ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№
5/514-НМ

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Грейц
К.В.,

суддів
:

Бакуліної
С.В., Глос О.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали  касаційної
скарги

Приватного
підприємця ОСОБА_1

на
постанову

від
13.12.2007 року Житомирського апеляційного господарського суду

у
справі

№
5/514-НМ

господарського
суду

Житомирської
області

за
позовом

Підприємства
Коростишівської райспоживспілки “Кооперативний ринок”

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

за
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача  - Комунальне підприємство “Коростишівський
міський
ринок”

про

зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення 17000,00грн.

в
судовому засіданні взяли участь представники :

від
позивача:

Невисевич
М.В. (довіреність № 12 від 23.01.2008р.)

від
відповідача:  від третьої особи:

ОСОБА_1
-СПД; ОСОБА_2 (довіреність №4374 від 27.09.2005р.) не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням
Господарського суду Житомирської області (суддя Брагіна Я.В.) від 18.09.2007
року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського
суду (головуючий суддя -Пасічник С.С., судді -Гулова А.Г., Щепанська Г.А.) від
13.12.2007 року, у справі № 5/514-НМ позов задоволено частково; стягнуто з
відповідача на користь позивача 16548,42 грн. неустойки за користування
торговими місцями за час прострочення, 250,48 грн. витрат, пов'язаних із
сплатою державного мита, 114,87 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу; відповідачу звільнити торгові місця №149, №150,
№151, які розташовані на території позивача за адресою: м. Коростишів, вул.
Шевченка, 40 Житомирської області; відмовлено в позові в частині стягнення
неустойки в сумі 451,58 грн.

В
касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Господарського суду
Житомирської області від 18.09.2007 року та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального
права.

Відзиву
на касаційну скаргу позивач не надіслав.

Третя
особа не скористалася наданим процесуальним правом на участь в засіданні суду
касаційної інстанції.

Заслухавши
пояснення по касаційній скарзі представників відповідача, які підтримали
викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника позивача,
перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної
оцінки в рішенні місцевого господарського суду та в постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить
до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що Підприємство Коростишівської
райспоживспілки “Кооперативний ринок” відповідно до п.1.1 Статуту останнього
(а.с.12-20, т.1), затвердженого постановою правління Коростишівської районної
спілки споживчих товариств від 15.12.2003 року та зареєстрованого в реєстрі
суб'єктів підприємницької діяльності 29.12.2003 року за №255-ЖОЮ, є
підприємством, створеним Коростишівською районною спілкою споживчих товариств,
яка є його засновником та власником всього майна.

Згідно
п.1.2 Статуту Підприємство райспоживспілки “Кооперативний ринок” також є
правонаступником прав та обов'язків Кооперативного підприємства “Кооперативний
ринок” і створене виділенням з райспоживспілки на базі майна КП “Кооперативний
ринок” відповідно до рішення Ради Засновників зборів від 25.11.2003 року,
протокол №5 з передачею йому прав і зобов'язань райспоживспілки в межах прав та
зобов'язань КП “Кооперативний ринок”.

Майно
підприємства складається з основних засобів, переданих власником підприємства -
райспоживспілкою - в оперативне управління, а також інших цінностей, набутих у
процесі господарської діяльності, вартість яких відображається в самостійному
балансі підприємства (п.3.1 Статуту).

На
підставі рішення виконкому Коростишівської міської ради від 25.05.2006 року
№209 Коростишівській районній ССТ видано свідоцтво про право власності від
02.06.2006 року на майновий комплекс по вул.Шевченка, 40 в м. Коростишеві
(а.с.90, т.1 ) і зареєстроване у встановленому порядку право власності на
нерухоме майно (витяг №10867735, а.с.91, т.1).

Згідно
інвентаризаційного опису №1 від 31.12.2003 року (а.с.54-61, т.1) та акта
приймання-передачі активів і пасивів від районної спілки споживчих товариств
(райспоживспілки) підприємству райспоживспілки “Кооперативний ринок” станом на
31.12.2003 року (а.с.113-115, т.1) було передано основні засоби, інше майно,
активи і пасиви для забезпечення діяльності підприємства, до якої, як
першочерговий вид відповідно до Статуту, відноситься створення умов торгуючим і
покупцям для здійснення купівлі-продажу (тобто забезпечення роботи ринку).

