ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.08

Справа №АС3/60-08.

Господарський суд Сумської області , у складі судді Левченко П.І. розглянувши матеріали справи

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Червоносільська»

про стягнення 735 грн. 43 коп.

За участю представників сторін:

від позивача – Шевченко Д. О.

від відповідача – Камінська Г. В.

В засіданні приймала участь секретар судового засідання Ю.В.Литвиненко

В судовому засіданні, розпочатому о 10 год. 00 хв. 21 лютого 2002 року оголошується перерва до 12 год. 00 хв. 13 березня 2008 року.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по страховим внескам в загальній сумі 735 грн. 43 коп., у тому числі: за березень 2005 року – 478 грн. 18 коп. та за квітень 2005 року – 257 грн. 25 коп.

Відповідач проти позову у відзиві на позов заперечує, посилаючись на те, що постановою господарського суду Сумської області від 21.04.2005 року у справі № 6/2-05 відповідача визнано банкрутом. У відповідності до п. 1 ст. 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, вимоги за зобов’язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства можуть пред’являти тільки в межах ліквідаційної процедури.

Ліквідаційна процедура боржника (відповідача) тривала в період з 21.04.2005 року по 26.06.2006 року. Ухвалою господарського суду Сумської області від 26.06.2006 року у справі № 6/2-05 затверджено мирову угоду між боржником та кредитором, у зв’язку з чим ліквідаційну процедуру завершено та провадження у справі про банкрутство припинено у відповідності до п.п. 5 п. 1 ст. 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Право на вимоги, з якими звернувся позивач у дані          й справі, виникло у позивача 21.04.2005 року, тобто під час проведення процедури банкрутства, але не були заявлені позивачем в межах перебігу строку ліквідаційної процедури.

Враховуючи граничний строк для заявлення таких вимог, що обмежується строком ліквідаційної процедури боржника, відповідач наполягає на тому, що позивач втратив своє право на пред’явлення вищезгаданих вимог.

13.03.2008 року відповідач подав суду додаткове письмове обґрунтування своєї позиції по справі № АС3/60-08

В цих додаткових обґрунтуваннях відповідач зазначає, що позивач пропустив річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, визначений статтею 99 КАС України.

Відповідач, керуючись ст. ст. 99 ,100 КАС України наполягає на відмові позивачеві в задоволенні його адміністративного позову у зв’язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

Позивач 31 січня 2008 року звернувся до господарського суду Сумської області з адміністративним позовом про стягнення з відповідача на свою користь недоїмки зі страхових внесків, які були нараховані відповідачем самостійно за березень та квітень 2005 року.

Розгляд таких позовних заяв здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Як свідчать матеріали справи, зокрема текст позовної заяви та копії розрахунків сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягає сплаті за березень 2005 року та за квітень 2005 року (а.с. 2, 3, 6-11), про порушення своїх прав щодо отримання від відповідача страхових внесків за березень та квітень 2005 року позивач дізнався, відповідно, - 21 квітня 2005 року та 21 травня 2005 року.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав.

Звернувшись до суду майже через три роки після того, як дізнався про порушення свого права, позивач значно пропустив, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України, річний строк звернення до адміністративного суду.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В даному разі на цьому наполягає відповідач, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 та ч. 1 ст. 100 КАС України в задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача недоїмки зі страхових внесків у сумі 735,43 грн. за березень та квітень 2005 року має бути відмовлено.

Відповідач не навів суду будь-яких поважних причин такого значного пропущення строку звернення до суду з позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71, 99, 100, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Сумському районі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Червоно сільської» про стягнення 735,43 грн. недоїмки зі страхових внесків за березень та квітень 2005 року відмовити повністю.

2.          Копію постанови надіслати сторонам у справі.

3.          Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4.          Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписаний суддею 17.03.2008 року.

СУДДЯ                                                   П. І. ЛЕВЧЕНКО