ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 20/403

16.01.08

За позовом Закритого акціонерного товариства «Кула-Крим»

До Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Астарта»

про стягнення 55 413,35грн.

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

від позивача Кудря Є.С.- предст. (дов. від 03.01.2008р.)

від відповідача Саратов О.Ю.- предст. (дов. від 14.01.2008р.)

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 14719,59 грн. страхового відшкодування, 2693,76грн.-пені, 38000,00грн.- моральної шкоди.

Представник відповідача у судове засідання 05.12.2007р. не з’явився, відзиву на позов не надав.

04.12.2007р. судом одержано телеграму від голови правління Левченко, у якій викладено клопотання про відкладення розгляду справи, у зв’язку з перебуванням юриста Астарна у службовому відрядженні.

У зв’язку з тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що Левченко є головою правління відповідача та у суду відсутні докази обставин, які викладені у телеграмі, клопотання про відкладення розгляду справи судом не задовольняється.

У зв’язку з неявкою у судове засідання представника відповідача та неподання витребуваних судом документів, розгляд справи 05.12.2007р. відкладено.

17.12.2007р. судом одержано телеграму від позивача про відкладення розгляду справи, у зв’язку з тим, що представник позивача не може прийняти участь у даному судовому засіданні.

18.12.2007р. судом одержано клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи, у зв’язку з неможливістю забезпечити явку представника через хворобу юриста.

У судовому засіданні 19.12.2007р. клопотання сторін про відкладення розгляду справи судом задоволені.

Ухвалою від 19.12.2007р. розгляд справи відкладено.

У судовому засіданні 16.01.2008р. представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем надано неправдиві відомості щодо водія позивача Синьоокого С.А. Так, із наданих позивачем документів вбачається, що Синьоокий С.А. був прийнятий на роботу водієм з 04.01.2005р. Але, Синьоокий С.А. направлений позивачем у відрядження в п. Власівка наказом від 31.12.2004р. на 30 днів з 01.01.2005р. Шляховий лист вантажного автомобіля виданий 01.01.2005р., що свідчить про його недійсність, оскільки 01.01.2005р. Синьоокий С.А. не був водієм позивача, а автомобіль МАЗ-543208020 держ. номер 13911 КО був закріплений за ним наказом від 04.01.2005р. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано на вимогу відповідача ряд документів, а саме, довідку компетентних органів, яка підтверджує факт настання страхового випадку і висновок про причини настання і характер збитків, рішення (постанову) суду, яке набрало законної сили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав позовні вимоги, суд, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2004р. між Відкритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Астарта»(страховик) та Закритим акціонерним товариством «Кула-Крим»(страхувальник) укладено договір №1/2-108 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого страховик приймає на себе зобов’язання у випадку настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування або відшкодувати спричинений збиток у межах страхової суми страхувальнику, а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі у встановлені строки та виконувати інші умови договору страхування.

Відповідно до п. 1.1 договору об’єктом страхування є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, пов’язані із володінням, користування та розпорядженням транспортними засобами, вказаними у Договорі.

На страхування приймаються засоби наземного транспорту, відповідно до Додатку №1, який є невід’ємною частиною даного Договору (п. 1.2).

У відповідності до Договору відшкодовуються збитки, які сталися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (п. 2.3).

Відповідно до додатку №1/2 від 26.04.2004р. до договору визначено список транспортних засобів, які застраховані відповідачем, зокрема, автомобіль МАЗ-54320-8020, д/н 139-11 КО, 2003року випуску.

21.01.2005р. на 214 км. автошляху «Бориспіль-Дніпропетровськ»сталася дорожньо-транспортна пригода:

автомобіль МАЗ -54320-8020, державний номер 139-11 КО, яким керував водій Синьоокий С.А., здійснив наїзд на автомобіль КАМАЗ-54112, державний номер 155-94 СН, під керуванням Склярова Ю.Є. Про даний факт свідчать протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2005р., складений дізнавачем Глобинським І.В. (протокол не містить зауважень водіїв транспортних засобів), довідка дізнавача Глобинського І.В., яка є підставою для вирішення питання про сплату страхового відшкодування, проведення автотоварознавчої експертизи, подання позову, в також дозволяє проводити ремонт транспортного засобу.

Позивач звернуся до відповідача із заявою про складення Страхового Акту, на підставі якого здійснити страхове відшкодування на користь позивача.

Листом від 01.06.2005р. відповідач повідомив позивача про необхідність надати додаткові документи, а саме:

виписку із наказу про зарахування на роботу водія Синьоокого С.А., виписку із наказу про закріплення транспортного засобу за Синьооким С.А.; протокол про адміністративне правопорушення, складений на місці ДТП; довідку ДАІ про ДТП; рішення суду, яке набрало законної сили.

Листом від 07.06.2005р. позивач направив на адресу відповідача виписку із наказу про зарахування на роботу водія Синьоокого С.А., виписку із наказу про закріплення транспортного засобу за Синьооким С.А. При цьому позивач повідомив відповідача про те, що копія протоколу про адміністративне правопорушення ні водію, ні позивачу не видавалася. Довідка ДАІ про ДТП направлена ДАІ на адресу відповідача. Позивач просив відповідача витребувати в ДАІ протокол про адміністративне правопорушення.