Згідно
з Указом Президента України від 23 травня 2001 року №334/2001 “Про заходи щодо
удосконалення функціонування ринків продовольчих та непродовольчих товарів”,
виданого з метою створення сприятливих умов для розвитку підприємництва у сфері
торгівлі, забезпечення зайнятості населення, поступового переходу до сучасних
форм здійснення торговельної діяльності та підвищення якості торговельного
обслуговування населення, поставлені завдання щодо:

-          поступового перетворення ринків у
сучасні торговельні комплекси, у тому числі із залученням коштів вітчизняних і
іноземних інвесторів;

-          удосконалення протягом 2001 року нормативно-правових
актів, що регламентують особливості здійснення торговельної діяльності на
ринках, з метою забезпечення належного захисту прав споживачів;

-          сприяння розвитку на прилеглих до
ринку територіях сучасної інфраструктури закладів, що здійснюють діяльність у
сфері обслуговування населення.

Вимоги
щодо функціонування створених в установленому порядку ринків усіх форм
власності, організації оптового та роздрібного продажу на них
сільгосппродуктів, продовольчих і непродовольчих товарів, худоби, тварин,
кормів тощо, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних
вимог і правил безпеки праці на ринках, прав споживачів і вимог податкового
законодавства визначені Правилами торгівлі на ринках, затвердженими спільним
наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації
України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України
від 26.02.2002 року №56/118/84/105.

Відповідно
до п.7 Правил адміністрація ринку узгодила проектну документацію щодо
розміщення приміщень, торгівельних місць і об'єктів, їх кількість з відділом
архітектури Коростишівської райдержадміністрації, Коростишівським районом
електромереж, Коростишівським МКП “Водоканал”, самостійною Державною частиною
пожежного нагляду, Коростишівською районною санітарно - епідеміологічною
станцією та Державтоінспекцією, про що свідчить схема розміщення торгівельних
місць на території кооперативного ринку в м. Коростишеві (а.с.62, т.1).

Майно
Підприємства Коростишівської районної споживчої спілки “Кооперативний ринок”,
складається, у тому числі, з переданого власником (споживспілкою) в оперативне
управління і взяте на баланс (інвентаризаційний опис №1 від 31.12.2003 року,
акт приймання-передачі активів і пасивів станом на 31.12.2003 року, а.с.41-46).

Відповідно
до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами
виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини
(п.1 ч.2 цієї ж статті).

Стаття
759 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування
за плату на певний строк.

01.01.2005
року між сторонами по справі укладено договір №30 (а.с.22), за яким позивач
(орендодавець) надає у тимчасове платне користування відповідачу (орендарю)
торгові місця №149, №150 і №151 відповідно площею 16,6; 16,7; 16,7 кв.м., які
знаходяться на території позивача по вул.Шевченка, 40 у м. Коростишеві строком
з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року (але не більше одного року) (п.п.1.1, 2.1).

Договір
№30 від 01.01.2005 року є договором оренди торговельного місця, який укладено
відповідно до пункту 20 Правил торгівлі на ринках, затверджених Наказом
Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України,
Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації
України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України
від 26.02.2002 року №57/188/84/105 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 22 березня 2002 року за №288/6576.

Відповідно
до пункту 13 Правил торгівлі на ринках торговельне місце - це площа, відведена
для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та
здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів,
причепів, візків, у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Відповідно
до п.3.1, п.3.2 договору розмір плати за користування торговим місцем вноситься
не пізніше 5 числа кожного місяця в розмірі 500,00 грн. Плата здійснюється
готівкою шляхом внесення в касу ринку грошових коштів.

Відповідач
зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату (п.4.4 договору).

На
виконання умов договору відповідач прийняв від підприємства Коростишівської
райспоживспілки “Кооперативний ринок” торгові місця №149, №150 та №151.

