ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2008 р. Справа № 10/185

м. Чернівці 12-10 год.

За позовом Путильського виробничого управління житлово-комунального господарства, смт. Путила Чернівецької області

до Управління Пенсійного фонду України у Путильському районі

про визнання недійсними рішення та вимоги

Суддя Т.І.Ковальчук

Секретар судового засідання Нікуліца І.С.

Представники:

Від позивача – Ларіон М.О., начальник, Грамажора Р.Г., головний бухгалтер, дов. № 9 від 23.01.2008 р.

Від відповідача –Микитчук І.В., юрисконсульт, дор. № 28-а від 15.01.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання недійсними рішення про нарахування штрафних санкцій № 247 від 31.10.2007 р. та вимоги про сплату боргу № Ю-170 від 03.12.2007 р.

Позов обґрунтований наступним:

- рішення про застосування штрафних санкцій № 247 від 31.10.2007 р. на суму 60090,36 грн. всупереч чинному законодавству прийняте без проведення документальної перевірки та за відсутності акту такої перевірки, а також не надіслане позивачеві в установленому порядку, про наявність цього рішення позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження;

- між сторонами відсутні акти взаємних звірок щодо заборгованості, а відповідач не подає обґрунтованих розрахунків пені і штрафних санкцій, вимоги про їх стягнення в судовому порядку не пред’являлися;

- додатково до рішення про стягнення штрафних санкцій № 247 від 31.10.2007 р. на суму 60090,36 грн. позивачеві також вручено вимогу відповідача № Ю-170 на суму 76359,86 грн., з якої незрозуміло, які суми по фінансових санкціх, пені та поточних платежах повинен сплатити до Пенсійного фонду позивач.

Відповідач надав заперечення, в яких позов не визнав з тих підстав, що рішення про застосування штрафної санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника, оскаржуване рішення № 247 направлено позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення, штрафні санкції нараховані у відповідності до Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, зазначене рішення є виконавчим документом, суми пені і штрафних санкцій можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, окрім того, позивач в десятиденний строк не оскаржив рішення, тому воно набрало законної сили і підлягає виконанню через органи державної виконавчої служби.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, пояснили, що управління не отримувало рішень про застосування до нього штрафних санкцій і нарахування пені, представник відповідача позов не визнав.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено наступне.

31.10.2007 р. за наслідками камеральної перевірки Управлінням Пенсійного фонду України в Путильському районі винесено рішення № 247 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким до Путильського виробничого управління житлово-комунального господарства було застосовано штрафні санкції в сумі 44751,91 грн. та нараховано пеню в сумі 15338,45 грн. за несплату (несвоєчасну сплату) страхових внесків (а.с. 6). Зазначене рішення направлене позивачеві 31.10.2007 р. рекомендованим листом № 9028 (а.с. 21). 04.12.2007 р. відділом державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення УПФУ в Путильському районі № 247 від 31.10.2007 р. (а.с. 9).

03.12.2007 р. УПФУ в Путильському районі складено і направлено позивачеві вимогу про сплату боргу № Ю-170 (у позові помилково НЮ-170), згідно з якою станом на 03.12.2007 р. визначено заборгованість Путильського ВУЖКГ зі сплати страхових внесків фінансових санкцій та пені в сумі 76359,86 грн., у тому числі недоїмка –16149,00 грн., фінансові санкції –44851,91 грн., пеня –15358,95 грн. (а.с. 10).

Як видно з карток особового рахунку платника, до вимоги про сплату боргу № Ю-170 від 03.12.2007 р. включено недоїмку зі страхових внесків у сумі 16149, 00 грн. станом на 03.12.2007 р. (по тарифу 32%, 4%, 42% з ФОП та 1%-5%), фінансові санкції і пеню, нараховані за рішенням № 247 від 31.10.2007 р. та 100 грн. штрафних санкцій і 20,50 грн. пені, нарахованих згідно з рішенням № 340 від 07.11.2007 р. (а.с.65, 76, 98).

З наданих по справі актів звірок та розрахунків по платежах до Пенсійного фонду між позивачем і відповідачем убачається, що починаючи з 01.01.2004 р. у позивача постійно існувала заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, яка відображена в картках особового рахунку платника (а.с. 60-76, 82-85).

01.01.2004 р. за винятками, зазначеними у Прикінцевих положеннях, набув чинності Закон України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058), який визначає принципи та структуру системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов’язковому державному пенсійному страхуванню, перелік платників страхових внесків, їх права та обов’язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Згідно зі статтями 14 і 15 Закону № 1058 страхувальниками та, відповідно, платниками страхових внесків до Пенсійного фонду є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об’єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об’єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з підпунктом 1 пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 1058 страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових внесків, що перераховуються особами, зазначеними в пунктах 3 і 4 статті 11 та у статті 12 цього Закону, а також страхових внесків, сплачуваних за осіб, зазначених у пунктах 8, 13, 14 статті 11 цього Закону), сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” для відповідних платників збору. Платники збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, визначені пунктами 5 - 10 статті 1 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, сплачують збір на обов’язкове державне пенсійне страхування в порядку та розмірах, визначених зазначеним Законом.

