ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.08 р.                     Справа № 17/162

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк до відповідачів: 1. Державного підприємства “Донецька вугільна коксова компанія” м. Макіївка

2. Державного підприємства “Артемвугілля” м. Горлівка

3.          Державного підприємства “Артемвантажтранс”

м. Горлівка

про стягнення 47 314 грн. 56 коп.

Суддя Азарова З. П.

При секретарі судового засідання: Єжель. С.А.

Представники:

Від позивача: Старченко В.В. – представник, Крищук О.В. - представник

Баранов А.В. - представник

Від відповідачів: Гумбіна Т.П. – представник, Черномордік М.Є.-представник

В судових засіданнях 05.11.2008р.,

13.11.2008р., 17.11.2008р., 24.11.2008р.

були оголошені перерви

СУТЬ СПРАВИ:

Державне підприємство “Донецька залізниця” звернулась з позовом до Державного підприємства “Донецька вугільна коксова компанія”

про стягнення плати за користування вагонами у сумі 47 314 грн 56 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на статтю 119 Статуту залізниць України”, “Правила користування вагонами і контейнерами”, п. 2.9 “Правил обслуговування залізничної під’їзної колії”, договір № 7/145 від 19.05.2003р., копії відомостей плати за користування вагонами №№ 014001, 022002, 023003, 123339, 125348, 125351, 121333, 123341, актів загальної форми №№ 32, 33, 578, 580, 582, 582а, 583, 585, 586, актів про пошкодження вагонів №№ 1, 2, 3, 4, 122, 123; повідомлень про приймання вагонів з ремонту 03.01.2005р., 04.01.2005р., 13.01.2005р., 21.01.2005р., 27.12.2004р., повідомлень на ремонт вагонів №№ 402, 353, 354, 403, 203, 204, відповіді на претензію № 4/1-438 від 04.03.2005р., довідки про час перебування вагонів, пошкоджених в результаті сходів на під’їзних коліях ДП “Артемвугілля”, рахунків № 25 від 03.02.2005р., 32 від 14.02.2005р., 31 від 14.02.2005р., 36 від 22.02.2005р., претензій №№ 223/6-4 від 11.03.2005р., 223/6-3 від 01.03.2005р., 223/6-2 від 14.02.2005р.

Державне підприємство «Донецька вугільна коксова компанія” позов не визнало, посилаючись на затверджені норми знаходження вагонів в ремонті. За вказаний час плата за користування вагонами була сплачена. Воно вважає, що позивач не довів правомірність знаходження вагонів в ремонті більш часу, чим це передбачено Наказом Укрзалізниці та телеграмою начальника Донецької залізниці.

Ухвалою від 07.06.2005р. провадження у справі зупинено у зв’язку з реорганізацією вугільної промисловості.

Згідно розпорядження голови господарського суду Донецької області від 12.03.2007р. справа передана на розгляд суду у новому складі.

Ухвалою від 16.03.2007р. провадження у справі було поновлено. Відповідач заявив клопотання про заміну відповідача його правонаступником – Державним підприємством “Артемвугілля”. Клопотання задоволено і ухвалою від 12.04.2007р. в якості відповідача залучено Державне підприємство “Артемвугілля”, а ухвалою від 17.05.2007р. залучено в якості відповідача Державне підприємство “Артемвантажтранс”, яке згідно наказу Міністерства вугільної промисловості № 178 від 25.09.2006р. виділено зі складу Державного підприємства “Артемвугілля” в якості самостійної особи.

Державне підприємство “Артемвугілля” позов не визнало, оскільки відповідальність повинно нести Державне підприємство “Артемвантажтранс”. Вказане підприємство позов також не визнало, посилаючись на затвердження часу знаходження вагонів у відцепочному поточному ремонті не більш трьох діб і за цей час сплата була здійснена. Позивачем ремонт був здійснений більш встановленого часу, він не надав калькуляцію вартості ремонту пошкоджених вагонів, тому позовні вимоги пред’явлені необґрунтовано.

На вказаний відзив позивач надав пояснення.

Згідно розпорядження заступника голови господарського суду Донецької області від 07.06.2007р. справу передано на розгляд суду у новому складі.

Державне підприємство “Артемвугілля” заявило клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Державне підприємство “Артемвантажтранс” заявило клопотання про зупинення провадження у справі у зв’язку з проведенням перевірки обгрунтованості знаходження вагонів у ремонті значний час. Клопотання залишено без задоволення, але в судових засіданнях 12.06.2007р., 04.07.2007р. були оголошені перерви для надання додаткових доказів.

