ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 12/592

22.01.08

За позовом                    Державного підприємства «Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу»

3-я особа                    Відкрите акціонерне товариство «Затишанське хлібоприймальне підприємство»

До                              Державної акціонерної компанії «Хліб України»

Про                              стягнення 100 500 грн.

Суддя Л.В.Прокопенко

Представники:

Від позивача Кузьмінський О.О. –п/к (дов. від 13.09.07 р. №305д)

Від відповідача Стегній Л.М. –п/к (дов. від 04.06.07 р. №05-14/38)

Від 3-ї особи не з’явився

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про стягнення боргу в розмірі 100 500 грн., що становлять суму переданої відповідачем дебіторської заборгованості, переданої позивачу згідно розподільчого балансу від 31.07.03 р.

Ухвалою суду про відкриття провадження з розгляду справи від 07.09.06 р. до участі по справі в якості 3-ї особи на боці позивача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено Відкрите акціонерне товариство «Затишанське хлібоприймальне підприємство».

Відповідач надав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві.

В судових засіданнях 05.10.06 р. та 09.11.06 р. оголошувалися перерви.

Ухвалою суду від 06.12.06 р. розгляд справи відкладено; термін розгляду справи продовжено. В судовому засіданні проводилася технічна фіксація за клопотанням відповідача.

В судових засіданнях 01.02.07 р., 15.02.07 р., 21.03.07 р., 17.04.07 р. оголошувалися перерви.

Ухвалами суду від 18.05.07 р., 10.07.07 р., 08.08.07 р., 23.08.07 р. розгляд справи відкладався.

В судових засіданнях 20.09.07 р., 21.09.07 р. оголошувалися перерви.

Ухвалою суду від 28.09.07 р. розгляд справи відкладено. В судовому зсіданні проводилася технічна фіксація за клопотанням відповідача.

В судовому засіданні 20.11.07 р. оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою КМ України від 15.05.03 р. №690 «Про утворення державного підприємства «Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу»шляхом виділення зі складу Державної акціонерної компанії «Хліб України»утворено позивача –ДП «Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу»та віднесено його до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

На виконання п. 3 Постанови КМ України від 15.05.03 р. №690 між позивачем та відповідачем підписано розподільчий баланс станом на 31.07.03 р. та акт приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.03 р., що були погоджені протоколом від 02.09.03 р. № 5 урядової комісії з реструктуризації ДАК «Хліб України», відповідно до яких до позивача переходить право вимоги до дебіторів відповідача за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до Постанови КМ України від 03.09.97 р. № 977.

В тому числі, до позивача перейшло право вимоги до ВАТ «Затишанське ХПП»у сумі 100 500 грн.

В процесі стягнення заборгованості позивачем з’ясовано, що право вимоги до ВАТ «Затишанське ХПП»є недійсним, а саме: відповідно до постанови КМУ №83 між компанією та товариством був укладений договір поставки тракторів №119 від 21.05.98 р., згідно якого компанія зобов’язалась поставити товариству трактор ХТЗ-17221 за ціною 96 900 грн.

Товариство зобов’язалося розрахуватися за трактор шляхом поставки зерна до 1-го листопада 1998 р. на суму 48 450 грн. до 1 листопада 1999 р.

Товариством був проведений частковий розрахунок за отриманий трактор шляхом поставки пшениці 3-го класу у кількості 220 227 кг на суму 48 451, 7 грн., підтвердженням чого є довідка до прибуткової квитанції №000570 від 02.12.98 р.

Залишок по розрахунках за отриманий товар склав 48 448, 3 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі векселя від 28.10.99 р. товариством емітовано простий вексель на користь ДАК «Хліб України»№33 номінальною вартістю 48 450 грн. зі строком оплати –за пред’явленням.

На думку позивача. Даний акт є підтвердженням повного розрахунку за укладений договором і отже, відсутності заборгованості за отриману продукцію згідно Постанови КМ України № 83.

Між сторонами був складений акт звірки проведення розрахунків станом на 01.05.00 р., згідно якого заборгованість ВАТ «Затишанське ХПП»перед ДАК «Хліб України»відсутня.

Згідно ч. 1 п. 2 акту приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.03 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов’язаний перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача.

Таким чином, відповідачем передано позивачу недійсну вимогу і несе відповідальність згідно ст. 519 ЦК України.

Позивач 06.04.04 р. надіслав вимогу №589 про оплату боргу, на яку не отримано відповіді і задоволення.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з таких підстав.

Постановою КМ України від 15.05.03 р. №690 передбачалася передача відповідачу абсолютно всієї заборгованості без виключень, оскільки в постанові не зазначено ніяких умов передачі боргу.

Передача заборгованості виникла в рамках адміністративних відносин, а не в процесі фінансово-господарської діяльності, а отже відповідач отримав всі ризики щодо стягнення заборгованості, тому в даному випадку не можна говорити про відповідальність позивача згідно ст. 519 ЦК України. у випадку виявлення безнадійної заборгованості позивач повинен був звернутися до її власника – КМ України –з питанням щодо врегулювання проблеми стягнення боргу.

