ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 33/28

19.02.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України»

до приватне підприємство «Пронет»

про стягнення 55640, 17 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Березін С.О., представник за довіреністю №240/09 від 29.01.2008 року;

Панченко О.В., представник за довіреністю №241/09 від 29.01.2008 року.

від відповідача: Деркач О.Д., представник за довіреністю б/н від 24.07.2006 року.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Національний депозитарій України»звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до приватного підприємства «Пронет»про стягнення 55640,17 грн. заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що приватне підприємство «ПРОНЕТ»було визнано переможцем відкритих торгів (тендеру) із зменшенням ціни щодо розробки проектно-кошторисної документації по монтажним роботам ЦС, які проводились ВАТ „Національний депозитарій України". 27.09.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір підряду № 92/07 на проведення проектно-кошторисних робіт, відповідно до якого відповідач зобов'язався розробити та передати позивачу проектно –кошторисну документацію щодо виконання визначених Договором монтажних робіт.

Відповідно до п. 1.2. Договору строк виконання робіт - 15 календарних днів з моменту підписання сторонами Договору, тобто до 12.10.2007 року.

Відповідно до п. 4.1. Договору за 10 календарних днів до закінчення строку виконання робіт Підрядник подає Замовнику Акт приймання-передачі виконаних робіт та саму документацію у двох примірниках.

12.10.2007 року відповідно до листа від 12.10.07 № 480 відповідач передав позивачу частково виконану проектну документацію на монтаж технологічного обладнання серверної (накладна передачі документації № 1 від 12.10.07 наявна в матеріалах справи).

Однак, всупереч п. 1.7. Договору, відповідач не погодив документацію з усіма органами державної влади та наглядовими органами відповідно до законодавства України. Крім того, передана документація не містить кошторисів на монтаж технологічного обладнання серверної.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Укренергопром –3»було проведено перевірку правильності розробленої відповідачем проектної документації та надано висновки, що підтверджують неякісне виконання відповідачем фактично виконаних робіт, копія Звіту наявна в матеріалах справи.

Таким чином, позивач стверджує, що є всі підстави вважати, що ця частина робіт виконана неякісно.

Строк виконання робіт закінчився 12.10.2007 року, відповідач не передав позивачу ні належним чином підготовленої та погодженої з відповідними державними органами проектно-кошторисної документації, ні відповідного акту, а та частина робіт, що була ним виконана, є неякісно. При цьому, відповідач не вжив жодних заходів для недопущення порушення строків виконання робіт за Договором.

Відповідно до п. 8.4. Договору при порушенні строків виконання Робіт Замовник має право розірвати Договір в односторонньому порядку, про що повідомляє Виконавця за 5 (п'ять) календарних днів до дати розірвання.

13.11.07 позивач направив відповідачу лист з вимогою сплатити суму нарахованих станом на 13.11.07 року штрафних санкцій протягом п'яти календарних днів з дня отримання листа, а також повідомлення про те, що НДУ розриває Договір підряду від 27.09.07 року № 92/07 на проведення проектно-кошторисних робіт.

Відповідно до повідомлення про вручення відправлення кур'єрською службою пошти, зазначений лист був отриманий відповідачем 15.11.07року. Однак, на момент звернення позивача до суду з позовом зазначена сума коштів на рахунок позивача не надійшла.