Сторони виконали вимоги суду. Крім того заявили клопотання про продовження строку розгляду спору. Клопотання задоволено. В наступних судових засіданнях сторони пояснили, що спір можливо врегулювати мировим шляхом, тому були оголошені перерви. Докази врегулювання спору сторони не надали.

02.11.2007р. Державне підприємство “Артемвантажтранс” представило висновок Східноукраїнського національного університету ім. Володимира Даля, яким дана оцінка позовним вимогам. Проте суд не прийняв вказаний висновок до уваги, оскільки він не є експертним в розумінні ст. 41 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач Державне підприємство “Артемвантажтранс” заявив клопотання про проведення судової експертизи. Клопотання судом задоволено і ухвалою від 13.11.2007р. провадження у справі було зупинено. Проведення судової експертизи було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

11.09.2008р. справа надійшла до суду з висновком експерта і ухвалою від 16.09.2008р. провадження у справі поновлено. Сторони надали додаткові пояснення.

В ході розгляду справи сторони продовжили строк розгляду спору згідно статті 69 Господарського процесуального кодексу України. Надали додаткові докази та пояснення.

В судовому засіданні 24.11.2008р. у відповідача виникли питання до позичальника щодо здійснення ремонту в депо станції Іловайськ, тому було оголошено перерву, після якої позивач надав пояснення, які залучені до справи.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що 19.05.2003р. Донецька залізниця та Державне підприємство “Артемвугілля”, як власник під’їзної колії, підписали договір № 7/145 про експлуатацію залізничної під’їзної колії при станції Горлівка, пунктом 12 якого власник взяв на себе зобов’язання сплачувати плату за користування вагонами відповідно до Правил користування вагонами та контейнерами. Договір був укладений з 01.07.2003р. по 30.06.2008р. Вказаним договором сторони визначили, що з усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та діючим законодавством.

У грудні 2004р. зі станції Горлівка Донецької залізниці відповідно укладеного договору №7/145 від 19.05.03р. під завантаження подавалися вагони №№ 67164566, 67852855, 66241225, 67146167, 67696377, 65302671 Державному підприємству “Донецька вугільна коксова компанія” (правонаступником якого є Державне підприємство “Артемвугілля”). Після завантаження вагонів на під’їздній колії відбувся схід цих вагонів з вини власника колії (відправника), внаслідок чого вагони були пошкоджені. Ця обставина підтверджується актами про пошкодження вагонів форми ВУ-25 та актами загальної форми, які були складені працівниками вагонного депо станції Горлівка та підписані представниками відправника. Вагони були направлені на ремонт у вагонне депо станції Іловайськ.

Згідно зі статтею 73 Статуту залізниць України відповідальність перед залізницею за користування вагонами та їх збереження несе підприємство, якому належить залізнична під’їзна колія, тому після ремонту вагони були повернуті до експлуатації і залізниця донарахувала додатково плату за користування вказаними вагонами, що підтверджують відомості №№ 014001, 022002, 023003. Вказані відомості підписані з боку “ДП “Артемвугілля” ВТУ “Артемвантажтранс” з застереженням про часткове визнання плати , оскільки вагони знаходилися в ремонті більш трьох діб. Донецька залізниця, не погодившись з цим міркуванням, 03.02.2005р., 14.02.2005р., 22.02.2005р. пред’явила рахунки № 25, 31, 32, 36 на оплату у повному обсязі нарахованої плати за користування вагонами до виходу їх з ремонту.

Відповідач нараховану плату оплатив частково у сумі 4 295 грн. 00 коп. Неоплаченою залишилась сума 47 314 грн. 56 коп., тому позивач звернувся з позовом.

В силу статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під’їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами – суб’єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів) встановлюється Правилами. Розділом ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458, визначений порядок плати за користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до пункту 13 договору № 7/145 від 19.05.2003р., відправник несе відповідальність за схоронність вагонного парку згідно статті 124 Статуту залізниць України. Крім того пункт 2.9 "Правил обслуговування залізничної під'їзної колії", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 875/5096, зазначає, що власник під’їзної колії і контрагент несуть відповідальність за збереження вагонів і контейнерів, які належать залізниці, відповідно до статті 124 Статуту залізниць. Випадки їх пошкодження оформлюються актом про пошкодження вагона (контейнера) форми ВУ-25, який підписується представником залізниці і уповноваженим представником власника під’їзної колії або контрагента. Пошкоджені відправником вантажу вагони знаходяться в їхньому користуванні до закінчення ремонту і прийняття їх працівниками вагонного господарства залізниці.

