ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2008 р. Справа № 47/537-07

вх. № 11944/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Бабенко О.О. за довіреністю від 12.12.2007р.; відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест", м. Харків

до Державного підприємства завод "Електроважмаш", м. Харків

про стягнення 231786,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 231786,35грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договорів поставки №11 від 22.02.2005р. та №14 від 10.03.2005р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 2317,86грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Ухвалою заступника голови господарського суду Харківської області від 17.12.2007р. розгляд справи було продовжено строком на один місяць - до 13.02.2008р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2008р. було повернуто зустрічну позовну заяву без розгляду.

Відповідач, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

У судовому засіданні призначеному на 11.02.2008р. було оголошено перерву до 12.02.2008р. для підготовки повного тексту рішення.

Відповідачем 11.02.2008р. було подано заяву про відлсвід судді Светлічного Ю.В., яку було розглянуто та відповідно до ухвали заступника голови суду від 11.02.2008р. в її задоволенні було відмовлено.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем були укладені договори поставки №11 від 22.02.2005р. та №14 від 10.03.2005р. Згідно умов цих договорів постачальник зобов"язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар згідно специфікацій, які є невід"ємною частиною договору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач свої зобов"язання виконав своєчано та у повному обсязі, а саме, відповідно до договору №11 від 22.02.2005р. згідно накладної №16 від 02.03.2005р. та накладної №21 від 14.03.2005р. відповідачу було поставлено товари на загальну суму 374220,00грн. Відповідач отримав товар, але його вартість не сплатив.

Часткові розрахунки за цим договором було здійснено шляхом укладання угоди про зарахування однорідної зустрічної вимоги. Угодою про зарахування однорідної зустрічної вимоги б/н від 22.02.2005р. було припинено зобов'язання відповідача по оплаті поставленого товару за договором № 11 від 22.02.2005 р. на суму 62 496,00 грн., угодою про зарахування однорідної зустрічної вимоги № 1 від 21.06.2006р. було припинено зобов'язання відповідача по оплаті поставленого товару за договором № 11 від 22.02.2005р. на суму 196 000,73 грн. Тобто за двома угодами по зарахуванню однорідної зустрічної вимоги було припинено зобов'язань на загальну суму 258 496,73 грн.

Таким чином за відповідачем згідно договору № 11 від 22.02.2005р. залишився борг у сумі 115723,27 грн.

Згідно договору № 14 від 10.03.2005р. за накладною № 20 від 10.03.2005р. було поставлено товар на суму 246 277,92 грн., тобто, ТОВ „Укрінвест” виконала свої зобов'язання по поставці товару за договором № 14 від 10.03.2005р. в повному обсязі, а у відповідача у свою чергу виникла дебіторська заборгованість перед ТОВ „Укрінвест” у сумі 246 277,92 грн.

Часткові розрахунки за цим договором було здійснено шляхом укладання угоди про зарахування однорідної зустрічної вимоги. Угодою про зарахування однорідної зустрічної вимоги № 2 від 30.01.2006р. було припинено зобов'язання відповідача по оплаті поставленого товару за договором № 14 від 10.03.2005р. на суму 56 777,58 грн., угодою про зарахування однорідної зустрічної вимоги № 1 від 14.02.2006р. було припинено зобов'язання відповідача по оплаті поставленого товару за договором № 14 від 10.03.2005р. на суму 73 437,26 грн. Тобто за двома угодами по зарахуванню однорідної зустрічної вимоги було припинено зобов'язань на загальну суму 130 214,84 грн.

Таким чином за відповідачем згідно договору № 14 від 10.03.2005р. залишився борг у сумі 116 063,08 грн.

Згідно умов договорів, а саме п. 2.3. договору № 11 від 22.02.2005 р. та п. 2.3. договору № 14 від 10.03.2005р. покупець зобов'язаний оплатити товар протягом 7 календарних днів з моменту його отримання.

Тобто за договором № 11 від 22.02.2005р. кінцевий термін оплати поставленого товару сплив 21.03.2005 р. (поставка товару відбулася 14.03.2005 р. накладна № 21), а за договором № 14 від 10.03.2005 р. - 17.03.2005 р. (поставка товару відбулася 10.03.2005 р. накладна № 20).

Згідно акту звірки розрахунків між ТОВ „Укрінвест” та ДП завод „ЕВМ” станом на 31.08.2007р. сума заборгованості відповідача перед позивачем за договорами № 11 від 22.02.2005р. та № 14 від 10.03.2005р. складає 231 786,35 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є законність та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений роботи те, що не передбачено законодавством.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є законність та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі заборгованості у розмірі 231786,35грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 2317,86грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" (61055, пр-т. Московський, 299, р/р 8151 у ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Харкові, МФО 351618, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест" (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 317, р/р 0010 в ХФ АКБ "Форум" м. харків, МФО 350772, ) заборгованості у розмірі 231786,35грн., держмита у розмірі 2317,86грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 12.02.2008р.

Суддя Светлічний Ю.В.