В судовому засіданні 11.02.2008 року представник позивача подав пояснення та уточнення до позовної заяви, відповідно до яких просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов’язань у розмірі 2666,17 грн., штраф за несвоєчасне виконання зобов’язань у розмірі 13734,00 грн., штраф за неякісне виконання зобов’язань у розмірі 39240,00 грн. та судові витрати.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву №48/1 від 07.01.2008 року в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки в процесі виконання зобов'язань (фізичного обстеження об'єкту) у відповідача з'явилися припущення вважати, що об'єкт є спеціальною фортифікаційною спорудою. Такий статус об'єкту виконання робіт за Договором №92/07 є суттєвою обставиною, оскільки відповідно до п. 1.3. Ліцензійних умов провадження будівельної діяльності, затверджених Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва та Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №112/182 від 13.09.2001 року (додаток до п. 1.3.) зазначено, що архітектурне та будівельне проектування спеціальних будівель і споруд військового, оборонного призначення та об'єктів правоохоронних органів вимагає окремого ліцензування - тобто наявності додаткового коду 2.02.05 в ліцензії на здійснення будівельної діяльності виконавця відповідних робіт. Згідно з п. 1.2. вказаного Наказу ліцензійні умови встановлюють в тому числі і кваліфікаційні вимоги до провадження будівельної діяльності. Відповідно до п. 1.3. вказаного Наказу ліцензійні умови є обов'язковими для суб'єктів господарювання, які виконують роботи, зазначені у Додатку. Відповідач зазначає, що неодноразово звертався до позивача з проханням надання інформацію про офіційне підтвердження або спростування наявності такого статусу об'єкту. У зв’язку з цим відповідач не міг продовжувати виконувати передбачені Договором роботи до з'ясування питання про статус об'єкту Договору, та призупинив виконання робіт до отримання відповіді на поставлені питання. 12.10.2007 року згідно накладної, що підтверджує позивач у позовній заяві, лише ту частину робіт, виконання якої було здійснено до появи у відповідача інформації про можливу належність об'єкту робіт за Договором до споруд військового призначення. Відповідач зазначає, що не має правових підстав для оплати неустойки, як того вимагає позивач у зв’язку з тим, що, прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Обґрунтовуючи це тим, що факт наявності вини відповідача та відповідно порушення зобов'язання позивачем не доведений, а тому відповідно, вимога про сплату неустойки в даному випадку є безпідставною. Після отримання листа вих. №2329/09 від 13.11.2007 року з вимогою сплати неустойки відповідач самостійно спробував отримати інформацію про статус об'єкту Договору №92/07, проте отримати вказану інформацію відповідачеві було складно, оскільки відповідач не має повноважень на проведення робіт у спорудах військового чи оборонного призначення. Відповідно він не знав, на яку адресу та до якої установи потрібно направляти відповідний запит. Також відповідач зазначає, що позивач невчасно передав йому технічну документацію. Відповідач не погоджується зі звітом ТОВ „Укренергопром", стосовно перевірки правильності розробленої Відповідачем проектної документації, який нібито свідчить про неякісне виконання фактично виконаних робіт за Договором №92/07 від 27 вересня 2007 року. Зокрема, вказаний звіт і висновок про неякісне виконання робіт стосується також і робочого проекту „Автоматичної установки пожежегасіння". Натомість експертний висновок Державного департаменту пожежної безпеки МНС України, наданий Відповідачеві 04.12.2007 року свідчить про те, що порушень у даному проекті під час проведення експертизи не виявлено. Оскільки доводи позивача є сумнівними та необґрунтованими, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні оголошена перерва до 19.02.2008 року для оцінки доказів наданих до справи.

19.02.2008 року представник позивача подав заперечення на відзив в якому зазначив, що статус об’єкту на якому відповідач мав здійснити перелік робіт визначений умовами договору, не має жодного відношення до предмету позову - стягнення штрафних санкцій за прострочення виконанню зобов'язання та неякісне виконання робіт. Крім того, чинним законодавством термін «спеціальна фортифікаційна споруда»не передбачений.

В той же час, відповідач, стверджуючи про те, що отримання ним згаданої вище інформації щодо статусу об'єкта має відношення до порушень зобов'язань за договором, не відповідає дійсності. Так, Ліцензійні умови провадження будівельної діяльності, затверджені наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва та Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 13.09.2001 року № 112/182, вимагають окремого ліцензування для провадження проектування спеціальних будівель та споруд військового, оборонного призначення та об'єктів правоохоронних органів. Проте, відповідачеві було добре відомо, що проектно –кошторисні роботи стосувались монтажних робіт в приміщеннях філії позивача - відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України», який є суб'єктом господарювання, професійним учасником фондового ринку, і жодного відношення ні до військового чи оборонного комплексу, ні до правоохоронних органів, немає. Обставини щодо належності об'єкта до «спеціальних фортифікаційних споруд»є надуманими. Жодних підстав стверджувати, що позивач ніби то приховував інформацію щодо статусу об'єкта, монтажні роботи на якому повинні проектуватись відповідачем, немає. Крім того, відповідач не підтвердив доказами звернення до позивача з проханням надання інформації про офіційне документальне підтвердження або спростування наявності такого статусу об'єкту. Лист Відповідача від 29.10.2007 року із таким проханням, про який йде мова у Відзиві, отриманий позивачем 30.10.2007 року, тобто через 18 днів після закінчення строку виконання робіт. Слід зазначити, що саме брак у позивача часу на реалізацію монтажних робіт, проекти яких повинні були виконуватись відповідачем, зумовило стислі строки виконання робіт. В зв'язку з цим, не отримавши від відповідача результати виконаних робіт у строки, обумовлені договором, та маючи обґрунтовані припущення, що проектно-кошторисна документація не буде виконана відповідачем і у більш пізні строки, позивач почав вживати заходи, передбачені Законом України «Про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти», щодо виконання даних робіт іншим підрядником.

