ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 р.

№ 15/139

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився

відповідача

Шульги О.О. –директора,

Звонка С.А. дов. №127 від 01.06.2007 р.

третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Ічнянського національного природного парку

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р.

у справі

№15/139 господарського суду Чернігівської області

за позовом

Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Світанок"

до

Ічнянського національного природного парку

третя особа

Хаєнківська сільська рада

про

усунення перешкод у користуванні земельними ділянками

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське закрите акціонерне товариство (надалі ЗАТ) "Світанок" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Ічнянського національного природного парку, третя особа - Хаєнківська сільська рада, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом заборони Ічнянському національному природному парку користування земельними ділянками лісового фонду площею 1 244,5 га.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Указу Президента України "Про створення Ічнянського національного природного парку" від 21.04.2004 року №464/2004 землі лісового фонду, що перебували у користуванні позивача на підставі акта постійного землекористування, переходили у користування відповідача і на сьогоднішній день Парк використовує ці землі на свій розсуд без погодження з ЗАТ "Світанок".

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 06.07.2007 року (суддя Федоренко Ю.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 року (судді: Кондес Л.О., Куровський С.В., Михальська Ю.Б.), позов задоволений, зобов'язано Ічнянський

Доповідач: Шаргало В.І.

національний природний парк усунути перешкоди ЗАТ "Світанок" у користуванні належною земельною ділянкою шляхом заборони Ічнянському національному природному парку користуватись земельною ділянкою лісового фонду площею 1 244,5 га, що знаходиться на території Хаєнківської сільради.

Судові рішення мотивовані тим, що ЗАТ "Світанок" користується названою земельною ділянкою на підставі відповідного державного акта і в установленому законом порядку не було припинено право позивача використовувати цю земельну ділянку.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, Ічнянський національний природний парк звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 57 Земельного кодексу України, ст. 16 Лісового кодексу України, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. Скаржник звертає увагу на те, що всупереч законодавству сільрада прийняла рішення про надання позивачу спірної земельної ділянки, яка знаходиться поза межами с. Хаєнки; крім того, відповідно до державного акта земельна ділянка надана Акціонерному сільськогосподарському товариству "Світанок", а не Сільськогосподарському закритому акціонерному товариству "Світанок", тобто іншій юридичній особі.

Заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 21.04.04 р. №464/2004 "Про створення Ічнянського природного парку" на території Ічнянського району Чернігівської області створений Ічнянський природний національний парк з підпорядкуванням його Міністерству охорони навколишнього природного середовища України. Цим Указом встановлено площу земель Ічнянського національного природного парку у розмірі 9 665,8 га. Згідно з додатком 1 до названого Указу "Перелік земель, що перебувають у віданні сільських рад і мають бути надані у постійне користування Ічнянському природному національному парку", зокрема, значаться землі Хаєнківської сільської ради площею 1 244,5 га.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 11.08.04 р. №309, на виконання п. 2 Указу Президента України від 21.04.04 р. №464/2004, створено комісію з приймання-передачі лісового фонду та матеріальних цінностей від сільських рад Ічнянського району.

Актом приймання-передачі матеріальних цінностей від 20.08.04 р. проведено приймання-передачу матеріальних цінностей, лісового фонду та документації від Дочірнього підприємства „Ічнярайагролісництво" та сільських рад Ічнянського району до сфери управління Мінприроди України. Згідно з додатком 1 до даного акта по Хаєнківській сільській раді передано 792,9 га.

20.12.06 р. складено акт про встановлення та погодження в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок природного заповідного фонду України Ічнянського національного природного парку на території Хаєнківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, а 08.05.2007 року ЗАТ "Світанок" звернулось до господарського суду з даним позовом про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом заборони користування Ічнянському національному природному парку земельними ділянками лісового фонду площею 1 244,5 га. На підтвердження своїх вимог товариством надані: виданий Акціонерному сільськогосподарському товариству "Світанок" Державний акт на право постійного користування землею лісового фонду площею 1459,4 га; установчі документи Акціонерного сільськогосподарського товариства "Світанок" та Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Світанок" (статути, установчі договори, свідоцтва про державну реєстрацію).