Підпунктом 6 частини 2 статті 17 Закону № 1058 передбачено, що страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону № 1058). Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом є:

для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць;

для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Закону № 1058 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Ч. 2 цієї статті встановлено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону № 1058 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції у вигляді штрафу залежно від строку затримки платежу в розмірі:

10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу;

Нарахування пені, передбаченої частинами дев’ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

Про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев’ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Дослідженням матеріалів справи суд дійшов висновку, що наданими відповідачем документами, а саме картками особового рахунку платника та актом звірки № 1 від 12.02.2008 р. доводиться наявність підстав для застосування штрафних санкцій у сумі 44751,91 грн. та нарахування пені в сумі 15338,45 грн. за несвоєчасну сплату позивачем страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з 20.12.2004 р. по 29.10.2007 р.

Під час проведення звірки, оформленої актом № 1 від 12.02.2008 р., було враховано всі здійснені позивачем платежі до Пенсійного фонду, починаючи з лютого 2004 р. (а.с. 27-36, 119-123). Розбіжність між даними за обліком позивача і обліком відповідача виникли у зв’язку з тим, що позивач не враховував сум штрафних санкцій і пені, за поясненнями представників позивача з тих підстав, що Путильське ВУЖКГ не отримувало протягом 2006-2007 років рішень про нараховані суми штрафних санкцій і пені.

Однак суд не приймає до уваги зазначене посилання позивача, оскільки в матеріалах справи наявні докази про надіслання і отримання позивачем рішень відповідача про застосування штрафних санкцій № 167 від 14.06.2006 р., № 247 від 31.10.2007 р., № 340 від 07.11.2007 р. та № 351 від 16.11.2007 р. (а.с. 94-101).

Не вбачає суд порушень також при нарахуванні штрафної санкції і пені згідно з рішенням № 247 від 30.10.2007 р. На вимогу суду відповідачем надано розрахунки застосованої штрафної санкції і пені, у яких суми недоїмки і періоди несвоєчасної сплати відповідають даним, зафіксованим в картках особового рахунку страхувальника (позивача) (а.с. 66-71,77-81, 86-93).

Посилання позивача на те, що штрафні санкції застосовані відповідачем без проведення документальної перевірки є юридично неспроможним, оскільки у відповідності до п. 9.3.2 та 10.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. N 21-1 (далі –Інструкція № 21-1), розрахунок фінансової санкції за несплату (несвоєчасну сплату) страхових внесків здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника, а підставою для нарахування пені є документи, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати (розрахунок суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування з позитивною сумою; вимога про донараховані суми страхових внесків за актами перевірок та узгоджене рішення про застосовані фінансові санкції (штрафи); рішення суду та документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за страховими внесками та боргу за фінансовими санкціями (виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; договорів про розстрочення (відстрочення) страхових внесків; Розрахунок суми страхових внесків з від’ємною сумою; рішення про виключення з Державного реєстру підприємств та організацій України; свідоцтво про смерть фізичної особи).

Щодо вимоги № Ю-170 від 03.12.2007 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону № 1058 територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

За рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов’язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Відповідно до пп. “б”, “в” п. 8.2 Інструкції № 21-1 органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків та борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені. Згідно з п. 8.3 цієї Інструкції вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи).

Як зазначалося вище, судом установлено, що до вимоги про сплату боргу № 170 від 03.12.2007 р. відповідачем включено суми штрафних сакцій та пені згідно з рішенням № 247 від 30.10.2007 р. та рішенням № 340 від 07.11.2007 р., яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 100,00 грн. та нараховано 20,50 грн. пені за несвоєчасну сплату страхових внесків, а також суму недоїмки в розмірі 16149,00 грн., яка обліковувалася станом на 03.12.2007 р. за даними карток особових рахунків Путильського ВУЖКГ.

Відтак, порушень установленого порядку чи неправильного визначення сум недоїмки, штрафних санкцій та пені, включених до вимоги про сплату боргу № 170 від 03.12.2007 р. суд не вбачає.

Щодо посилань позивача на те що відповідачем тривалий час не проводилися перевірки і це сприяло збільшенню сум штрафу і пені, то, як видно з матеріалів справи, перевірки позивача Управлінням Пенсійного фонду України в Путильському районі проводилися 31.12.2004 р. за період з 01.06.2002 р. по 31.12.2004 р. та 31.05.2006 р. за період з 01.12.2004 р. по 30.06.2006 р. (а.с. 104-105).

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов є необгрунтованим і задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд не приймає твердження відповідача, що позивачем пропущено строк, установлений для оскарження рішення № 247 від 30.10.2007 р., оскільки відповідно до ст. 99 КАС України для звернення особи до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У зв’язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір у сумі 6,80 грн. належить залишити за позивачем.

У відповідності до ч. 2 ст. 89 КАС України решта судового збору в сумі 78,20 грн., як сплаченого в більшому, ніж належить розмірі, може бути повернута позивачу за його клопотанням ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6-12, 17, 160-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          У задоволенні позову відмовити.

Порядок апеляційного оскарження

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

У судовому засіданні 13.03.2008 р. проголошені вступна і резолютивна частини постанови.

Постанова складена в повному обсязі і підписана 14 березня 2008 року.

Суддя                                                             Т.І. Ковальчук