ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.08 р.
Справа № 1/313

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Донецьк

До відповідача   Товариства з обмеженою відповідальністю
Виробниче об”єднання  “Шахтобуд”, сел.
Веролюбівка

про стягнення 73 456 грн. 30
коп.

Суддя
Азарова З.П.

При секретарі Розум А.С.

за участю:

Прокурора

Представників сторін:

від позивача :  ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представ. за дов.

від відповідача : Жалоб Ю.А. -
представ. за дов.

СУТЬ СПОРУ:

В судовому засіданні 07.02.2008
року оголошена перерва

Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_3 звернувся з позовом
до  Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничого об'єднання “Шахтобуд” про стягнення заборгованості
у сумі 69 154  грн. 32 коп., штрафних
санкцій у сумі 4 310 грн. 98 коп.

В обґрунтування своїх вимог
позивач  посилається на укладений між
сторонами договір про надання послуг будівельною технікою, рахунки №
9,10,11,12,13,14,15,17 сменні рапорти та акти виконаних робіт за  червень-вересень 2006 року.

Відповідач  позов не визнав,  посилаючись на оплачені роботи за
вказаним  договором згідно підписаних
актів  виконаних робіт у червні- серпні
2006 року. Оплата була здійснена частково у липні 2006 року у сумі 19030 грн.
00 коп. та у серпні 2006 року 9 515 грн. 00 коп. Заборгованість склала 28 545
грн 00 коп., яка не була оплачена  у
зв'язку з тяжким фінансовим становищем.

Вважаючи пояснення відповідача в
судовому засіданні судом  оголошено
перерву, після якої відповідач пояснив, що сума боргу перерахована позивачу
14.01.2008 року платіжним дорученням №40. В іншій частині  позову відповідач заявлені вимоги не визнав.

Позивач пояснив, що грошові  кошти не надходили, тому для надання доказів
їх перерахування в судовому засіданні оголошено перерву.

24.01.2008 року сторони заявили
клопотання про продовження строку розгляду справи.

Відповідач надав матеріали
розслідування  факту виконання робіт
та  докази перерахування суми боргу.  Позивач підтвердив  отримання перехованої суми.

Розглянувши матеріали справи,
додатково надані докази, заслухавши пояснення представників сторін,
господарський суд встановив, що 01.06.2006 року сторони підписали договір,
згідно до якого позивач - СПД ОСОБА_1 прийняв обов'язки по наданню послуг
відповідачу - ТОВ ПО “Шахтобуд” будівельною технікою (екскаватором “Драйглайн”
Э05111) для роботи на об'єктах замовника. Вартість послуг сторони визначили
пунктом 1.4 договору. Підставою для
оплати вартості послуг є акт виконаних робіт та рахунок.

Вказаний договір був підписаний з
протоколом розбіжностей. Однак, сторони їх узгодили і, вважаючи, що акт
прийому-передачі екскаватора підписаний 13.05.2006 року, сторони пояснили, що
дату договору слід вважати 13.05.2006 року.

Проте, за приписом ст.. 631
Цивільного кодексу України договір
набирає чинності з моменту його укладення. Як встановлено у судовому
засіданні 14.02.2008 року, договір був фактично підписаний після узгодження
розбіжностей, тобто 01.06.2006 року і послуги надавалися з 01.06.2006 року,
тому договір слід вважати укладеним 01.06.2006 року.

Загальні умови виконання
зобов'язань визначені нормами Цивільного кодексу України та Господарського
кодексу України. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Згідно із пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

На виконання умов договору  позивач передав екскаватор відповідачу і
актами прийомки-здачі робіт за червень, липень та серпень 2006 року сторони
підтвердили надані послуги. Для оплати вартості
цих послуг 30.06.2006 року пред'явлений рахунок №9, 31.07.2006р. -
рахунок №11, 31.08.2006 р. - рахунок №13. Сума кожного рахунку визначена згідно
з пунктом 4.1 договору 19 030 грн. 00 коп. Загальна сума вартості пред'явлених
рахунків стала 57 090 грн. 00 коп.

Відповідач платіжним дорученням
№583 від 20.07.2006 року оплатив 19 030 грн. 00 коп., №693 від 23.08.2006 року
- 9515 грн. 00 коп. і платіжним дорученням
№40 від 14.01.2008 року - 28545 грн. 00 коп.

Проте, позивач вважає, що
замовником не оплачені рахунки №10  від
30.06.2006 року, №12 від 31.07.2006 р., №15 від 31.08.2006р.  на загальну суму 21 408 грн. 76 коп., яку він
пред'явив за  перероблені часи
екскаватора в червні-серпні 2006 року.

Разом з тим, суд не приймає  вказані рахунки в якості доказу
наявності  боргу з наступних підстав.

За приписом ч.1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний  оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та порядку, що встановлені договором. Сторони при
підписанні договору про надання послуг визначили розмір, строк та порядок
оплати, а саме вартість роботи екскаватора становить 19 030 грн. 00 коп. в
місяць за роботу в одну  зміну.

