ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 22/263-07-6393

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Разводової С.С.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25 грудня 2007 року у справі № 22/263-07-6393 Господарського суду Одеської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", Одеська область, до Комунального підприємства "Міські дороги", м. Одеса, про стягнення 254 702,34 грн.

за участю представників сторін:

позивача –ТОВ "Фортуна" –Гавриленко А.І. (дов. № 31/12-01 від 31.12.2007 р.);

відповідача –КП "Міські дороги" –Косарева А.В. (дов. № 623 від 15.07.2007 р.);

встановив:

У липні 2007 року позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Комунального підприємства "Міські дороги" про стягнення 254 702,34 грн.

Вказував, що 1 серпня 2006 року між ним (субпідрядником) та КП "Міські дороги" (підрядником) укладено субпідрядний договір № 26 на капітальний ремонт вулиць міста Одеси, згідно умов якого одна сторона (субпідрядник) зобов'язався виконати певну роботу за завданням другої сторони, в строки вказані в Додатку № 1, а підрядник зобов'язаний оплатити виконану роботу відповідно до акту приймання-виконання робіт форми КБ-2в і форми КБ-3, акту введення в експлуатацію.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, в частині оплати за виконані роботи, позивач просив стягнути з відповідача 246 169 грн. основного боргу, 4709,3 грн. індексу інфляції, 3 824,04 грн. 3 % річних та судові витрати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26 жовтня 2007 року (суддя Торчинська Л.О.), залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25 грудня 2007 року (колегія суддів у складі: Лашина В.В. –головуючого, Єрмілова Г.А., Воронюка О.Л.), в позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані посиланнями на ту обставину, що права позивача не були порушені, так як позивач не надав доказів звернення до відповідача з відповідною вимогою про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом робіт, а пунктами 1.1, 2.1, 2.4, 3.4 договору передбачено обов'язок відповідача оплатити виконані роботи на підставі актів виконаних робіт та акту введення в експлуатацію протягом 10 днів з моменту їх підписання.

У касаційній скарзі ТОВ "Фортуна", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст.ст. 27, 34, 43, п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України, ст.ст. 213, 882 ЦК України, –просить скасувати судові рішення у даній справі та прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відносини між сторонами у даній справі з ремонту доріг на вул. Літературній у м. Одесі визначені укладеним між ними договором субпідряду № 26 від 1 серпня 2006 року.

Відповідно до умов укладеного договору та додаткової угоди № 1 до нього, ТОВ "Фортуна" (субпідрядник) взяв на себе зобов’язання виконати роботу з капітального ремонту дороги по вул. Літературна у м. Одесі загальним об'ємом 3 850 кв.м вартістю 246 169 грн. зі встановленими гарантійними зобов'язаннями TOB „Фортуна" протягом 4 років, а відповідач зобов'язався оплатити виконану роботу відповідно до акту приймання-виконання робіт форми КБ-2в і форми КБ-3, акту введення в експлуатацію.

У пунктах 1.1, 2.1, 2.4, 3.4 цього Договору сторонами визначено обов'язок КП "Міські дороги" оплатити виконані роботи на підставі актів виконаних робіт та акту введення в експлуатацію протягом 10 днів з моменту їх підписання.

На виконання умов договору позивачем виконано ремонтні роботи на загальну суму 246 169 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та актом прийому виконаних робіт за формою КБ-2в від 29 грудня 2006 року.

Акт введення в експлуатацію закінчених будівництвом робіт позивачем не складався.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі позивач зазначає, що оскільки відповідач оплати за виконані роботи не здійснив, – у останнього виникло зобов'язання сплатити суму боргу у розмірі 246 169 грн., 4709,3 грн. індексу інфляції та 3 824,04 грн. 3 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 ГК України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Пунктом 3 Положення про взаємовідносини організацій –генеральних підрядників з субпідрядними організаціями, затвердженого Науково-технічною радою Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 14 грудня 1994 року № 4 встановлено, що при укладенні та виконанні контракту субпідряду сторони повинні керуватися, в тому числі, Положенням про підряді контракти у будівництві України.

Пунктом 4.6.5 Положення про підряді контракти у будівництві України, затверджених Науково-технічною радою Міністерства України у справах будівництва і архітектури від 15 грудня 1993 року № 9 передбачено, що кінцеві розрахунки здійснюються після виконання і, приймання всіх передбачених контрактом робіт (здачі об'єкта в експлуатацію) в обумовлений сторонами строк.

Згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Приймаючи рішення у даній справі про відмову у задоволені позовних вимог місцевий господарський суд, з висновками якого правомірно погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що сторонами за договором субпідряду визначений особливий порядок оплати за виконані роботи, який пов'язаний саме з підписанням сторонами як актів виконаних робіт, так й акту введення в експлуатація. Оскільки вимога про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом робіт, позивачем не пред'явлена, –строк виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт у відповідача не настав.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про те, що обов'язок оплатити виконані позивачем роботи у відповідача виникає після отримання від позивача вимоги про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом робіт, а оскільки позивачем не надано доказів отримання відповідачем такого звернення, підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 246 169 грн. відсутні.

Висновки місцевого та апеляційного господарських судів відповідають обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Посилання касаційної скарги на ту обставину, що за умовами укладеного між сторонами договору субпідряду № 26 від 1 серпня 2006 року не має необхідності у проведені окремої процедури вводу в експлуатацію закінчених будівництвом робіт не заслуговують на увагу суду, оскільки умовами п. 1.1. договору передбачено обов'язок оплати лише після здачі об'єкту в експлуатацію.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань відповідача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25 грудня 2007 року у справі № 22/263-07-6393 залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

С. Разводова

М. Михайлюк