ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2008 р.

№ 9/87

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

ВАТ "Комерційний банк "Надра",
м. Київ

на постанову   та постанову

від 16.10.2007 р.
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.03.2007 р.
господарського суду Кіровоградської області

у справі

№ 9/87 господарського
суду Кіровоградської області

за заявою кредитора

ТОВ “Торговий дім “Приват”, м.
Дніпропетровськ

до

ТОВ “Торговий дім “Олександрія-хліб”,
м. Олександрія Кіровоградської області

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_1

в судовому
засіданні взяли участь представники:

ініціюючого кредитора

Лобач О.М., довір.; Кравченко
Н.Г., довір.;

боржника

Палагнюк Р.А., довір.;

боржника в особі ліквідатора

ОСОБА_2, довір.;

ВАТ "Комерційний банк
"Надра"

Суденко Р.В., довір.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Торговий дім “Приват”
звернулося до господарського суду Кіровоградської області з заявою про визнання
ТОВ “Торговий дім “Олександрія-хліб” банкрутом в порядку ст. 52 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі
-Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 12.03.2007 р. порушено провадження у справі №
9/87 про банкрутство ТОВ “Торговий дім “Олександрія-хліб”.

Постановою господарського суду
Кіровоградської області від 22.03.2007 р. (суддя Шевчук О.Б.) визнано
відсутнього боржника -ТОВ “Торговий дім “Олександрія-хліб” банкрутом відповідно
до ст. 52 Закону про банкрутство та відкрито відносно нього ліквідаційну
процедуру строком до 23.09.2007 р., ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого ОСОБА_1 та зобов'язано ліквідатора вчинити певні
дії.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 16.10.2007 р. (судді: Герасименко І.М.
-головуючий, Науменко І.М., Білецька Л.М.) апеляційну скаргу ТОВ “Торговий дім
“Олександрія-хліб” залишено без задоволення, а постанову господарського суду
Кіровоградської області від 22.03.2007 р. -без змін.

Не погоджуючись з винесеними
судовими рішеннями, кредитор банкрута -ВАТ "Комерційний банк
"Надра", грошові вимоги якого визнані у розмірі 3 961 991,49 грн.
ліквідатором банкрута в порядку ч. 5 ст. 52 Закону про банкрутство, звернувся
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та доповненням до
неї, в яких просив постанову Дніпропетровського апеляційного господарського
суду від 16.10.2007 р. і постанову господарського суду Кіровоградської області
від 22.03.2007 р. скасувати, а заяву ТОВ “Торговий дім “Приват” про порушення
справи про банкрутство залишити без розгляду.

Касаційна скарга мотивована
неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанції положень ст.
52 Закону про банкрутство та незастосуванням приписів ст. 1, ч. 8 ст. 7 цього ж
закону.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.

Визнаючи боржника банкрутом за ст.
52 Закону про банкрутство, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих до
суду документів вбачається, що боржник -ТОВ “Торговий дім “Олександрія-хліб” та
його керівні органи відсутні за місцезнаходженням товариства: Кіровоградська
область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Привокзальна, 1а.

Погоджуючись з судом першої
інстанції, суд апеляційної інстанції вказував, що такий висновок
підтверджується актом державного виконавця від 13.11.2006 р., довідкою
Приютівської селищної ради від 13.11.2006 р., актом Олександрійської ОДПІ від
01.03.2007 р. та довідкою Олександрійської ОДПІ від 22.02.2007 р. про
результати виїзної позапланової перевірки боржника з питань нарахування
податків, в якій вказано, що боржник та його керівні органи також не
знаходяться і за адресою: м. Олександрія, вул. Садова, 1, в приміщенні, яке
було орендовано боржником на підставі
договору оренди.

Однак, такі висновки попередніх
судових інстанцій не можна визнати правомірними з огляду на наступне.

