Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20 7-99-18
РІШЕННЯ

05 лютого 2008 р. Справа № 13/287/54

За позовом Заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі

Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

01601 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 65б

В особі Державної інноваційної фінансово-кредитної установи ,

04071 м. Київ, вул. Оболонська, 12

До 1 відповідача Закритого акціонерного товариства “Чернігівська взуттєва фабрика “Берегиня”; 14000 м. Чернігів, вул. Родимцева, 16

До 2 відповідача Національний фонд соціального захисту матерів і дітей

“Україна-дітям”; 01021 м. Київ, вул. Грушевського, 7

Про стягнення 229500 грн.

Суддя І.А.Фетисова

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача Бєлостоцька О.В. д. 166 від 30.01.08 р.

Від 1 відповідача Форостян Р.Г. д. 72 від 14.01.08 р. Ребенко Є.О. д. 72 від 14.01.08 р.

Від 2 відповідача Коршун Т.О. д. 10-04-02 від 23.01.08 р.

Представник прокуратури Демидок Д.А.

Рішення приймається після оголошеної 29.01.08 р. перерви відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем подано позов про стягнення 229500 грн. заборгованості за інноваційним договором №18 від 13.01.1997 року та тристороннім договором від 12.11.2001 року , обґрунтований порушенням відповідачем графіку поставки продукції чим не виконав зобов’язання по договору та не сплатив частину позики.

Відповідач 1 у відзиві на позов повідомив про невизнання позовних вимог.

Інвестором подано заяву про заміну сторони ( позивача) Української державної інноваційної компанії правонаступником Державною інноваційною фінансово-кредитною установою. Постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 13.04.2004 р. утворено на базі Державного інноваційного фонду та його регіональних відділень, що ліквідуються, Українську державну інноваційну компанію. Постановою Кабінету Міністрів України № 1007 від 08.08.2007 р. перейме нова Українську державну інноваційну компанію в Державну інноваційну фінансово-кредитну установу.

Відповідно до п. 2 статуту Державна інноваційна фінансово-кредитна установа є наступником майнових прав та обов’язків Державного інноваційного фонду та його регіональних відділень.

Судом здійснено заміну позивача правонаступником, про що винесено Ухвалу від 15.01.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, договір від 12.11.2001 року укладений між позивачем, відповідачем та Національним фондом соціального захисту матерів і дітей "Україна-дітям", в зв’язку з чим розгляд справи та прийняте рішення може вплинути на права та охоронювані інтереси цього Фонду, а тому останній повинен бути залучений до участі у справі в якості 2-го відповідача, про зазначено в ухвалі від 15.01.2008 р.

Відповідач 2 у відзиві на позов повідомив про невизнання позовних вимог та просить у позові відмовити, посилаючись на відсутність вини відповідачів, припиненням зобов’язань за договором №18 з часу укладання договору від 12.11.2001 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, прокуратури, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

13.01.1997 р. між Чернігівським регіональним відділенням Державного інноваційного фонду України (правонаступником якого є позивач по справі) (інвестор) та відповідачем 1(підприємство) укладено інноваційний договір № 18 з метою здійснення інноваційного проекту “Організація нового технологічного потоку по пошиву конкурентноспроможного посезонного дитячого шкіряного взуття клейового методу кріплення”.

Предметом договору є реалізація зазначеного проекту по впровадженню нових технологій та створенню виробництва конкурентноспроможної продукції в результаті чого підприємством створюється прибуток та досягається соціальний ефект. Для цього інвестор зобов’язується внести для здійснення проекту цільовий вклад у вигляді інноваційної позики у строки і у розмірах, що визначені у календарному плані робіт, а підприємство виконати всі роботи по реалізації проекту і повернути інвестору його вклад у строки і розмірах, що вказані у плані повернення платежів.

Відповідно до п. 2.2 договору загальна вартість проекту 438050 грн., строки виконання проекту початок 15 лютого 1997 р. кінець 15 лютого 2000 р.

Відповідно до п. 3.1 договору інвестор зобов’язується внести у реалізацію проекту цільовий вклад у розмірі 350000 грн.

Відповідно до п. 4.9 договору підприємство зобов’язується повернути інвестору його вклад у строки і розмірах, що вказані у плані повернення платежів. Кінцевий строк перерахування всіх платежів інвестору 15 лютого 2000 р.

Позивач на виконання умов договору платіжними дорученнями №№ 34 від 17.03.1997 р., 16 від 13.02.1997 р., 17 від 18.02.1997 р. перерахував 1 відповідачу 350 000 грн.

18.09.1999 р. укладено між сторонами додаткову угоду № 1 до договору № 18, згідно якої внесено зміни в план повернення коштів.

29.12.1999 р. укладено між сторонами додаткову угоду № 2 до договору № 18, згідно якої п. 4.9 викласти в такій редакції “ Повернути інвестору інноваційну позику у строки і розмірах вказаних у плані повернення коштів інноваційної позики. Кінцевий термін повернення коштів інноваційної позики інвестору –25 грудня 2001 р.

01.08.2000 р. укладено між сторонами додаткову угоду № 4 до договору № 18 про те, що підприємство підтверджує свою заборгованість перед інвестором за інноваційним договором № 18 в сумі 343000 грн. в тому числі прострочену на дату складання цієї угоди 3000 грн.

