СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12.02.08
Справа № 15/399

за позовною заявою
ОСОБА_1, м.Самбір

до відповідача ТзОВ
"Будгаз", м.Дрогобич

про визнання недійсними рішень зборів учасників
господарського товариства

Суддя  Т.Костів

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від
15.08.2006 р.)

Від відповідача ОСОБА_3
-директор, Шегинський Р.А. (довіреність б/н від 14.01.2008р.)

Суть спору: Позовну
заяву подано ОСОБА_1, м.Самбір до товариства з обмеженою відповідальністю
“Будгаз”, м.Дрогобич про визнання недійсними рішення зборів учасників ТзОВ
“Будгаз”  від 28.05.2004 р.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 25.12.2007 р. порушено провадження у справі та
призначено розгляд справи на 15.01.2008 р. Розгляд справи відкладався з
мотивів, зазначених в ухвалах суду від 15.01.2008 р., 05.02.2008 р.

У відповідності до ст. 75 ГПК
України справа слухається за наявними у ній матеріалами. Представникам сторін
роз'яснено їх права згідно зі ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Пояснив,
зокрема, що 28.04.2004 р. були проведені оспорювані збори ТзОВ “Будгаз”, на
яких було зареєстровано учасників (їх представників), що у сукупності володіють
64,09% голосів. Однак, рішенням Самбірського міськрайонного суду від 25.05.2007
р. та рішенням господарського суду Львівської області від 10.10.2007 р. були
визнані недійсними договори, за якими перейшло відповідне право на частки в
статутному капіталі відповідача в загальній кількості 5,82% голосів.
Відповідно, на зборах були присутні особи, які володіють лише 58,27% голосів.
Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представники
відповідача позов заперечили за безпідставністю, з мотивів, зазначених у
відзиві. .

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач є учасником товариства з
обмеженою відповідальністю “Будгаз”, що підтверджується статутом ТзОВ “Будгаз”.

28.05.2004 р. були проведені
оспорювані збори учасників ТзОВ “Будгаз”, що підтверджується відповідним
протоколом. Як випливає зі змісту протоколу, на зборах були присутні учасники
(їх представники), які володіють у сукупності 64,09% голосів.

В переліку присутніх осіб
зазначений ОСОБА_3, який зареєстрований із 6,93% голосів, отриманих на підставі
договорів купівлі-продажу, дарування, укладених із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.05.2007 р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та
ОСОБА_22 про визнання недійсними угод про відступлення часток у статутному
капіталі ТзОВ «Будгаз»та про переведення прав покупців, позов було задоволено
частково, визнано недійсними договори купівлі продажу та дарування із
зазначеними особами, але відмовлено у задоволенні позовних вимог про
переведення на позивача прав покупця. Зі змісту вказаного рішення вбачається,
що недійсними визнані договори, на підставі яких ОСОБА_3 отримав корпоративні
права ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на частку в сумі 1,26% у статутному фонді та
відповідну кількість голосів.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 10.10.2007 р. у справі №11/200 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_21 та
ОСОБА_22 про визнання недійсними договорів відступлення часток в статутному
фонді ТзОВ «Будгаз», позов було задоволено повністю та визнано недійсними
договір купівілі продажу частки розміром 0,72%, укладений 23.04.2004 р. між
відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3; договір купівлі продажу частки розміром
0,98%, укладений 08.04.2004р. між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_3; договір
купівлі продажу частки розміром 1,04%, укладений 08.04.2004р. між відповідачами
ОСОБА_8 та ОСОБА_3; договір купівлі продажу частки розміром 0,78%, укладений
01.04.2004 р. між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_3; договір купівлі продажу
частки розміром 0,72%, укладений 23.04.2003 р. між відповідачами ОСОБА_23 та
ОСОБА_22; договір купівлі продажу частки розміром 0,72%, укладений 24.04.2003
р. між відповідачами ОСОБА_24 та ОСОБА_22; договір дарування частки розміром
1,17%, укладений 09.01.2004р. між відповідачами ОСОБА_25 та ОСОБА_22. Як
вбачається зі змісту вказаного рішення, недійсними визнані договори, серед яких
ті на загальну частку 3,52%, на підставі яких ОСОБА_3 був зареєстрований для
участі у зборах учасників.

Таким чином, зазначеними судовими
рішеннями було визнано недійсними договори, які надали ОСОБА_3 додатково не
5,82% у статутному капіталі, а лише 4,78%.

Крім того, постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 16.01.2008 р. у справі №11/200 апеляційні
скарги ОСОБА_21 та ОСОБА_22 задоволено, а рішення господарського суду
Львівської області від 04.10.2007 р. у справі 11/200 скасовано і прийнято нове
рішення, яким в позові ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу частки у статутному фонді ТзОВ “Будгаз”, укладених між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 23.04.2004 р. (на частку 0,72%); ОСОБА_5 та ОСОБА_3 08.04.2004 р.
(на частку 0,98%); ОСОБА_8 та ОСОБА_3 08.04.2004 р. (на частку 1,04%); ОСОБА_7
та ОСОБА_3 01.04.2004 р. (на частку 0,78%); ОСОБА_23 та ОСОБА_22  23.04.2003 р. (на частку 0,72%); ОСОБА_26 та
ОСОБА_22 24.04.2003 р. (на частку 0,72%); а також договір дарування частки у
статутному фонді ТзОВ “Будгаз”, укладений між ОСОБА_25 та ОСОБА_22  09.01.2004 р. (на частку 1,17%) - відмовлено.
Таким чином, з тих договорів, із якими ОСОБА_3 був зареєстрований для участі у
зборах учасників ТзОВ “Будгаз”, недійсними були визнані лише ті, що надавали
йому право на 1,26% у статутному капіталі товариства.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України. У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК
України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку,
що під час проведення оспорюваних загальних зборів, на них були присутні особи,
які володіють у сукупності не 64,09% голосів, а 62,83% голосів.

Згідно із ст. 58 Закону України
“Про господарські товариства”, вищим органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників
товариства або призначених ними представників. Учасник товариства з обмеженою
відповідальністю вправі передати свої повноваження на зборах іншому учаснику
або представникові іншого учасника товариства. При цьому, учасники мають
кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному (складеному)
капіталі. Згідно із ч. 2 ст. 60 вказаного закону, учасники зборів, які беруть
участь у зборах, реєструються із зазначенням кількості голосів, яку має кожний
учасник. Цей перелік підписується головою та секретарем зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону
України “Про господарські товариства”, загальні збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що
володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

З врахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що при проведенні зборів учасників, які прийняли
оспорювані рішення, встановлений законом кворум, який надає їм правомочності,
був забезпечений. Належних доказів зворотнього суду не надано.

Інших мотивів для недійсності
прийнятих на цих зборах рішень, не доведено суду у встановленому порядку.
Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 2
ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав
і законних інтересів шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними
актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, але лише тих, що суперечать законодавству та ущемляють права та
законні інтереси суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищенаведене, суд
прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судові витрати
підлягають покладенню на позивача. Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 12,
33-35, 45, 49, 66, 67, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У
позові відмовити повністю.

Суддя