Враховуючи зазначені вище обставини, твердження відповідача про те, що оскільки прострочення боржника відбулось внаслідок прострочення кредитора «факт наявності вини відповідача та відповідно порушення зобов'язання позивачем не доведений», є безпідставним. Крім того, позивачем були надані належні докази, які доводять факт неякісного виконання тієї частини робіт, що була виконана відповідачем. Відповідно до договору, відповідач зобов'язаний був розробити проектно-кошторисну документацію на зазначені в договорі роботи. Проте, передана документація не містить кошторисів, а лише проекти. Відповідно до п. 1.7 договору документація, що передається замовнику, повинна бути погоджена з усіма необхідними органами державної влади та наглядовими органами відповідно до законодавства України. Проте, передана документація не була погоджена відповідачем із зазначеними органами. В матеріалах справи міститься Звіт з перевірки правильності розробленої ПП «Пронет»за Договором підряду на проведення проектно-кошторисних робіт № 92/07 від 27.09.2007 року проектно-кошторисної документації та відповідне обґрунтування того, що він є належним доказом неякісного виконання Відповідачем фактично виконаних робіт за договором. При цьому, зазначена у Відзиві незгода відповідача із зазначеним вище Звітом, не може братись до уваги, оскільки відповідач в обґрунтування своєї незгоди посилається на експертний висновок Державного департаменту пожежної безпеки МНС України, який був виданий лише 4 грудня 2007 року. При цьому, виконавець Звіту, що був наданий позивачем в обґрунтування неякісного виконання робіт, перевіряв проектну документацію, яка була передана позивачеві 12.10.2007 року, а Державному департаменту пожежної безпеки МНС України була надана на експертизу вже допрацьована документація.

В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов’язань у розмірі 2666,17 грн., штрафу за несвоєчасне виконання зобов’язань у розмірі 13734,00 грн. штрафу за неякісне виконання зобов’язань у розмірі 39240,00 грн., а також просив судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 888 Цивільного кодексу України завдання на проектування, необхідне для складання проектно-кошторисної документації, може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником.

Згідно з п. 1.5. Договору відповідач зобов'язаний був підготувати та подати на затвердження позивачу завдання на проектування.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інші актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, договором, який укладено між відкритим акціонерним товариством «національний депозитарій України»та приватним підприємством «Пронет»№92/07 від 27.00.2007 року, встановлено кінцевий строк розробки та передачі документації підрядником замовнику, що становить 15 календарних днів з моменту підписання сторонами договору.

Тобто, відповідач повинен був виконати взяті на себе зобов’язання за договором, а саме, розробити та передати проектно –кошторисну документацію щодо виконання наступних монтажних робіт у філії замовника «Центральне сховище», розташованому за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Ялта, с. Олива до 12.10.2007 року.

Як свідчать додані до матеріалів справи докази та визнає сам відповідач зазначені об’єми робіт не були виконані належним чином в повному обсязі та у встановлені строки, а лише 12.10.2007 року відповідно до листа від 12.10.07 № 480 відповідач передав позивачу частково виконану проектну документацію на монтаж технологічного обладнання серверної, що підтверджується накладною передачі документації № 1 від 12.10.07, що наявна в матеріалах справи.

Всупереч п. 1.7. Договору, відповідач не погодив документацію з усіма органами державної влади та наглядовими органами відповідно до законодавства України. Крім того, передана документація не містить кошторисів на монтаж технологічного обладнання серверної.

Досліджуючи посилання відповідача на те, що він неодноразово звертався до позивача з проханням надати інформацію з офіційним підтвердження або спростування наявності спеціального статусу об'єкту на якому згідно взятих на себе зобов’язань він зобов’язався розробити проектно –кошторисну документацію щодо виконання наступних монтажних робіт не приймається судом, як належний доказ вчинення стороною заходів з недопущення несвоєчасного виконання господарського зобов’язання, оскільки, як стверджує сам відповідач, для з’ясування питання статусу об’єкту відповідач направив позивачу лист за вихідним номером 517 від 29.10.2007 року, який позивач отримав 30.10.2007 року при тому, що кінцевий строк виконання сплив 12.10.2007 року.

Відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно до п.п. 3,4 ст. 226 Господарського кодексу України сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків. Сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання.

Відповідач не надав доказів того, що позивач був своєчасно повідомлений про неможливість виконання відповідачем свого господарського зобов’язання, а навпаки визнає, що вимога про надання необхідної, на думку відповідача інформації, була направлена позивачу вже після того, як відповідач мав виконати свої зобов’язання у повному обсязі, а тому він позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та відповідно не має права відмовлятись від передбаченої договором відповідальності, також не подав докази правомірності відмови від подальшого виконання зобов’язання.

Відповідач не довів, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності, або з вини позивача, а тому Господарський суд м. Києва вважає, що він зобов’язаний нести господарсько –правову відповідальність встановлену договором та чинним законодавством.