Стаття 52 Закону про банкрутство
передбачає особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно з ч. 1 вказаної статті
незалежно від розміру вимог до боржника та строку виконання зобов'язань
кредитором може бути подана заява про порушення справи про банкрутство
відсутнього боржника у разі, якщо керівні органи боржника - юридичної особи
відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року
до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових
декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності
інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Отже, за правилами цієї статті
справа про банкрутство може бути порушена у разі наявності хоча б однієї з
перелічених умов, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність
підприємницької діяльності боржника.

Тобто, у суді має бути доведений
факт нездійснення боржником  підприємницької
діяльності, зокрема, у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням.

Відповідно до ст. 93 Цивільного
кодексу України та до положень п. 5 ст. 1 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", в редакції,
чинній на час виникнення правовідносин, місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її імені.

Як вбачається з матеріалів справи,
установчі документи боржника -ТОВ “Торговий дім “Олександрія-хліб” не
досліджувались судами з метою з'ясування питання про те, який орган або особа,
уповноважені виступати від імені ТОВ “Торговий дім “Олександрія-хліб”, де його
адреса, а відтак, і місцезнаходження юридичної особи.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст.
17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців” відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням
повинні міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців (далі -Єдиний державний реєстр).

Положеннями ч. 1 ст. 18 вказаного
Закону, яка визначає статус відомостей Єдиного державного реєстру,  передбачено, що якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то
такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому, ч. 3 ст. 18 цього Закону
встановлено, що у випадку, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в
спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати
ці відомості.

У зв'язку з чим, при встановленні
факту відсутності керівних органів боржника - юридичної особи за її
місцезнаходженням як ініціюючий кредитор, так і суд мають керуватися
відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Відповідної правової позиції
дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїх постановах від 06.06.2006
р. у справі № Б48/12-05, від 22.05.2007 р. у справі № 21/19-06-518.

Як вбачається, до матеріалів справи
долучено витяг з Єдиного державного реєстру,
виданий 21.03.2007 р. Головним управлінням статистики у Кіровоградській
області, однак він не містить відомостей про відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Втім, стаття 19 Закону України “Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” передбачає
порядок внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі.

Так, частиною 8 названої статті, в
редакції Закону України від 16.03.2006 р. N 3575-IV, встановлено, що у разі,
якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної
особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну особу в установлений ч. 7 цієї статті
строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної
податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної
особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у
строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання
реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з
дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити
рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання
державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про
юридичну особу.

При цьому, у разі повернення до
державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про
відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою
протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної
картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор
повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної
особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження
відомостей про юридичну особу.

В силу ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У зв'язку з чим, висновок
попередніх судових інстанцій щодо відсутності боржника та його керівних органів
за його місцезнаходженням не ґрунтувався на належних доказах.

Отже, доводи касаційної скарги в
цій частині визнаються колегією суддів обґрунтованими.

Між тим, в силу приписів ст. ст.
1115, 1117 ГПК України, що визначають повноваження суду
касаційної інстанції та межі перегляду справи в суді касаційної інстанції,
допущені порушення норм процесуального права судом першої інстанції, що
призвели до неповного з'ясування обставин справи, не можуть бути усунуті судом
касаційної інстанції.

За таких обставин справи касаційна
скарга ВАТ "Комерційний банк "Надра", який став учасником справи
у зв'язку з визнанням його грошових вимог ліквідатором банкрута, підлягає
задоволенню частково, а постанови суду першої та апеляційної інстанцій
-скасуванню, як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального
права, а справа, відповідно, -направленню на новий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене та розглянути справу з дотриманням вимог чинного
законодавства.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 93 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 17 -19 Закону України
“Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”, ст. 52
Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” та ст. ст. 34, 43, 1115, 1117, 1119
-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ВАТ
"Комерційний банк "Надра" задовольнити частково.

2.          Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 16.10.2007 р. та постанову господарського
суду Кіровоградської області від 22.03.2007 р. у справі № 9/87 скасувати.

3.          Справу № 9/87 передати на
новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області в іншому
складі суду.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
Л.Й. Катеринчук

Н.Г.
Ткаченко