12.11.2001 р. між Українською державною інноваційною компанією (правонаступником якої є позивач по справі) (інвестор), відповідачем 1 (підприємство) та відповідачем 2 (фонд) на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.05.2001 р. № 119-р “Про надання допомоги дітям-сиротам, інвалідам, дітям з малозабезпечених сімей, а також тим, що залишились без піклування батьків” уклали договір.

Предметом договору є виготовлення та постачання для адресного спрямування дітям-сиротам, інвалідам, дітям з малозабезпечених і багатодітних сімей, а також тим, що залишились без піклування батьків, дошкільним, лікувальним, навчально-виховним, соціально-реабілітаційним та іншим дитячим закладам через Фонд продукцію в рахунок погашення заборгованості перед інвестором за інноваційним договором № 18 від 13.07.1997 р.

Відповідно до п. 2.2 договору загальна сума договору складає 329500 грн., що дорівнює сумі заборгованості підприємства перед інвестором за інноваційним договором № 18 від 13.07.1997 р. станом на дату підписання договору.

Відповідно до графіку поставки відповідач 1 зобов’язався у 2002 році здійснити поставку продукції через Фонд ( відповідач 2) на 134000 грн., у 2003 році –на 95500 грн.

Між відповідачами підписано акт виконаних робіт на 26 грудня 2003 р. за IV квартал 2003 р. на суму 30000,63 грн., акт виконаних робіт за IV квартал 2001 р. на суму 99996,65 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 26.11.2003 р. по справі 8/311 за позовом Української державної інноваційної компанії до 1 відповідача ЗАТ “Чернігівська взуттєва фабрика “Берегиня” 2 відповідача Національний фонд соціального захисту матерів і дітей “Україна-дітям” про визнання недійсним договору від 12.11.01 р., як такого що не відповідає вимогам закону в позові відмовлено.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України “Про надання допомоги дітям-сиротам, інвалідам, дітям з малозабезпечених і багатодітних сімей, а також тим, що залишилися без піклування батьків” від 16.05.2001 р. № 199-р визначено погодитися з пропозицією МОН, погодженою з Українською державною інноваційною компанією (далі - УДІК), Мінфіном,

Мінекономіки, МОЗ, Мінюстом, про повернення окремими підприємствами інноваційних позик, наданих колишнім Держіннофондом, шляхом безоплатної поставки вироблених ними товарів дитячого асортименту та продуктів дитячого харчування Національному фонду соціального захисту матерів і дітей "Україна - дітям" через УДІК згідно з додатком. Національному фонду соціального захисту матерів і дітей "Україна - дітям" забезпечити адресне спрямування зазначеної у пункті 1 продукції дітям-сиротам, інвалідам, дітям з малозабезпечених і багатодітних сімей, а також тим, що залишилися без піклування батьків, дошкільним, лікувальним, навчально-виховним, соціально-реабілітаційним та іншим дитячим закладам із складенням відповідних актів і поданням їх до УДІК.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Аналогічна норма міститься і в п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов’язанням є право відношення, в якому одна сторона зобов’язана вчинити на користь другої сторони певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо ) або утриматись від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, в тому числі й з право чинів.

Слід зазначити, що на момент украплення договорів між сторонами, відповідно до ст. 4 Цивільного кодексу УРСР Цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки, відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають, в тому числі й з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Виходячи зі змісту угоди, яка укладена сторонами 12.11.2001 року, виконання зобов’язання за інноваційним договором №18 від 13.11.1997 року з додатками до нього, було змінено сторонами щодо порядку та способу його виконання, а саме : відповідач 1 зобов’язався здійснювати виготовлення та постачання через 2–го відповідача продукцію в рахунок погашення заборгованості перед позивачем за інноваційним договором. В свою чергу позивач зобов’язаний проводити зарахування заборгованості на підставі актів виконаних робіт, підписаних відповідачами, в рахунок виконання 1-им відповідачем грошових зобов”язань по договору №18..

Суд погоджується з тезою 2-го відповідача , що з дій по укладенню договору від 12.11.2001 року відбулась заміна одного зобов’язання по договору №18 іншим зобов’язанням по договору від 12.11.2001 року, що не суперечило ст. 220 ЦК УРСР.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме листувань між сторонами у справі, 2 –им відповідачем висловлена позиція щодо намірів прийняття виконання зобов’язань 1-го відповідача, зацікавленості у реалізації правовідносин за договором від 12.11.2001 року та настанням певних наслідків.

За таких обставин, виходячи з того, що вчинена зміна зобов’язань є такою, що діє на час розгляду справи, суд приходить до висновку, що позивач як Інвестор по інноваційному договору №18 не має прав на вимогу виконання грошових зобов’язань, оскільки договором від 12.11.2001 року на 1-го відповідача покладено зобов’язання щодо поставки продукції через 2-го відповідача на виконання договору №18.

Окрім того, права та обов’язки позивача чітко визначені умовами договору від 12.11.2001 року й права на грошову вимогу ( повернення інноваційних коштів) , в разі не поставки продукції 1-им відповідачем, договір не містить.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, про відсутність у позивача права на заявлену вимогу, а тому в позові повинно бути відмовлено повністю.

Керуючись ст.4,220 ЦК УРСР, ст.ст. 11 ,203, 509,Цивільного кодексу України, ст.ст. 22,33,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя І.А.Фетисова

Рішення підписано 06.02.2008 року

Суддя І.А.Фетисова