ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 37/122-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

ТзОВ "Преса-Харків"

на постанову

від 16.10.07 Харківського апеляційного господарського суду

у справі

№37/122-07 господарського суду Харківської області

за позовом

Прокурора міста Харкова в інт. держави в особі Харківської міської ради

3-тя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Управління земельних відносин Харківської міської ради

до

ТзОВ "Преса-Харків"

про

зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, повернення її з приведенням у придатний для подальшого використання стан

у справі взяли участь представники

від Генеральної Прокуратури України: Громадський С.О. –прокурор відділу , посв. №76 від 10.02.05

позивача: не з'явилися

відповідача: не з'явилися

3-ої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.08.2007 (суддя Д.Доленчук), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.10.07 (судді: М.Токар, В.Івакіна, В.Сіверін) задоволені позовні вимоги прокурора: ТОВ "Преса-Харків" зобов’язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з приведенням її у придатний для подальшого використання стан шляхом демонтажу кіоску. Рішення судів мотивовані відсутністю у відповідача правовстановлюючих документів для використання спірної земельної ділянки.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати прийняті у справі акти, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що прокурор неправильно визначив позивача за вимогами про захист інтересів держави. Міські ради є органами місцевого самоврядування, які представляють інтереси територіальних громад міст, а не держави. Судові рішення не відповідають Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.140 Конституції України. Скаржник вважає, що справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач займає земельну ділянку по вул. Енвере Ахсарова зупинка "Топольок" в м.Харкові площею 30 кв.м, на якій розміщено торговельний кіоск без правовстановлюючих документів, передбачених ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Таке використання землі (без документів) кваліфікується як самовільне. Такі земельні ділянки на підставі ст.212 Закону України підлягають поверненню власнику.

Доводи відповідача про неправильне визначення прокуратурою в якості позивача міську раду, колегія суддів до уваги не приймає.

Відповідно ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що знаходиться під особою охороною держави. Від імені українського народу право власника на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, наданих Конституцією (ст.13 Конституції України).

Згідно зі ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом. Таким основним законом і є Закон України "Про прокуратуру". Відповідно до ст.1 вказаного закону до кола об'єктів прокурорського нагляду за додержанням законів в Україні належать, зокрема, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, органи державного і господарського управління та контролю, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради, їх виконавчі органи, підприємства, установи і організації, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності.

Статтею 20 вказаного закону передбачено, що при виявлені порушень закону в діяльності зазначених органів та організацій прокурор або його заступник, у межах наданої компетенції, мають право звертатись до суду із заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно зі ст.2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема прокурорів та їх заступників. У позовній заяві прокурор (його заступник) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність захисту останніх.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99 по справі №1-1/99 для вирішення справи суттєвим вбачається з'ясування поняття "інтереси держави". У процесі дослідження встановлено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно зі статтями 5,7 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ, який здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

В ст.25 та п.34 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання, зокрема, вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

На підставі вищенаведеного, Харківська міська рада, як представницький орган територіальної громади у земельних відносинах, за законом набуває повноважень суб'єкта права комунальної власності на землю, виконуючи надані їй територіальною громадою повноваження, і відповідно набуває статусу виконавчого органу влади у системі органів самоврядування на території населеного пункту –міста Харкова.

У зв'язку з чим, оскільки необхідність захисту держави покладено на прокуратуру згідно з вимогами ст.121 Конституції України, з метою захисту державних інтересів, прокурор м.Харкова звернувся з позовною заявою до господарського суду Харківської області в інтересах органу місцевого самоврядування в особі уповноваженого органу –Харківської міської ради обґрунтовано.

З наведеного слідує, що прокурор діяв у відповідності з вимогами діючого законодавства. Зазначене відповідає практиці Верховного Суду України (пост. від 24.04.07 №6/2278).

Доводи скаржника про те, що справа має бути розглянута за правилами Кодексу адміністративного судочинства колегія суддів не приймає до уваги з наступних підстав.

В даному спорі орган місцевого самоврядування –міська рада не здійснює владних управлінських функцій щодо відповідача тобто спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування прийнятої у справі постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТзОВ "Преса-Харків" залишити без задоволення, постанову від 16.10.07 Харківського апеляційного господарського суду у справі №37/122-07 господарського суду Харківської області - без змін.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді                    Є.Чернов

В.Цвігун