Листами від 07.07.2005р. та від 05.09.2005р. позивач повторно звертався до відповідача про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 10.2 договору страховик протягом 5-ти днів після прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування або рішення про відстрочку у виплаті страхового відшкодування повідомляє про це страхувальнику у письмовій формі із зазначенням причин відмови.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач письмово відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. У той же час, відповідач страхове відшкодування не виплатив.

У додатку №1/2 до договору сторони визначили страхову суму по застрахованому об’єкту -30000,00грн.

Відповідно до п. 4.3 договору загальна страхова сума за даним договором складає 660 000,00грн.

Умовами даного договору встановлюється безумовна франшиза в процентах від страхової суми, визначеної для кожного застрахованого засобу наземного транспорту у наступних розмірах:

0% за страховим ризиком «Угон, протиправні дії третіх осіб»;

За страховим ризиком «ДТП»:

-          2% без вини водія;

-          5% при наявності вини водія;

-          0% за всіма іншими страховими ризиками.

Позивач зазначає, що відповідач вимагає надати рішення суду по факту ДТП, з метою визначення розміру франшизи, у залежності від вини водія Синьоокого С.А. Зазначене рішення суду у позивача відсутнє, проте, позивач погоджується на застосування максимальної франшизи 5%, про що повідомив відповідача.

Позивач надав суду висновок експерта-оцінювача Приватного малого підприємства «ШАР», відповідно до якого визначена вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу у розмірі 55336,80грн.

Відповідно до ст. 9.1 договору виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на підставі заявки страхувальника та страхового акту.

Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) протягом 15 днів після надання страхувальником всіх необхідних документів, які підтверджують причини і розмір збитків. (п. 9.2).

Страхове відшкодування виплачується протягом 15-ти днів з дня прийняття рішення про виплату (п. 9.3).

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов’язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов’язався сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування»страховик зобов’язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 9 Закону страхове відшкодування-страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми а договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового відшкодування.

Франшиза –це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Максимальний розмір франшизи, передбачений договором складає 5% від страхової суми, визначеної для кожного застрахованого засобу наземного транспорту. Позивач здійснює розрахунок страхового відшкодування із застосуванням максимальної франшизи, яка передбачена договором. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 14719,59грн. страхового відшкодування, проте, відповідно до розрахунку суду, сума страхового відшкодування повинна складати 14714,33грн., на підставі наступного розрахунку:

30000,00грн. (страхова сума) : 107179,65 %(балансова вартість автомобіля) = 27,99%

55336,80грн. (вартість матеріального збитку, відповідно до висновку експерта-оцінювача) х 27,99% = 15488,77грн.

15488,77грн. х 5% (франшиза) = 774,44грн.

15488,77грн. –774,44грн. = 14714,33грн. розмір страхового відшкодування.

Щодо посилання відповідача на надання позивачем неправдивих відомостей щодо водія позивача Синьоокого С.А., то суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 13 Правил страхування, ст. 26 Закону України «Про страхування» страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку, якщо страхувальник або його представник надали завідомо неправдиві відомості про об’єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем були надані відповідачу завідомо неправдиві відомості про об’єкт страхування або факт настання страхового випадку. Крім того, станом на 21.01.2005р. (факт настання ДТП) Синьоокий С.А. займав посаду водія позивача, що не заперечується відповідачем.

Стосовно застосування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов’язання, а саме пені у розмірі 2693,76грн. (за період з 09.07.2005р. по 09.01.2006р.) за затримку виплати страхового відшкодування, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.( п. 1 ст. 612 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. (ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 6 ст. 231 штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 258 ЦК України встановлено річний строк позовної давності для вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, станом на час звернення позивача до суду, а саме 17.10.2007р. річний строк позовної давності минув, у зв’язку з чим суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача 2693,76грн.-пені за визначений позивачем період з 09.07.2005р. по 09.01.2006р..

Позивач просить суд стягнути з відповідача 38000,00грн. завданої моральної шкоди, яку позивач обґрунтовує неналежним виконання відповідачем умов договору №1/2-108 від 26.04.2004р.

Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, угоди (договори) та зобов'язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди.

Дія статті Цивільного кодексу України щодо відшкодування моральної шкоди не поширюється на зобов'язання, які виникають з угод (договорів). Що ж до останніх, то відповідальність особи, винної у невиконанні або неналежному виконанні зобов'язання, обмежується обов'язком відшкодувати завдані цим збитки та сплатою неустойки, якщо інше не передбачено законом.

За наведених обставин, суд відмовляє у задоволенні заявленої позивачем вимоги про стягнення 38000,00грн. завданої моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог у частині та задовольняє позовні вимоги частково.

Судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Астарта»(м. Київ, вул. Тверська, 6, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Кула-Крим»(96012, АР Крим, м. Армянськ, вул. Промислова, 2, ) 14714,33грн.- страхового відшкодування, 147,14грн.-державного мита, 31,33грн.- витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. У іншій частині позовних вимог –відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

В.В. Палій