Позивач не надав доказів того, що боржник провів розрахунки з ДАК «Хліб України».

На думку відповідача, копія приймальної накладної №000570 від 02.12.98 р. містить нерозбірливі написи, тоді як згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»факт розрахунку може підтверджуватися лише первинними документами.

Також позивач стверджує, що за векселем, емітованим ВАТ «Затишанське ХПП», не проведено стягнення в строки, зазначені ст. 34 Уніфікованого закону про переказні та прості векселі (один рік від дати його складення).

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Незважаючи на те, що правовідносини між сторонами щодо передачі дебіторської заборгованості за розподільчим балансом виникли на підставі адміністративного акту –Постанови КМ України від 15.05.03 р. № 690 –вони є господарськими та до них застосовуються положення законодавства щодо передачі прав та обов’язків новоутвореній юридичній особі при виділі на загальних підставах.

Відповідно до ЦК УРСР (яким регулювалися відносини сторін на час передачі дебіторської заборгованості) адміністративні акти є одним з джерел виникнення цивільних прав і обов’язків (ст. 4), тому факт проведення реорганізації на підставі адміністративного акту не впливає на права та обов’язки сторін щодо передачі дебіторської заборгованості і не надає відповідачу ніяких особливих підстав для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов’язань, що виникли у зв’язку з передачею дебіторської заборгованості позивачу.

Відповідно до законодавства, яке діяло станом на дату прийняття Постанови КМ України від 15.05.03 р. № 690 та підписання розподільчого балансу від 31.07.03 р. (ЦК УРСР), так і чинного законодавства (ЦК України, ГК України) при виділі права та обов’язки переходять до новоутворюваної юридичної особи згідно розподільчого балансу.

Відповідно до Постанови КМ України від 15.05.03 р. № 690 позивачу як новоутворюваному підприємству передано непогашені зобов’язання ДАК «Хліб України», відображені у балансі, тобто, фактично мала місце зміна кредитора у зобов’язанні внаслідок правонаступництва (ст. 512 ЦК України), що відбулася на виконання зазначеної Постанови КМ України.

Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання цієї вимоги боржником.

Положення ЦК України застосовуються до правовідносин сторін, так як правовідносини між ними, що виникли з акту від 31.07.03 р., є триваючими.

В акті передачі-приймання від 31.07.03 р. сторони погодили наслідки передачі в якості дебіторської заборгованості, що вже погашена станом на дату підписання акту, тобто, недійсної заборгованості, а саме: відповідно до п. 2 акту в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з Компанією, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої Підприємству за розподільчим балансом, Компанія зобов’язана перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок Підприємства.

В даному випадку щодо частини позовних вимог мають місце такі обставини, а саме.

Боржником - ВАТ «Затишанське ХПП»- проведено частковий розрахунок за отриманий трактор у розмірі 48 451, 7 грн. шляхом поставки пшениці 3-го класу у кількості 220 227 кг на суму 48 451, 7 грн., підтвердженням чого є довідка до прибуткової квитанції №000570 від 02.12.98 р., а також складений і підписаний представниками сторін акт станом на 01.05.00 р., в якому підтверджено факт отримання ДАК «Хліб України»пшениці на суму 48 451, 7 грн. в рахунок погашення заборгованості згідно Постанови КМ України від 24.01.98 р. №83.

Згідно ч. 1 п. 2 акту приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.03 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов’язаний перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача.

Таким чином, відповідач зобов’язаний перерахувати позивача 48 451, 7 грн. фактично погашеної заборгованості.

Щодо суми боргу у розмірі 48 448, 3 грн., на яку ВАТ «Затишанське ХПП»емітовано вексель, то в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, так як будь-які докази фактичного отримання коштів за векселем у матеріалах справи відсутні.

Сама по собі передача векселя в рахунок погашення заборгованості розрахунком не є.

Передача векселя свідчить лише про те, що між сторонами припинилися відносини щодо заборгованості за договором поставки тракторів №119 від 21.05.98 р., і виникли відносини щодо стягнення вексельного боргу.

Так як заборгованість в розмірі 48 448, 3 грн. фактично не була погашена, то ч. 1 п. 2 акту приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.03 р. не може бути застосована в даному випадку.

Керуючись ст. ст. 49. 82-89, 93 ГПК України, ст. 519 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державної акціонерної компанії «Хліб України»(01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, п/р 1924 у Печерській філії «Приватбанку»м. Києва, МФО 300711, ) на користь Державного підприємства «Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, п/р 2531 в Старокиївському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, ) 48 451, 7 грн. заборгованості, 484, 52 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.          Після набрання чинності судовим рішенням видати наказ.

5.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                           Л.В.Прокопенко