Взявши до уваги вищеперераховані документи, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що зазначений Державний акт посвідчує право ЗАТ "Світанок" на користування землею лісового фонду площею 1459,4 га, оскільки підприємство позивача пройшло перереєстрацію у зв'язку зі зміною назви; його землі лісового фонду не були вилучені для передачі Ічнянському національному природному парку у встановленому законом порядку, тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України, роз’яснень, що містяться в п. п. 1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. №11 “Про судове рішення", з відповідними змінами, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права й обов’язки сторін у спірних правовідносинах.

Проте, в порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, ні судом першої ні судом апеляційної інстанцій в повній мірі не досліджено обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, не надано належної оцінки поданим ними доказам, що в свою чергу унеможливило правильне застосування норм матеріального права.

Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Статтею 20 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" визначено правовий статус і завдання національних природних парків, відповідно до яких Національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об'єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об'єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.

До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

Указом Президента України від 21.04.04 № 464/2004 передбачено надання земель Ічнянському національному природному парку в постійне користування як із земель запасу так і з включенням земель до складу парку без їх вилучення у землекористувачів.

Лісовим кодексом України, як в редакції 1994 року так і чинним передбачено, що всі ліси України є власністю держави.

За правилами статті 6 Кодексу відповідні Ради народних депутатів здійснюють надані їм повноваження щодо розпорядження лісами, визначені цим Кодексом та іншими актами законодавства.

Матеріали справи містять копії рішень Чернігівської обласної ради від 26.10.2000 року та від 21.03.2001 року про припинення права постійного користування земельними ділянками лісового фонду сільгосппідприємствами колективної форми власності та про надання в постійне підприємству "Ічнярайагролісництво" земель лісового фонду, у т. ч. і на території Хаєнківської сільради. У справі є також висновок Хаєнківської сільради про попереднє погодження вибору земельних ділянок під створення названого Парку від 23.07.2002 року, відповідно до якого сільрада погодила надання Парку земельних ділянок, в тому числі і площею 1 244,5 га. Відповідно до актів від 23.07.2002 року та від 20.08.2004 року комісія, до складу якої входив голова Хаєнківської сільради, провела вибір та обстеження земельних ділянок Хаєнківської сільради загальною площею 1 996,5 га під створення Ічнянського національного природного парку (а. с. 46 - 52 т.1). Зазначені рішення облради та дії сільради не були оскаржені позивачем у встановленому законом порядку.

Разом з тим, у матеріалах справи є копія Державного акта на право постійного користування землею (1 459,4 га земель лісового фонду виданого 30.01.1996 року Хаєнківською сільрадою акціонерному сільськогосподарському товариству "Світанок". Судова колегія касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій без достатньої перевірки обставин прийшли до висновку про правонаступництво, внаслідок перереєстрації у зв’язку зі зміною назви, прав та обов’язків Акціонерного сільськогосподарського товариства "Світанок" його правонаступником Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством "Світанок", зареєстрованим 06.03.1996 року.

Правила створення підприємства, його ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), у тому числі і господарського товариства як виду підприємства, встановлені у статтях 5 та 34 Закону України "Про підприємства в Україні", чинного на час реєстрації названих товариств. При цьому відповідно до норм ст. 34 Закону України "Про підприємства в Україні" та ст. 25 Закону України "Про господарські товариства" питання про відповідну зміну в організаційній формі товариства та питання щодо правонаступництва вирішуються шляхом внесення змін до установчих документів товариства (зокрема, до Статуту), та проведення відповідної реєстрації цих змін.

При дослідженні установчих документів Акціонерного сільськогосподарського товариства "Світанок" та Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Світанок" приписи вищенаведеного законодавства залишились поза увагою судів попередніх інстанцій, вони не звернули уваги, що статутні документи останнього не містять положень щодо правонаступництва, в обох випадках ці підприємства реєструвалися як новостворені, а не реорганізовані чи перейменовані, склад засновників цих підприємств суттєво відрізнявся. Статут позивача не містить положень про ведення лісового господарства..

Приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційній інстанції не надано право встановлювати чи вважати доведеними обставини справи, які не були встановлені місцевим чи апеляційним господарськими судами.

З огляду на викладене, прийняті у справі рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду не можна вважати законними і обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню в цій частині з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини та прийняти нове рішення відповідно до закону.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 108, 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Ічнянського національного природного парку задовольнити частково.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 06.07.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2007р.у справі №15/139 скасувати, а справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.