ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 02-2/9-007
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя , розглянувши позовні матеріали ВАТ
“Шумського АТП-16145”, м. Шумськ, Тернопільської області до  Приватного підприємця ОСОБА_1, с. Крижі,
Кременецького району, Тернопільської області, в якому ставиться вимога
зобов'язати відповідача звільнити від металевого кіоска асфальтну площадку, яка
знаходиться в м. Шумськ, вул. Миру, 1 та зобов'язати його не чинити ВАТ
“Шумське АТП-16145”  перешкод в
користуванні асфальною площадкою та стягнути 1080,00 грн. заборгованості з
орендної плати, вважає подані матеріали недостатніми  для порушення провадження у справі через те,
що:

Заявником не дотримано вимог,
передбачених чинним законодавством при звернення до суду з позовом про захист
порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

· Не
подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Згідно ст. 6. “Зарахування
державного мита до бюджету” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито зазначено, що: державне мито сплачується за місцем розгляду та
оформлення документів і зараховується до бюджету місцевого
самоврядування, крім мита, що справляється з позовних заяв, які
подаються до господарського суду, із апеляційних і касаційних скарг на
рішення та постанови господарських судів, заяв про їх перегляд за
нововиявленими обставинами, а також за дії, пов'язані з одержанням охоронних
документів (патентів і свідоцтв) на об'єкти інтелектуальної власності, і за дії,
пов'язані з підтриманням чинності патентів на сорти рослин, та за подання до
Кабінету Міністрів України проекту створення промислово-фінансової групи, яке
зараховується до державного бюджету України.

Згідно п.36 Інструкції  „Про порядок обчислення та справляння
державного мита”, затвердженої Наказом Головної Державної податкової інспекції
України № 15 від 22.04.1993 р., позовні
заяви по спорах, які виникають при укладенні, зміні або розірванні
господарських договорів, що носять
одночасно майновий характер, до яких включено вимоги про стягнення
штрафу, тощо, оплачуються державним митом як за ставками, встановленими для
позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду
позовних заяв по спорах, що виникають при укладенні, зміні або розірванні
господарських договорів.

У такому ж порядку оплачуються  державним митом позовні заяви, що носять
одночасно майновий і немайновий характер.

Натомість, згідно
представленого  платіжного доручення
№  190 від 14.12.2007 р., вбачається, що
державне мито ним сплачено лише за майнову вимогу у розмірі  102,00 грн., без сплати вимоги немайнового
характеру.

Крім того, копія  долученого позивачем до матеріалів справи
платіжного доручення                  №
190 від  14 грудня 2007 року не є належним
доказом перерахування державного мита у встановленому законом порядку.

Згідно п.14 р.3 „Зарахування
державного мита” Інструкції про порядок обчислення та справляння державного
мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від
22.04.1993 р. № 15 (із наступними змінами та доповненнями), при  сплаті
державного мита готівкою до документа, щодо якого  вчинюється
відповідна  дія,  додається
оригінал квитанції кредитної
установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з  рахунку
платника  -  останній примірник платіжного доручення з
написом  (поміткою) кредитної установи такого
змісту "Зараховано в дохід
бюджету  ____ грн. (дата)". Цей
напис скріплюється першим і другим
підписами  посадових  осіб
і  відбитком печатки кредитної
установи з відміткою дати виконання платіжного доручення. Тобто, зворотна
сторона платіжного доручення повинна містити напис кредитної установи про те,
що державне мито зараховано до державного бюджету повністю, скріплений
підписами посадових осіб банку (керівника та головного бухгалтера).

За таких обставин позовна заява та
додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі п.4  ст.63 ГПК України.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 57,63,86 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву б/н від
12.12.2007 р. (вх. № 0039 від 09.01.2008 р.), до  Приватного підприємця ОСОБА_1, с. Крижі,
Кременецького району, Тернопільської області, в якому ставиться вимога
зобов'язати відповідача звільнити від металевого кіоска асфальтну площадку, яка
знаходиться в м. Шумськ, вул. Миру, 1 та зобов'язати його не чинити ВАТ
“Шумське АТП-16145”  перешкод в
користуванні асфальною площадкою та стягнути 1080,00 грн. заборгованості з
орендної плати разом з доданими до неї документами (всього на  30-ти аркушах)  ВАТ “Шумське АТП-16145”, вул.. Миру, 1,  м. Шумськ, Тернопільська область,  без розгляду.

2.
У відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито” від 21.10.93 р. № 7-93 державне мито у сумі  102,00 грн., перераховане до державного
бюджету на рахунок  0002  УДК у Тернопільській області, МФО банку -
838012, код -23588119, згідно платіжного доручення  №
190  від  14.12.2007 р., підлягає поверненню.

3. Після усунення обставин, що
спричинили повернення позовних матеріалів, заявник не позбавлений права
повторно звернутися до господарського суду у загальному порядку.

Суддя