ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 р.

№ 3613

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Продаєвич Л.В.,

суддів

Заріцької А.О.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції

на ухвалу

та постанову

у справі

за заявою

до

господарського суду Рівненської області від 10 жовтня 2007 року

Львівського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2007 року

№ 3613 господарського суду Рівненської області

Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції

товариства з обмеженою відповідальністю "Дует"

про

визнання банкрутом

за участю представників сторін:

не з'явилися,

встановив:

У жовтні 2007 року Костопільська міжрайонна державна податкова інспекція (далі –Костопільська МДПІ) звернулась до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Дует" (далі –ТОВ "Дует").

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10 жовтня 2007 року (суддя Миханюк М.В.) Костопільській МДПІ відмовлено в прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство з посиланням на ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2007 року (колегія суддів у складі: Михалюк О.В. –головуючий, Новосад Д.Ф., Мельник Г.І.) ухвалу господарського суду залишено без змін.

В касаційній скарзі Костопільська МДПІ просить скасувати прийняті у справі процесуальні рішення, в обґрунтування скарги посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 1, 6, 8 Закону.

Згідно із ст. 111-4 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) про прийняття касаційної скарги (подання) до провадження суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги (подання). Ухвала надсилається усім учасникам судового процесу.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29 грудня 1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 8 вказаного вище Закону суддя господарського суду відмовляє у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство, якщо вимоги кредиторів, які подали заяву про порушення справи про банкрутство, в сумі складають менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачене цим Законом.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Закону визначено ознаки неплатоспроможності боржника.

Згідно вказаної норми справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Боржник - суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Згідно з п. 5.4. ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків. Отже, безспірними вимогами органів стягнення слід вважати узгоджену суму податкового зобов'язання, не сплачену платником податків у строки, визначені ст. 5 цього Закону.

Статтею 1 Закону визначено вичерпне коло зобов’язань, які не включаються до складу грошових зобов’язань, а саме: неустойка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду та інші.

Отже, суми неустойки (пені та штрафу) не можуть входити до складу грошових вимог ініціюючого кредитора та відповідно впливати на порушення справи про банкрутство боржника.

Місцевий господарський суд, повертаючи заяву Костопільської МДПІ про порушення справи про банкрутство ТОВ "Дует" без розгляду, правильно встановив, що сума заборгованості ТОВ "Дует" за основними платежами перед кредитором становить 88 997, 57 грн., а розмір недоїмки (штрафу, пені) –61 599, 00 грн.

Оскільки до складу грошових зобов'язань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штрафи), то господарський суд, встановивши, що безспірні грошові вимоги заявника складають менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття заяви Костопільської МДПІ про порушення справи про банкрутство ТОВ "Дует".

Апеляційний господарський суд правомірно погодився з висновком господарського суду першої інстанції, залишивши без змін оскаржувану ухвалу.

В силу ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи визначені законом межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, доводи касаційної скарги щодо невідповідності висновків попередніх судових інстанцій обставинам справи не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції до уваги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального і процесуального права та підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2007 року та ухвалу господарського суду Рівненської області від 10 жовтня 2007 року у справі № 3613 залишити без змін.

Головуючий Л.В. Продаєвич

Судді                                                                        А.О. Заріцька

Н.Г. Ткаченко