ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2008 р. Справа № 13/97-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лилия"

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

за участю представників сторін:

позивача –Радєва Г.О., Лошкарьова Д.О.,

відповідача –Семеряги Т.В., Горбунової К.О.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог вимоги ґрунтуються на незаконності податкового повідомлення-рішення з тих підстав, що нарахований за ним штраф в розмірі 36,40 грн за затримку на 29 днів сплати узгодженої суми податкового зобов’язанні в розмірі 364 грн є неправомірним, оскільки позивачем своєчасно сплачене це зобов’язання з податку на додану вартість.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на правомірність оскаржуваного рішення.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 21 вересня 2007 року посадовою особою Державної податкової інспекції у м. Херсоні проведено перевірку ТОВ „Лилия” з питань своєчасності сплати податку на додану вартість за 2005 р., за результатами якої складено акт перевірки № 2591/15-2/23132046 „Про результати перевірки ТОВ „Лилия” з питань своєчасності сплати податку на додану вартість за 2005 р.”.

Перевіркою встановлено, що позивач в порушення підпункту 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” не сплатив своєчасно податок на додану вартість в сумі 28721,9 грн.

Поряд з цим, згідно до додатку до акту перевірки за декларацією № 70338 від 18.07.2005 р. про сплату податку на додану вартість позивач прострочив сплату податку на суму 182 грн на 2 дні, у зв’язку з чим розмір штрафу складає 10%, а саме 18,2 грн, а за декларацією № 88618 від 08.08.2005 р. –позивач прострочив сплату 182 грн податку на 13 днів, а тому розмір штрафу також визначений в розмірі 10%, а саме 18,2 грн.

При розгляді матеріалів справи встановлено, що позивачем надано до ДПІ у м. Херсоні податкову декларацію з податку на додану вартість (вхідний № 70338 від 18 липня 2005 року) за червень 2005 рік, згідно якої у рядку 27 (сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду) ним самостійно зазначено суму 28978 грн, як суму, котра підлягає сплаті до бюджету, а тому є узгодженою.

В подальшому, 27 липня 2005 року позивачем надано до ДПІ у м. Херсоні уточнюючий розрахунок (вхідний № 80180 від 27 липня 2005 року) до податкової декларації з податку на вартість за жовтень 2004 року, згідно якого у рядку 7.3 (збільшення суми, заявленої до відшкодування з бюджету) підприємством самостійно зазначено суму 31073 грн. та перенесено до рядку 8.2 (до складу податкового кредиту наступного податкового періоду). Дані рядка 7.3 розшифровуються, зокрема, в рядку 8.2 уточнюючого розрахунку, значення якого в особовому рахунку не відображається, а має бути перенесено до декларації з податку на додану вартість.

За таких обставин, станом на 1 серпня 2005 року на особовому рахунку позивача виник податковий борг у сумі 28539 грн. 92 коп.

На підставі цих обставин та з урахуванням акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № /0 від 25 вересня 2007 року про нарахування штрафу в розмірі 36,40 грн, у зв’язку з несвоєчасною сплатою податку на додану вартість в розмірі 364 грн строком на 29 днів, та № 000669502/0 від 25 вересня 2007 року на суму 5671,58 грн, у зв’язку з несвоєчасною сплатою податку на додану вартість в розмірі 28357,9 грн строком на 43 дні.

В подальшому після оскарження позивачем названих актів в адміністративному порядку відносно нього було винесено податкове повідомлення-рішення № /2 від 14 січня 2008 року про нарахування штрафу в розмірі 36,40 грн, яке винесене за результатами розгляду його скарг, яке і є предметом даного спору, а тому аналізу підлягає лише законність цього податкового повідомлення-рішення.

Так, пунктом 5.1 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року №166, а саме пункту 4.4., якщо платник самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, то такий платник зобов’язаний подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”), уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок. Одним уточнюючим розрахунком може бути виправлено помилки лише однієї раніше поданої декларації. В той же час, згідно до пункту 7.2. того ж Порядку зареєстровані в податковій інспекції (адміністрації) декларації підлягають документальній невиїзній (камеральній) перевірці.

Відповідно до підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Акт камеральної перевірки уточнюючого розрахунку (поданий позивачем 27 липня 2005 року, що підтверджено штампом ДПІ у м. Херсоні) про зарахування суми від’ємного значення, збільшеної на 28540 грн, у зменшення суми податкового боргу з ПДВ був складений лише 12 вересня 2005 року №1666/16-0, тобто на 43 день з дня виникнення податкового боргу.

Крім того, відповідно до підпункту 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, в разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 1.5 статті 1 вказаного Закону визначено поняття штрафної санкції (штрафу), яким є плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов’язання (без врахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв’язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

На підставі зазначеного суд доходить висновку про правомірність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, спірне рішення відповідає діючому законодавству, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв’язку з чим сплачений позивачем судовий збір відноситься на нього.

На підставі зазначених правових норм й керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –17 березня 2008 року

Суддя М.К. Закурін