ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№ 22/93-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Ходаківська І.П.

суддів: Данилова Т.Б., Кравчук Г.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги

відкритого акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.12.2007р.

у справі

господарського суду

№22/93-07

Дніпропетровської області

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат"

до

1) державного підприємства "Придніпровська залізниця"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Нафто-Трейд"

3) відкритого акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття"

про

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача 1 –

відповідача 2 –

відповідача 3 –

стягнення 1 476,97грн.

пр. Мартиновська Л.В. –дов. №14/767 від 03.03.08р.

пр. Селяков О.В. –дов. №62 від 01.01.08р.

не з'явився

пр. Дунець О.Я. –дов. №25-01 від 27.12.07р.

Розпорядженням №02-12.2/71 від 12.03.2008р. у зв'язку з відпусткою судді Першикова Є.В. змінено склад колегії суддів у справі №22/93-07 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Кравчук Г.А.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007 року відкрите акціонерне товариство "Запорізький абразивний комбінат" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства "Придніпровська залізниця", товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Нафто-Трейд" та відкритого акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення з належного відповідача на користь позивача 1 476,97грн. вартості недостачі коксу нафтового КС-О за залізничними накладними № 41119173, 41119172.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2007р. (суддя Пуппо Л.Д.) залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.12.2007р. (судді Лисенко О.М., Виноградник О.М., Джихур О.В.) позовні вимоги задоволено частково за рахунок вантажовідправника на підставі того, що перевезення справне, до інших відповідачів в позові відмовлено, оскільки з матеріалів справи не вбачається їх вина в недостачі.

Не погоджуючись з рішенням господарських судів, відкрите акціонерне товариство "Нафтохімік Прикарпаття" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постановлені по справі рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що при прийняті постанови та рішення господарськими судами порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові та рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Нафто-Трейд" та відкритим акціонерним товариством "Запорізький абразивний комбінат" укладений договір купівлі-продажу від 14.03.2006р. №76-НТ/06 (далі-договір), відповідно до пункту 3.1 якого покупець оплачує, а продавець передає товар в кількості та по ціні, що зазначається в додатках до даного договору, які є невід'ємною його частиною.

Відповідно до статті 6.1 договору продаж товару при транспортуванні залізничним транспортом здійснюється на умовах СРТ, станція призначення (згідно Інкотермс-2000).

Вказаний договір не містить умови виконання договору відкритим акціонерним товариством "Нафтохімік Прикарпаття", який не є стороною вище зазначеного договору купівлі-продажу, а також і його відповідальності перед позивачем за недостачу.

Відкрите акціонерне товариство "Нафтохімік Прикарпаття" відвантажило на адресу позивача –відкритого акціонерного товариства "Запорізький абразивний комбінат" по залізничним накладним №№41119172, 41119173 кокс нафтовий КС-О.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що видача вантажу вантажоодержувачу здійснювалась залізницею відповідно до пункту 52 Статуту залізниць України з перевіркою ваги вантажу, при цьому виявлена недостача, про що складені комерційні акти від 28.08.2006р. БМ№472869/6 та від 28.08.2006р. БМ№472870/7.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно із пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Пунктом 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із пунктом 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі, невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п.111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Судами встановлено, що згідно з пунктом 12 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, при наявності на станції призначення або в одержувача вагонних ваг, на вимогу одержувача залізниця може перевірити масу вантажів, що перевозяться навалом та насипом і прибули без ознак втрати. У разі відсутності вагонних ваг на станції призначення і в одержувача, ці вантажі видаються без перевірки.

Пунктом 5 Інструкції П-6 встановлено, що в усіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюється пошкодження чи порча вантажу, невідповідність найменування, чи ваги вантажу та кількості місць, зазначених у транспортному документі, а також у всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, які діють на транспорті, вантажоодержувач зобов'язаний витребувати від органу транспорту складання комерційного акту, а у разі неправомірної відмови органу транспорту від складання комерційного акту вантажоодержувач зобов'язаний відповідно до діючих на транспорті правил оскаржити цю відмову та здійснити приймання продукції у порядку, передбаченому даною інструкцією.

Також пункт 5 Інструкції П-6 вимагає у разі, коли поставка здійснюється транспортом, витребування вантажоодержувачем від органу транспорту складання актів, які передбачені транспортним законодавством.

Відповідно до зазначених комерційних актів, які складені згідно з вимогами, які передбачені Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. №567/6855, вантаж прибув у справному вагоні. Навантаження рівномірне, люки в вагоні закриті на запірні пристрої, слідів витікання вантажу та викрадання не має.

Пункт 24 Статуту залізниць України покладає на вантажовідправників відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що відповідальність повинна бути покладена при справному перевезенні на вантажовідправника, який навантажив у вагони продукцію не в тій кількості, яку зазначив в накладних. Недостача підтверджена актами, форма і складання яких передбачена транспортним законодавством та пунктом 5 Інструкції П-6. Вина вантажовідправника доведена належними доказами за договором перевезення. В даному випадку при наявності комерційних актів складання актів у відповідності до Інструкції П-6 не обов'язкове.

Залізничне законодавство передбачає проведення експертизи при видачі вантажу, а не на момент завантаження транспортного засобу.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що визначення маси вантажу на момент завантаження транспортного засобу (перевірка вантажу експертом) співпадає з моментом здачі вагону залізниці до перевезення. Отже не виключена можливість доступу до вантажу з моменту перевірки маси на момент завантаження транспортного засобу до моменту передачі його залізниці до перевезення. У зв'язку з чим експертний висновок від 22.08.2006р. №11390 відхилений судами попередніх інстанцій як належний доказ, який би підтверджував вагу вантажу при відправленні.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судами попередніх інстанцій ч.1 ст.16 ГПК України є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 вказаної статті віднесені до підсудності господарського суду справи у спорах, що виникають з договору перевезення, в яких одним з відповідачів є орган транспорту, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням цього органу.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що господарськими судами досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановлених по справі рішень.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.12.2007р. по справі №22/93-07 залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді Т. Данилова

Г. Кравчук