Таким
чином, позивач свої зобов'язання за даним договором виконав та передав
відповідачу у тимчасове користування зазначену торгову площу (майно).

Оскільки
строк дії оренди було встановлено до 31.12.2005 року, орендодавець (позивач)
16.01.2006 року попередив відповідача (претензія №49 від 16.01.2006 року) про
закінчення дії договору і необхідність укладення договору на 2006 рік.

Проте,
договір на 2006 рік відповідач не уклав і спірні торгові місця не повернув
позивачеві.

Наведені
факти, як такі, що встановлені господарським судом: рішенням Господарського
суду Житомирської області у справах між тими ж сторонами - від 11 листопада
2005 року у справі 2/105“Д” (яким було відмовлено відповідачеві у позові до
позивача про визнання договору №30 від 30.01.2005 року недійсним (а.с.25-26) та
рішенням Господарського суду Житомирської області від 09.11.2006 року у справі
№2/2363 (яким було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по
сплаті орендних платежів (а.с.23-24), які залишені постановами Житомирського
апеляційного господарського суду від 18.05.2006 року та 15.03.2007 року без
змін (а.с.36-37, 45-46, т.1), відповідно до приписів ч.2 ст.35 ГПК України не
потребують доказування.

Згідно
пунктів 4.8, 7.3 договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцю об'єкт в
належному стані за актом здачі-прийому.

Відповідно
до ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено у договорі.

У відповідності
із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно
зі ст. 761 ЦК України право передачі майна в найм (оренду) має власник майна,
однак цією нормою визначено також право передання майна у найм особою, якій
належать майнові права. Отже, слід вважати, що особи, яким надане право
передання майна в найм, мають володіти правом розпоряджатися майном.

Володіння
майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом. Оспорювання
правомірності володіння майном належить особі, право або інтерес якої порушені
(не визнані). ПП ОСОБА_1 володіє майном, переданим підприємством
Коростишівської райспоживспілки “Кооперативний ринок”, на праві оренди.
Відповідачкою не надано доказів законного володіння майном позивача після
спливу терміну укладеного з ним договору оренди.

З огляду
на викладене касаційна інстанція вважає правомірним висновок, що позовні вимоги
про звільнення торгових місць (з врахуванням наведених вище обставин та норм
матеріального права) є обґрунтованими.

Щодо
вимоги позивача про стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за
користування торговими місцями в зв'язку з неповерненням торгових місць в сумі
17000,00 грн. за період з 01.01.2006 року по травень 2007 року на підставі ч.2
ст.785 ЦК України, то вона правильно частково задоволена судом з огляду на наступне.

Статтею
546 ЦК України визначені види забезпечення виконання зобов'язання, одним з яких
є неустойка.

Згідно
ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно
ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме
майно.

Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно
до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 вказаної
статті).

Якщо
наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування
річчю за час прострочення (ч.2 ст.785 ЦК України).

Після
припинення договору оренди відповідач не виконав свого обов'язку щодо
фактичного звільнення торгових місць №149, №150, №151, які розташовані на
території позивача.

Враховуючи
те, що вищевказаною нормою цивільного законодавства прямо передбачена
відповідальність наймача у вигляді сплати неустойки у певному розмірі за
невиконання обов'язку повернення речі після припинення договору найму, висновок
судів про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 16548,42 грн. за період з
01 січня 2006 року по 17 травня 2007 року (день складання уточнення позовних
вимог) є правомірним та не суперечить чинному законодавству.

Колегія
суддів не бере до уваги доводи касаційної скарги стосовно відсутності у
позивача документу, що посвідчує право на земельну ділянку на якій знаходяться
торгові місця, передані відповідачці по договору оренди, оскільки даний спір не
стосується встановлення наявності або відсутності у позивача права користування
земельною ділянкою; також в даному спорі не є предметом доказування порушення
позивачем порядку плати за землю.

Беручи
до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія
суддів не вбачає підстав для скасування постанови Житомирського апеляційного
господарського суду.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119,
ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу ПП ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного господарського суду
від 13.12.2007 року у справі № 5/514-НМ залишити без задоволення, а постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 року у справі №
5/514-НМ -без змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна
О.Глос