ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2008 р. Справа № 9/619-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ребристої С. В. при секретарі Шевченко М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Орендного рибогосподарського кооперативу “Рибаки Херсона”, м.Херсон

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні, м.Херсон

про спонукання зареєструвати платника ФСП.

За участю представників сторін:

від позивача –Авер’янова В.О. –представник, юрист;

від відповідача –Іллічова В.В., представник - старший державний податковий інспектор, Горбунова К.О., представник- старший державний податковий інспектор.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить зобов’язати ДПІ у м.Херсоні зареєструвати Орендний рибогосподарський кооператив “Рибаки Херсона” як платника фіксованого сільськогосподарського податку в 2007 році.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує посиланнями на положення ст. 19 Конституції України, розпорядження КМУ від 10.05.99р. №391-р, ст. 33 Закону України “Про тваринний світ”, постанову КМУ №1192 від 28.09.96р., Закон України “Про фіксований сільськогосподарський податок”, п.4.41 п.4.4 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"”

Також позивач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на факти, викладені в постанові господарського суду Херсонської області по справі №11/51-АП-07.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву вих. від 27.11.2007р. №13648/9/10-105 позовні вимоги не визнає і вважає їх безпідставними.

Відповідач стверджує, що однією з умов переходу сільськогосподарського підприємства на сплату ФСП є те, що сума, одержана від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, має перевищувати 75% суми валового доходу. Проте, за даними статистичного звіту про вилов риби, добування інших водних живих ресурсів за 2006 рік вилов риби позивачем у внутрішніх водоймах (озерах, ставках, водосховищах), відповідно до ст.2 Закону України “Про фіксований сільськогосподарський податок” складає 0,21%, що суперечить вимогам, які передбачають підстави для переходу на сплату фіксованого сільськогосподарського податку в спірному періоді.

Позивач проти доводів відповідача заперечує.

Представником ДПІ у м.Херсоні у удовому засіданні 08.01.2008р. надано суду письмове пояснення в якому він пояснив, що дії Голопристанської ДПІ стосовно прийняття розрахунку та платежів по ФСП від позивача є неправомірними, у зв’язку з тим, що статус платника ФСП надає податковий орган за місцем реєстрації підприємства як юридичної особи. Статус позивача як платника ФСП визначає ДПІ у м.Херсоні про що видає відповідну довідку. Дане пояснення суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.12.2007р. оголошувалась перерва до 10 год.00 хв. 08.01.2008р. з підстав, передбачених ст. 150 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до положень статуту позивач- Орендний рибогосподарський кооператив “Рибаки Херсона” є юридичною особою, кооператив є об’єднанням фізичних осіб –сільськогосподарських товаровиробників на засадах добровільного членства та об’єднання майнових пайових внесків для спільної виробничої діяльності у рибній та інших галузях сільського господарства.

За заявленим предметом позову позивач просить суд зобов’язати відповідача- ДПІ у м.Херсоні зареєструвати Орендний рибогосподарський кооператив “Рибаки Херсона” платником фіксованого сільськогосподарського податку в 2007 році.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства, яке регулює спірне питання, суд дійшов висновку, що за заявленим предметом позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Механізм справляння фіксованого сільськогосподарського податку, що сплачується сільськогосподарськими товаровиробниками визначено Законом України №320-ХІУ від 17.12.1998р. (із змінами та доповненнями) “Про фіксований сільськогосподарський податок” (Далі Закон).

Положеннми ст. 1 зазначеного Закону встановлено перелік податків і зборів, в рахунок яких сплачується ФСП. Станом на 01.01.2007р. до нього включаються:

податок на прибуток підприємств; плата (податок) за землю; комунальний податок; збір за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету; плата за придбання торгового патенту на здійснення торговельної діяльності; збір за спеціальне водокористування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. №725 “Про внесення змін до Положення про порядок справляння та обліку фіксованого сільськогосподарського податку” затверджено Положення про порядок справляння та обліку фіксованого сільськогосподарського податку, яке визначає порядок справляння та обліку фіксованого сільськогосподарського податку, подання до органів державної податкової служби податкових розрахунків.

Пунктом 3 Положення про порядок справляння та обліку фіксованого сільськогосподарського податку встановлено, що у разі коли за результатами діяльності у звітному (податковому) році сума, отримана платником податку від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить менше як 75% загальної суми валового доходу, у наступному звітному (податковому) році податки, збори (обов’язкові платежі) сплачуються на загальних підставах в установленому законодавством порядку.

Пунктом 4 зазначеного Положення закріплено, що сума, отримана платником податку від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів), включає доходи, отримані, зокрема від реалізації продукції рибницьких, рибальських та риболовецьких господарств, які займаються розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах), і продуктів її переробки на власних підприємствах.

У Положенні про порядок справляння та обліку фіксованого сільськогосподарського податку Кабінет Міністрів України чітко визначив, які види водоймів він відносить до внутрішніх, при обчисленні суми, отриманої платником податку від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва від реалізації продукції рибницьких, рибальських та риболовецьких господарств, які займаються розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах це - озера, ставки та водосховища. Даний перелік у зазначеному Положенні є вичерпним.

Зі звіту позивача про вилов риби, добування інших водних живих ресурсів за 2006 рік форма №1 (риба), затвердженої Наказом Деркомстату україни 22.06.2005р. №158 з розділу І код рядка 01 слідує, що вилов риби та добування інших водних живих ресурсів усього у 2006р. склало –11386 у тому числі у ставках та інших водоймах рибогосподарств код рядка 07 –24 . Таким чином, розрахунок здійснюється за пропорцією: 24:11386х 100%= 0,21%.

Отже, сума отримана позивачем у 2006р.(за попередній звітний(податковий) рік) від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки не перевищує 75 % загальної суми валового доходу. В зв’язку з чим податковим органом правомірно відмовлено позивачу в переході у 2007 році на фіксований сільськогосподарський податок.

Також суд відхиляє посилання позивача як на преюдиційний факт при вирішенні даного спору на постанову господарського суду Херсонської області від 20.03.07р. у справі №11/51-АП-07 за позовом Орендного рибогосподарського кооперативу “Рибаки Херсона” до ДПІ у м.Херсоні про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 18.01.2007р., якою позовні вимоги місцевим господарським судом було задоволено у повному обсязі та визнано нечинним податкове повідомлення-рішення №/0 від 18.01.2007р. щодо визначення податковим органом орендному рибогосподарському кооперативу “Рибаки Херсона” 151769 грн. податкового зобов’язання з податку на додану вартість та 75884 грн. 50 коп. штрафу, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду 07.05.2007р., оскільки предмет позову в даній справі не пов’язаний з предметом позову у справі №9/619-АП-07, так як предметом судового дослідження у справі №11/51-АП-07 було питання правомірності визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на додану вартість та застосування штрафу і жодним чином не досліджувалось питання і не встановлювались обставини щодо права позивача бути платником фіксованого сільськогосподарського податку у 2007 році.

Тому при вирішенні даного спору відсутні підстави для застосування положень ч.1 ст. 72 КАС України щодо обставин, які встановлені судовим рішенням у справі №11/51-АП-07 .

Положеннями ст. 69 КАС України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не приймає до уваги доводи позивача через їх невідповідність положенням чинного законодавства, яке визначає механізм справляння фіксованого сільськогосподарського податку.

Понесені позивачем судові витрати в розмірі 3 грн. 40 коп. покладаються на позивача і не відшкодовуються йому.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про час і місце виготовлення постанови суду в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69,71, 94, 98, 158, 160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Постанову надіслати сторонам.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.В. Ребриста

Постанову складено у повному обсязі 14.01.2008р.