ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 січня 2008 р.

№ 12/298

Вищий  господарський
суд України  у складі колегії
суддів:

Перепічая В.С.,                                                                                                         Вовка
І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_1на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20
листопада 2007 року    за позовом
Закритого акціонерного товариства "Імпульс" до Житлово-будівельного
кооперативу № 60 про  виділення, поділ
майна в натурі,

УСТАНОВИВ:

Подана громадянином
ОСОБА_1касаційна скарга за довіреністю №32 від 06.12.2006 року, виданою  Житло-будівельним кооперативом №60, не
відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України.

Касаційна  скарга підписана особою, яка не мала права її
підписувати.

У громадянина ОСОБА_1,  яким 01.12.2007 року підписана зазначена
касаційна скарга, не має права на її підписання відповідно до вимог ст. 28 ГПК
України, оскільки строк   довіреності №32
від 06.12.2006 року, яка  видана  Житло-будівельним кооперативом №60,  закінчився
07.01.2007 року, і як наслідок
представництво  за цією
довіреністю  припинилося.

Відповідно до  п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК
України  касаційна скарга не приймається
до розгляду і повертається судом, якщо вона підписана особою, яка не має права
її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Окрім того, за вимогами ч. 4 ст.
111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги
додаються докази сплати державного мита.

Разом з цим, до  матеріалів
касаційної скарги не додано
докази сплати державного мита  у
встановленому  порядку і розмірі.

Отже, до касаційної скарги не
додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому
порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113  ГПК України касаційна скарга не приймається
до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Разом з цим,  слід було
мати на увазі, що  оскаржені
судові рішення  прийняті  за правилами Господарського  процесуального кодексу України.

Згідно ч.1 ст.36 ГПК України,
письмовими доказами у справі є документи і матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 38 ГПК України
якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний
витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі
документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. Як випливає з приписів
наведеної норми процесуального закону, у випадку недостатності доказів для
вирішення спору по суті, на господарські суди покладено обов'язок витребувати
для вирішення спору по суті необхідні документи і матеріали. В зв'язку з тим,
що на даній стадії судового процесу спір по суті не вирішується, то у
касаційної інстанції відсутнє право керуватися приписами ст. 38 ГПК України.

За таких обставин, касаційна скарга
не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.1113
Господарського процесуального кодексу України,
суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1на
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007
року    повернути без розгляду.

Судді                                                                                     В.
Перепічай

І. Вовк

П.Гончарук