ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№ 30/302

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:

Шевчук С.Р.,

Суддів:

Владимиренко С.В.,

Бернацької Ж.О.

розглянув касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2007р.

та рішення

господарського суду м. Києва від 11.10.2007р.

у справі

№30/302

за позовом

Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107"

про

виселення та повернення приміщення,

за участю представників:

-          позивача: Цимбаліст В.В., дов. №155/1/11-5027 від 06.09.2007р.;

-          відповідача: Ступак Л.В., дов. №60/01 від 20.02.2008р.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 року Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулося до господарського з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" про виселення останнього з нежилого приміщення площею 79,7кв.м. в буд. №24 літера "А" на вул. Лятошинського в м. Києві та повернення позивачу вказаного приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані закінченням дії строку договору оренди вказаного нежилого приміщення №01/1940 від 30.08.2005р., укладеного між сторонами.

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.10.2007р. (суддя Ващенко Т.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2007р. (колегія суддів у складі головуючого судді Моторного О.А., суддів Кошіля В.В., Алданової С.О.) у справі №30/302 позов задоволено; виселено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" з нежилого приміщення загальною площею 79,7кв.м. в буд. № 24 літер “А” на вул. Лятошинського в м. Києві та повернуто зазначене приміщення Комунальному підприємству “Київжитлоспецексплуатація”; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" на користь Комунального підприємства “Київжитлоспецексплуатація” 85грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення господарського суду м. Києва від 11.10.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2007р. у справі №30/302 скасувати, та прийняти нове рішення про відмову Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" в позові.

Відзив на касаційну скаргу відповідача на час розгляду справи в касаційній інстанції суду не наданий, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30.08.2005р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений договір №01/1940 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Відповідно до умов договору позивач на підставі рішення Київської міської ради від 30.08.2005р. № 15/3479 передав, а відповідач прийняв в оренду нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 24 літер “А” загальною площею 79,7кв.м для розміщення кафе та ігрових автоматів (п.1.1 вказаного договору).

Пунктом 9.1 цього договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 30.08.2005р. до 28.08.2006р.

Відповідно до п.7.5 договору, у разі закінчення строку договору оренди або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

На підставі даного договору у сторін по даній справі виникли права і обов’язки.

Відповідно до ст.193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.7 ст.193 ГК України).

В силу ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

В п.9.5 даного договору запроваджено, що договір припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради (п.9.3 цього договору).

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судами встановлено, що з врахуванням зазначеного, 30.08.2006р. позивач на адресу відповідача надіслав листа №155/05-1850, відповідно до якого повідомив відповідача про те, що строк дії договору №01/1940 від 30.08.2005р. закінчився та просив відповідача звільнити спірне приміщення.

Згідно рішення Київської міської ради №526/583-1 від 21.12.2006р. "Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, продовження термінів дії договорів, надання дозволів на встановлення пільгових орендних ставок" відповідачу відмовлено у передачі в оренду спірного нежитлового приміщення.

У відповідності до п.2 ст.26 та п.1 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.291 ГК України, та п.9.5 вказаного договору, договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу або у стані, обумовленому у договорі.

Враховуючи, що дія договору оренди закінчилася 28.08.2006р., і рішенням Київської міської ради відповідачу відмовлено у продовженні орендних відносин, колегія суддів погоджується з висновками судів двох інстанцій про безпідставне займання відповідачем спірного нежилого приміщення.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Згідно ст. 1117 ГПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази; у касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Обґрунтованих доводів про порушення норм процесуального законодавства при оцінці доказів заявником касаційної скарги не надано.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстави для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 11.10.2007р. у справі №30/302 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК-107" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 11.10.2007р. у справі №30/302 залишити без змін.

Головуючий суддя:

С. Шевчук

Судді:

С. Владимиренко

Ж. Бернацька