СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

11 лютого 2008 року

Справа № 2-25/12941-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Котлярової О.Л.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Прокопанич Г.К.,

секретар судового засідання                                        Василевська С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Інтерпромконтакт" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Копилова О.Ю.) від 23 листопада 2007 року у справі № 2-25/12941-2007А

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а,Сімферополь,95017)

до          Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Інтерпромконтакт" (вул. Бородіна, 14,Сімферополь,95022)

про стягнення 723,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Інтерпромконтакт", в якому просило стягнути пеню у сумі 723, 71 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Інтерпромконтакт" повинно було забезпечити у 2005 році працевлаштування інвалідів на 1 робочому місці, фактично у 2005 році працювало 0 інвалідів. Порушення відповідачем термінів сплати штрафних санкцій у розмірі 7824,00 грн. тягне за собою нарахування пені із суми недоїмки за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у сумі 723, 71 грн.

При цьому позивач посилався на пункт 4, 10, 11 "Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку і використання цих коштів" №1767 від 28 грудня 2001 року, Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №2602-1V, статті 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Відповідач - Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Інтерпромконтакт", проти позовних вимог заперечував у зв'язку із спливом строку позовної давності, посилався на норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим віцд 23 листопада 2007 року (суддя О.Ю.Копилова) у справі №2-25/12941-2007А позов задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Інтерпромконтакт" на користь Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів 723, 71 грн. пені.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем перераховані штрафні санкції у сумі 7 824, 00 грн. з порушенням строків сплати штрафних санкцій, що згідно Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875 від 31 травня 2005 року, тягне за собою нарахування пені. При цьому суд зазначив, що Господарським Кодексом України взагалі не передбачений спеціальний строк стягнення пені.

Не погодившись з постановою суду, Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Інтерпромконтакт" звернулося до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та прийняти нове рішення у справі.

На думку апелянта, постанова суду ухвалена при неправильному застосуванні норм матеріального права, а саме: норм Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", положень Цивільного та Господарського Кодексів України. Також відповідач вважає, що строк позовної давності для стягнення пені сплив 2 серпня 2007 року.

При цьому заявник апеляційної скарги посилається на статтю 223, 239, 250, 261, 256, 264 Господарського кодексу України.

На підставі розпорядження заступника голови судової палати від 11 лютого 2008 року було змінено склад колегії: суддю М.І.Ткаченко змінено на суддю Г.К. Прокопанич.

У судовому засіданні призначеному на 11 лютого 2008 року представники позивача та відповідача не з'явилися.

Враховуючи, що явка у судове засідання це право, а не обов'язок учасників процесу, неприбуття у судове засідання вказаних сторін не перешкоджає розгляду справи, судова колегія ухвалила розглянути справу без представників позивача та відповідача, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши справу в порядку статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія встановила наступне.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов'язані діяти на підставах, у межах повноважень і способом, передбаченим Конституцією й законами України.

Згідно частини 1 статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні обґрунтовується на принципах, згідно яким ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У чинність частини 1 статті 68 Конституції України кожний зобов'язаний неухильно дотримуватися Конституції України й законів України.

Статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, а якщо працює від 8 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Згідно із статті 20 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності та господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Для підприємств (об'єднань) установ і організацій незалежно від форми гласності і господарювання, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір штрафних санкцій за робоче місце, не зайняте інвалідом, визначається у розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об'єднанні) у відповідній установі, організації.

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік, відповідач повинен був забезпечити у 2005 році працевлаштування інвалідів на 1 робочому місці, фактично у 2005 році працювало 0 інвалідів, у зв'язку з чим відповідно звіту форми 10-ПІ відповідачу нараховані штрафні санкції в сумі 7 824, 00 грн. за 1 робоче місце не зайняте інвалідом.

Згідно пункту 4, 10, 11 "Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку і використання цих коштів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року №1767 (далі Порядок), штрафні санкції розраховуються і сплачуються підприємствами, установами, організаціями самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу.

Порушення термінів сплати штрафних санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно банківського витягу руху коштів по рахунку позивача від 14 березня 2007 року, відповідачем перераховані штрафні санкції у сумі 7 824, 00 грн. з порушенням строків сплати штрафних санкцій.

Згідно Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»№ 875 від 31 травня 2005 року, порушення термінів сплати штрафних санкцій тягне за собою нарахування пені, у зв'язку з чим відповідачу нарахована пеня у розмірі 723, 71 грн.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування скорочених строків позовної давності відповідно нормам Цивільного кодексу України неправомірно, оскільки відношення між позивачем та відповідачем не є цивільно-правовими.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів № 1434 від 26 вересня 2002 року, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного керування, що діє в складі Мінпраці й підкоряється йому.

У чинність пункту З цього Положення одним із завдань Фонду є здійснення контролю за дотриманням підприємствами, установами й організаціями всіх форм власності й господарювання нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідно інформаційному листу Вищого господарського суду України від 7 лютого 2006 року № 01-8/301 Фонд соціального захисту інвалідів та його відділення є органами державної влади, які у правовідносинах з підприємствами (об'єднаннями), установами та організаціями при застосуванні штрафних санкцій реалізують владні управлінські функції, отже неможливе застосування до публічно-правових відносин, які виникли між Фондом та відповідачем норми Цивільного кодексу України.

Крім того, доводи апелянта не приймаються до уваги судовою колегією з наступних підстав.

Статтею 250 Господарського кодексу України визначено, що адміністративно - господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-Х11 від 21 березня 1991 року, до правовідносин із стягнення адміністративно - господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Враховуючи викладене, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає, постанова судом першої інстанції прийняте при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, відповідності висновків обставинам справи, інших підстав для скасування постанови також не має.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Інтерпромконтакт" залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 листопада 2007 року у справі № 2-25/12941-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.Л. Котлярова

Судді                                                                      І.В. Антонова

Г.К. Прокопанич