ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.08                                                                                           Справа№ 18/3А

Господарський суд Львівської області в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

при секретарі судового засідання Колтун Ю.М.

у відкритому судовому засіданні в м.Львові

розглянувши справу за позовом

Українського державного підприємства поштового зв‘язку (надалі УДППЗ) „Укрпошта” в особі Львівської дирекції УДППЗ „Укрпошта”

до

Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у м.Львові

про

визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

з участю представників сторін:

представника позивача –Виджак І.В. –провідний юрисконсульт (довіреність від 14.01.2008 року);

представника відповідача – Палій М.В. –старший державний податковий інспектор юридичного відділу ДПІ у м. Львові (довіреність за №18942/10-010/64 від 19.10.2007 року),

В С Т А Н О В И В :

що УДППЗ „Укрпошта” в особі Львівської дирекції звернулося з позовами в господарський суд до ДПІ у м.Львові про визнання недійсним рішення податкової інспекції від 20.11.2007 року №272361/21113, №232367/21115, №222367/21114.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено порядок проведення перевірок. Також, позивач вважає, що ним не порушувались умови здійснення торгівельної діяльності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з тих самих міркувань, просить позов задоволити.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву за №1869/10-0, за №1870/10-0 та за №1868/10-0 від 31.01.2008 року, вважає, що органи державної податкової служби, в даному випадку, можуть проводити як планові так і позапланові перевірки. Також у запереченнях зазначено, що факти порушень позивача у сфері здійснення торгівельної діяльності підтверджуються матеріалами перевірки, а тому в позові слід відмовити.

Представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити, з огляду на викладені обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

За результатами перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб‘єктами підприємницької діяльності ДПІ у м.Львові складено акт за №12/23-8/22336769 від 01.11.2007 року та згідно з абзацом 4 п.1 ст.8 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” за №98/96-ВР від 23.03.1996 року, з наступними змінами та доповненнями, прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за №232367/21115 від 20.11.2007 року, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 908 грн. 39 коп. (справа №18/2А).

За результатами перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб‘єктами підприємницької діяльності ДПІ у м.Львові складено акт за №11/23-8/22336769 від 01.11.2007 року та згідно з абзацом 4 п.1 ст.8 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” за №98/96-ВР від 23.03.1996 року, з наступними змінами та доповненнями, прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за №272361/21113 від 20.11.2007 року, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 5781 грн. 33 коп. (справа №18/3А).

За результатами перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб‘єктами підприємницької діяльності ДПІ у м.Львові складено акт за №13/23-8/22336769 від 01.11.2007 року та згідно з абзацом 4 п.1 ст.8 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” за №98/96-ВР від 23.03.1996 року, з наступними змінами та доповненнями, прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за №222367/21114 від 20.11.2007 року, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 908 грн. 39 коп. (справа №18/3А).

В актах перевірки зазначено, що позивачем проводилась реалізація товару без придбання торгового патенту.

Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечується відповідачем, 01.11.2007 року ДПІ у м.Львові проводилась виїзна планова перевірка відділень поштового зв‘язку ЛД УДППЗ „Укрпошта” у м.Львові по вул.Б.Хмельницького,257, по вул.Б.Хмельницького,145, по вул.Варшавській 54, що підтверджується направленням №1704/23-8 від 29.10.2007 року та додатком до плану проведення перевірок сектору оперативного контролю ДПІ у м.Львові на жовтень 2007 року.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов‘язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Положеннями ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу України»передбачено, що планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік. Забороняється проведення планових виїзних перевірок за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами. Право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Відповідачем порушено не тільки порядок проведення планової перевірки, але і правила, визначені ст.16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до статті 15 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 року контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Положеннями статті 16 зазначеного Закону передбачено, що планова перевірка здійснюється органами, уповноваженими законом нараховувати або стягувати податки і збори (обов'язкові платежі) з осіб, що використовують спрощену систему оподаткування згідно з пунктами 5 - 9 статті 9 цього Закону. Така перевірка здійснюється не частіше одного разу за наслідками звітного календарного року, але не раніше строків, визначених законодавством для подання річного податкового звіту (декларації) такими особами з такого податку.

Як вбачається з матеріалів справи, про що зазначено відповідачем у відзиві, 01.11.2007 року податковою інспекцією здійснювалась виїзна планова перевірка діяльності позивача за період відповідно з 01.02.2007 року по 01.11.2007 року, з 01.02.2007 року по 13.03.2007 року, а не за звітний календарний 2006 рік, як це передбачено ст.16 згаданого Закону.

Таким чином, згідно положень ст.16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «будь-яке податкове або адміністративне нарахування, здійснене з порушенням цього правила, вважається незаконним та не підлягає виконанню».

Окрім того, у відповідності до вимог ч.3 ст.70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону , судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

За таких обставин, суд бере до уваги посилання відповідача на те, що працівники позивача мали право не допустити до перевірки перевіряючи, однак, не може вважати акти перевірки, допустимими доказами.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

5) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми відповідач не надав суду жодних доказів здійснення позивачем діяльності в період відповідно з 01.02.2007 року по 01.11.2007 року, з 01.02.2007 року по 13.03.07 року без наявності торгового патенту. Сама лише відсутність торгового патенту в період відповідно з 01.02.2007 року по 01.11.2007 року, з 01.02.2007 року по 15.03.2007 року не є порушенням, а доказів того, що в зазначений період позивачем здійснювалась реалізація товарів (послуг) відповідач не надав. Не зазначено про це в акті перевірки, не вказано які послуги, коли і на яку суму надавались позивачем в період відсутності торгового патенту. Таким чином, позивач в порушення ст.71 КАС України не надав суду доказів правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення, що є підставою для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, рішення ДПІ у м.Львові про застосування до позивача штрафних санкцій, прийняті за наслідками перевірок, здійснених з порушенням правил передбачених ст.16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»підлягають скасуванню, оскільки не підтверджені допустимими доказами (актами перевірок) та органом державної податкової служби не подано доказів в підтвердження наявності складу порушень.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обгрунтованість та підставність уточнених позовних вимог і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Окрім того, у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти постанову, зокрема, про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Зі змісту ч.11 ст.171 КАС України, термін „нечинності” стосується нормативно-правових актів.

Враховуючи те, що позивачем оспорюється ненормативно-правові акти, які він просить визнати недійсним, та положення абзацу 1 та 2 ч.2 ст.162 КАС України, суд, встановивши протиправність спірних рішень, вважає за необхідне скасувати їх.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, зокрема, такі належить присудити на користь позивача, з врахуванням положень п.3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задоволити.

2.          Скасувати, прийняті Державною податковою інспекцією у м.Львові, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.11.2007 року №272361/21113, №232367/21115, №222367/21114.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Українського державного підприємства поштового зв‘язку „Укрпошта” в особі Львівської дирекції , що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Словацького,1, () 10 грн. 20 коп. сплаченого судового збору при поданні позовних заяв.

4.          Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5.          Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     Мартинюк В.Я.