Як вбачається з наданих  актів, сторони підписали їх і визначили
вартість послуг за місяць. Причому, актами
визначена відсутність претензій з боку сторін щодо роботи екскаватора та
визначеної суми. На вказані в актах суми пред'явлені рахунки. Оплату рахунків
відповідач здійснив несвоєчасно, проте, на день розгляду справи вона здійснена
у повному обсязі і борг відсутній за підписаними актами.

Позивач при зверненні з позовом
послався на той факт, що додаткові рахунки були пред'явлені на оплату часу
роботи екскаватора більш однієї зміни.

За загальними правилами судового
процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України).

У судовому засіданні 15.01.2008р.
позивач надав акти на вказані послуги, однак вони не підписані замовником і не
можуть прийматися в якості доказу виконання робіт за договором.

Крім того, ціна додаткових часів
роботи екскаватора  не узгоджувалась
договором, тому рахунки позивач пред'явив необґрунтовано і відповідач їх не
оплатив правомірно. Якщо, у позивача виникли додаткові вимоги, то він має
пред'явити їх у встановленому порядку. За таких обставин  в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Стаття 509 Цивільного кодексу
України передбачає поняття зобов'язання та підстав його виникнення. У
розглядаємому спорі зобов'язання сторін виникли з договору про надання послуг.
Вказаний договір є підставою для позовних вимог, заявлених позивачем. За
змістом п.1 ст. 631 вказаного кодексу строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до
договору. З огляду на договір про надання послуг вбачається, що сторони
обумовили строк дії договору з 01.06.2006 року до 31.07.2006 року. За час дії
вказаного договору позивач зобов'язався надавати послуги,  а відповідач їх оплачувати, тому  предметом спору по вказаному договору має
бути порушення прав та невиконання обов'язків сторонами в період дії договору.
Отже,  при невиконанні обов'язків
оплатити послугу, надану за договором,
замовник  відповідає за вказане
порушення. З цієї підстави позивач пред'явив вимогу правомірно про стягнення
боргу за частково неоплачену послугу у липні 2006 року. Однак, вважаючи, що
сума 9 515 грн. 00 коп. перерахована після звернення з позовом, провадження в
цій частині припиняється, а судові витрати покладаються на відповідача.

Вимоги про стягнення боргу за
серпень-вересень 2006 року заявлені необґрунтовано, оскільки послуга надана за
межами строку дії договору і не можуть розглядатися судом по цій справі.

Закінчення строку дії договору
не  звільняє сторону від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Пунктом 6.5 договору
сторони встановили відповідальність замовника за несвоєчасну оплату згідно з п.
6 ст. 231 Господарського кодексу України, яка передбачає нарахування  штрафний санкцій у розмірі облікової ставки
Національного банку України за весь час прострочення. Позивач нарахував штрафні
санкції за  порушення строків оплати
замовником. Однак,  при їх нарахуванні
позивач не врахував строк на оплату рахунків замовником, а також вимоги пункту
6 статті 232 вказаного кодексу України, яким припиняється нарахування санкцій
через 6 місяців з дня, коли зобов'язання повинно бути виконано. Отже з
урахуванням зазначеного сума штрафних санкцій становить 424 грн. 69 коп. і вона
підлягала би задоволенню. Але, відповідач заявив клопотання про застосування
строку позовної давності, про що свідчить протокол судового засідання від
14.02.2008 року. Тому, застосовуючи спеціальну позовну давність згідно статті
258 Цивільного кодексу України, задоволенню підлягає сума штрафних санкцій 87
грн. 92 коп.

Судові витрати покладаються на
відповідача згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України
залежно від розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.  33, 34, 38, 43, 49,  82-85, ст. 80 п.1-1 Господарського
процесуального Кодексу України,
господарський суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю виробниче об”єднання “Шахтобуд”, (юр. адреса 85131, Донецька
область, Костянтинівский район, сел. Веролюбівка, вул. Шкільна, 33, фактична
адреса 85100, м. Костянтинівна, вул. Леніна, 99, 83048, м. Донецьк, вул..
Університетська, 89, кім. № 215р/р 1100 в АКІБ Укрсіббанк, м.
Донецьк, МФО 351005, ЗКПО 24808994) штрафні санкції у сумі 87 грн. 92
коп.,  судові витрати  по сплаті державного мита у сумі 96 грн. 02
коп., та  витрати по сплаті за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 15 грн. 43 коп.

В іншій частині позову 9 515 грн.
00 коп. провадження у справі припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення  оголошено
в  засіданні   та
набуває  законної  сили
після  закінчення
десятиденного  строку   з
дня  його  прийняття.

Рішення може бути оскаржене через
господарський суд  Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття або в касаційному
порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя
Азарова З.П.