Також, посилання відповідача на те, що він не має правових підстав для оплати неустойки, у зв’язку з тим що позивач порушив строки надання технічних умов, що причиною прострочення виконання зобов'язання стало ніби то несвоєчасне надання позивачем Технічних умов на розміщення цифрового обладнання, є необґрунтованим, оскільки спростовується п. 1.4. договору, яким передбачено що вихідні дані щодо розробки документації підрядник отримує шляхом фізичного обстеження об'єктів з метою виконання робіт. При цьому, жодних зобов'язань позивача щодо надання відповідачеві будь-яких документів, в тому числі технічних умов, договором не передбачено.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Укренергопром –3»було проведено перевірку правильності розробленої відповідачем проектної документації та надано висновки, що підтверджують неякісне виконання відповідачем фактично виконаних робіт, копія Звіту наявна в матеріалах справи, який суд приймає, як належний доказ неякісного виконання робіт враховуючи наступне.

ТОВ «Укренергопром - 3»здійснює свою діяльність відповідно до власного Статуту та на підставі ліцензії на здійснення будівельної діяльності (згідно з переліком) серії АА № 775191 (копія додається), виданої Державним комітетом України з будівництва та архітектури 04.11.2004, рішення № 183.

Відповідно до п.п. 2.3.2. Статуту ТОВ «Укренергопром - 3»експертиза проектної документації, є одним із спеціальних напрямків його діяльності.

Закон України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону види господарської діяльності, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, які не включені до переліку видів господарської діяльності, встановленого статтею 9 цього Закону, не підлягають ліцензуванню.

У встановленому статтею 9 Закону переліку, діяльність, пов'язана з наданням послуг по перевірці правильності розробленої проектної документації - відсутня.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону суб'єкт господарювання зобов'язаний провадити певний вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до встановлених для цього виду діяльності ліцензійних умов. Спільним наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 13 вересня 2001 року N 112/182 було затверджено ліцензійні умови провадження будівельної діяльності (вишукувальні та проектні роботи для будівництва, зведення несучих та огороджуючих конструкцій, будівництво та монтаж інженерних і транспортних мереж).

Додатком до Ліцензійних умов визначено Перелік видів робіт провадження будівельної діяльності (вишукувальні та проектні роботи для будівництва, зведення несучих та огороджуючих конструкцій, будівництво та монтаж інженерних і транспортних мереж).

Таким чином, досліджуючи питання з приводу правомірності ТОВ «Укренергопром - 3»здійснювати перевірку правильності розробленої відповідачем проектної документації, суд приймає поданий звіт, та визнає його належним доказом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 883 Цивільного кодексу України за невиконання обов'язків за договором підрядник сплачує неустойку, встановлену договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до абзацу 1 п. 5.3. Договору підряду від 27.09.07 № 92/07 (далі -Договір) підрядник за несвоєчасне виконання робіт сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, від вартості робіт, за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи те, що позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, а відповідачем визнано факт несвоєчасного виконання зобов’язань, притому, що його доводи з приводу відсутності вини не прийняті Господарським судом м. Києва, у зв’язку з їх необґрунтованістю, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов’язання у розмірі 2666,17 грн. визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції. Штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Абзацом 2 п. 5.3 Договору передбачено, що у разі прострочення виконання робіт або виконання їх не в повному обсязі більше, ніж протягом 20 (двадцять) календарних днів, підрядник, окрім пені, сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % від вартості невиконаних або виконаних не в повному обсязі робіт.

Пунктом 5.4 Договору встановлено що підрядник в разі неякісного виконання робіт сплачує замовнику штраф в розмірі 20% від вартості робіт.

Оскільки, факт несвоєчасної розробки та передачі проектно –кошторисної документації що перевищує 20 календарних днів доведений позивачем та визнаний відповідачем, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасне виконання робіт у розмірі 13 734,00 грн. визнається судом обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Також, позивачем доведено факт неякісного виконання відповідачем свого зобов’язання, що підтверджується матеріалами справи, та не спростовано відповідачем, тому вимоги щодо стягнення штрафу, за неякісне (неналежне) виконання робіт у розмірі 39 240,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути приватне підприємство «Пронет» (01014, м. Київ. вул. Струтинського, 6, оф. 506, код за , п/р 64 в АБ «Національні інвестиції», м.Київ, МФО 300498) або з іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення

на користь відкритого акціонерного товариства «Національний депозитарій України»(01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3, код за , п/р 1559 в КФ ПУМБ, м. Київ, МФО 322755)

пеню у розмірі 2666(дві тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 17 коп., штраф у розмірі 7% за невчасне виконання у сумі 13734 (тринадцять тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 00 коп., 20% штрафу за неякісне виконання у розмірі 39 240(тридцять дев’ять тисяч двісті сорок) грн. 00коп. державне мито в сумі 556 (п’ятсот п’ятдесят шість) грн. 40 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп., а всього 56314 (п’ятдесят шість тисяч триста чотирнадцять) грн. 57 коп.

3.Після набрання рішенням законної сиди видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня його прийняття.

Суддя                                                                                С.М. Мудрий