Матеріалами справи підтверджено, що схід вагонів відбувся з вини власника колії (відправника) у зв’язку з невірним завантаженням вагонів та пошкодженням залізничної колії, тому відбулося пошкодження вагонів. Після вивантаження цих вагонів вони знаходилися на станції Горлівка і для проведення ремонту були відправлені до вагонного депо станції Іловайськ. Власник колії оплатив вартість ремонту, не погодившись з розміром нарахованої плати за користування вагонами. Проте, виходячи з положень Статуту залізниць України та Правил обслуговування залізничної під’їзної колії, вказана плата пред’явлена правомірно і позовні вимоги підлягають задоволенню. Однак суд враховує значний час знаходження вагонів на станції Горлівка до відправлення їх для ремонту на станцію Іловайськ, тому стягненню підлягає плата в сумі 36 803 грн. 60 коп.

Судом не приймаються до уваги висновок бухгалтерської експертизи № 6690/24 Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.08.2008р.,оскільки відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерту для господарського суду не є обов’язковим і оцінюється за правилами статті 43 цього Кодексу як один із доказів. При проведенні експертизи експерт зробив висновок про перевищення норм часу на ремонт, у зв’язку з чим надмірно оплачена відповідачем плата за користування вагонами. Такий висновок він обґрунтував листом вагонного господарства Укрзалізниці № ЦВ 17/166 від 01.03.2006р. В матеріали справи надана копія вказаного листа, з якого вбачається, що норми часу до введення їх наказом Укрзалізниці від 14.06.2005р. не встановлювалися. Визначався середній час знаходження вагонів в ремонті при його технічному обслуговуванні. Згідно вказівки МПС від 02.06.1981р. з 01.07.1981р. для залізниць були встановлені норми простою 12 годин, але вказаний час встановлювався для технічного обслуговування вагонів. В розглядаємій справі спір виник про стягнення плати за користування вагонами за весь час знаходження в ремонті пошкоджених вагонів. Експерт зробив розрахунок плати виходячи з норм простою 12 год., не враховуючи, що вказаний час встановлювався для технічного обслуговування вагонів, тобто поточного ремонту, а не ремонту пошкоджених відправником вагонів.

Заперечення відповідача щодо перевищення терміну ремонту вагонів не приймаються до уваги, оскільки нормативні документи, на які відповідач посилається, норми часу на поточний відцепочний ремонт вагона не передбачені.

Відповідач здійснив оплату ремонтних робіт. А за користування пошкоджених з його вини вагонів, він повинен сплатити плату залізниці за весь час до закінчення ремонту, оскільки відповідно до п. 2.9 Правил обслуговування залізничної під’їзної колії пошкоджені відправником вагони вважаються такими, що перебувають у їх користуванні до закінчення ремонту.

Посилання Державного підприємства “Артемвантажтранс” на лист головного управління вагонного господарства Укрзалізниці від 17.10.2005р. (л. С. 50 т. 2), яким надано роз’яснення щодо терміну знаходження вагонів у ремонті, суд не приймає до уваги, оскільки у вказаному литі є посилання на нормативний час, встановлений наказом Укрзалізниці від 14.06.2005р.

№ 164Ц, в той час як пошкодження вагонів відбулося у грудні 2004р.

Судові витрати покладаються на відповідача Державне підприємство “Артемвантажтранс”.

Керуючись ст. ст. 24, 33, 43, 49, 77, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного підприємства “Донецька залізниця” задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Артемвантажтранс” (84634, Донецька область, м. Горлівка, вул. Інтернаціональна, 6, р/р 1199 в ГФ ЗАО “ПриватБанк”, МФО 335515, ЗКПО 34782466) на користь Державного підприємства “Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул.. Артема, 68, р/р 508 в Укрексімбанку м. Донецьк, МФО 334817, ) плату за користування вагонами у сумі 36 803 грн. 60 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 368 грн. 04 коп., за інформаційно-технічні послуги в сумі 91 грн. 79 коп.

Стягнути з Державного підприємства “Артемвугілля” (84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 13, р/р 8101 в ОАО КБ “Надра” Дон. РУ, МФО 334862, ЗКПО 32270533) на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз (83102, м. Донецьк, вул. Лівенка, 4, , МФО 834016, р/р 0122 в ГУДК у Донецькій області, індивідуальний податковий номер 65, свідоцтво про реєстрацію платника податку 08041494) судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 4 963 грн. 20 коп.

В іншій частині відмовити.

У позові до Державного підприємства “Артемвугілля” відмовити.

Рішення оголошено в засіданні та набуває законної сили після закінчення десятиденного строку.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя