ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.01.08 Справа № 15/353

за позовною заявою Фермерського господарства „Бачинська”, с.Тарасівка

до ТзОВ „Радехів-цукор”, с.Павлів

про стягнення 190983,00 грн.

за зустрічною позовною заявою ТзОВ „Радехів-цукор”, с.Павлів

до Фермерського господарства „Бачинська”, с.Тарасівка

про визнання недійсним договору № 1ПГ від 03.06.2004р. на переробку цукрових буряків на давальницьких умовах у 2004 році

Суддя Т.Костів

Представники

Від позивача: Бачинська М.І.

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: фермерське господарство “Бачинська”, с. Тарасівна до товариства з обмеженою відповідальністю “Радехів-цукор”, с.Павлів про стягнення збитків в сумі 190983 грн., з яких 161451 грн. –вартість втраченого товару, 3800 грн. –за пошкодження грунту, 25732 грн. –втрачена вигода. Товариство з обмеженою відповідальністю “Радехів-цукор”, с.Павлів подало зустрічну позовну заяву до фермерського господарства “Бачинська”, с.Тарасівка про визнання недійсним договору №1ПГ від 03.06.2004 р. на переробку цукрових буряків на давальницьких умовах у 2004 році.

30.10.2007 р. господарський суд Львівської області порушив провадження у справі та призначив розгляд на 13.11.2007 р. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 13.11.2007 р., 11.12.2007 р., 18.12.2007 р., 10.01.2008 р.

Представникам роз’яснені їх права, передбачені у ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача в судових засіданнях первісний позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, поясненнях, а зустрічний позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву. Ствердив, зокрема, що в порушення умов договору №1ПГ від 03.06.2004 р. відповідач самовільно здійснив копку цукрового буряку з площі 38 га, вивіз буряк на суму 161451 грн., за який не розрахувався, та заподіяв інші збитки. Зустрічний позов цих фактів не спростовує. Просить первісний позов задовольнити.

Представник відповідача первісний позов заперечив з мотивів, зазначених у поясненні, а зустрічний позов підтримав з мотивів, зазначених у зустрічній позовній заяві. Ствердив, що позивач уклав договори з відповідачем та ТзОВ “Золочівагро” з приводу одного і того ж предмету –цукрових буряків, посіяних на площі 38 га. Уклавши оспорюваний договір №1ПГ позивач вчинив обман, знаючи, що інші площі цукровим буряком засіяні не були. Визнавши факт копки буряків пояснив, що копка була проведена згідно із ст. 621 ЦК України внаслідок відмови позивача самостійно це зробити. Ствердив про вивезення відповідачем 153,721 т. цукрового буряку на загальну суму 25913,19 грн., вартість яких була зарахована на понесені відповідачем витрати: 15000 грн. –авансування вирощування буряку згідно із договором; 7697,51 грн. –копання цукрових буряків, 1345,33 грн. –навантаження цукрових буряків, 1433 грн. –буксирування транспортних засобів. Просить у первісному позові відмовити, а зустрічний позов задоволити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

ТзОВ “Радехів-цукор” є правонаступником ТзОВ “Радехів”, що підтверджується п. 1.1. статуту ТзОВ “Радехів-цукор”, нова редакція якого зареєстрована 23.06.2006 р.

05.04.2004 р. між позивачем (господарство) та ТзОВ “Золочівагро” (замовник) був укладений договір №106 на придбання цукрових буряків урожаю 2004 року, згідно із п. 2.1. якого позивач зобов’язався посіяти, обробити та продати замовнику цукровий буряк з площі 40 га в кількості 800 т. Зазначене також підтверджується листом ТзОВ “Золочівагро” від 10.08.2005 р.

03.06.2004 р. між позивачем (товаровиробник) та правопопередником відповідача (замовник) був укладений договір №1 (виправлене на 2) ПГ на переробку цукрових буряків на давальницьких умовах у 2004 році, згідно із п. 3.1. якого товаровиробник зобов’язався посіяти, обробити, здати на переробку замовнику з площі 38 га не менше 1000 т. цукрових буряків; здійснити копання і відвантаження на бурякопункт замовника цукрові буряки (п.3.17), подати замовнику заявку на допомогу у придбанні насіння цукрових буряків, мінеральних добрив, засобів захисту рослин та оплатити їх вартість замовнику згідно із п. 3.1.9. договору. На замовника покладено обов’язок відшкодувати товаровиробнику 40% витрат, пов’язані з доставкою цукрових буряків власним транспортом на бурякоприймальні пункти замовника. Згідно із п. 7.1. договору, він діє до 30.04.2005 р.

Проте, як випливає з довідки виконавчого комітету Чорноушовицької сільської ради №619 від 17.08.2005 р., у 2004 р. фермерське господарство “Бачинська” орендувало у жителів с. Тарасівка та засіяло лише 38 га цукрових буряків.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 р. у справі №4/1613-24/185 між тими ж сторонами встановлено, що під час збору цукрових буряків між ТзОВ “Золочівагро” та ТзОВ “Радехів” виник конфлікт з приводу правомірності збирання цукрових буряків на цій єдиній земельній ділянці фермерського господарства “Бачинська”. На інших земельних ділянках у 2004 р. фермерське господарство “Бачинська” посів цукрових буряків не проводило. Також, вказаною постановою встановлено факт оплати відповідачем за договором від 03.06.2004 р. 15000 грн. Згідно із ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, у яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідач у своєму зустрічному позові з цих підстав, а саме обману, просить визнати недійсним договір №1 (випр. 2)ПГ на переробку цукрових буряків на давальницьких умовах у 2004 році, оскільки станом на дату укладення цього договору позивач знав про те, що урожай буряків з єдиної ділянки площею 38 га вже відчужений на підставі раніше укладеного договору із ТзОВ “Золочівагро”.

З матеріалів справи, зокрема, постанови Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 р. у справі №4/1613-24/185 між тими ж сторонами вбачається, що з тих самих підстав було визнано недійсним укладений між сторонами договір купівлі-продажу №1-03/2Р від 01.06.2004 р. Проте, оспорюваний по цій справі договір не носить характеру договору купівлі-продажу, а є договором про переробку цукрових буряків на давальницьких умовах, що відповідає характеру договору підряду, вказаному у ч. 1 ст. 837 ЦК України, згідно із яким за договором підряду одна сторона зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу. Таким чином, відсутність у позивача іншої земельної ділянки для посіву цукрових буряків на переробку чи цукрових буряків на переробку свідчить лише про порушення позивачем умов оспорюваного договору, що, за загальним правилом не тягне його недійсності. Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Однак, умови оспорюваного договору не передбачають перехід до відповідача права власності на цукровий буряк. Відповідно до п. 3.1.11. оспорюваного договору, позивач лише за наявності згоди може уповноважити відповідача реалізовувати свою продукцію по певних цінах. Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України, помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, враховуючи також що права та обов’язки сторін за оспорюваним договором припинились у відповідності до його п. 7.1., суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову.

Позивачем стверджується, та відповідачем визнається, що 13.11.2004 р. відповідач самостійно здійснив копання цукрових буряків на земельній ділянці в с. Тарасівка. Позивач посилається на пошкодження цим ґрунту та заподіяння збитків за пошкодження ґрунту в сумі 3800 грн. та втрачену вигоду в сумі 25732 грн., однак, належних доказів самого факту та обґрунтованого розміру стверджуваних збитків суду не надано. При цьому, подані суду акти обстеження, проведення пробної копки, розрахунку збитків є неінформативними, заснованими на припущеннях. Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. Відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Однак, жодних доказів вжиття будь-яких заходів суду не надано.

Позивач також просить стягнути з відповідача вартість вивезених буряків в сумі 161451 грн., однак, зазначена сума не доведена суду у встановленому порядку та спростовується, зокрема, актом №77 приймання-передачі, за яким відповідач передав на переробку лише 153,721 т. цукрового буряку, та визнанням самого відповідача щодо вивезення цієї кількості буряку на загальну суму 25913,19 грн. Доказів зворотнього суду не надано.

Відповідач, враховуючи факт проведення ним проплати позивачу в сумі 15000 грн. посилається у своїх запереченнях на ст. 621 ЦК України, згідно із якою у разі невиконання боржником для кредитора певної роботи чи ненадання йому послуги кредитор має право виконати цю роботу власними силами або доручити її виконання чи надання послуги третій особі і вимагати від боржника відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання.

Розділом 4 договору від 03.06.2004 р. регулюються відносини з приводу розрахунку за переробку і транспортування цукрових буряків. Відповідно до п. 3.1.8. вказаного договору, сторони проводять щомісячну звірку взаєморозрахунків. Вимог про спонукання до виконання обов’язку в натурі, про проведення розрахунку сторони в суді не заявляли. Як випливає зі змісту позовних вимог, заявлений позов про відшкодування збитків. Господарський суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог. Клопотань у порядку п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України сторони не подавали. Таким чином, сторони не позбавлені права звернутись у встановленому законом порядку за наявності відповідних підстав із відповідними вимогами в іншому провадженні.

Відповідно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими. Судові витрати покладаються на сторони.

Керуючись ст.ст. 33, 35,41, 42 43, 49, 60, 83-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні первісного позову відмовити повністю

2.          У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Суддя