ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.08 р.                     Справа № 38/324

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” м. Донецьк

про стягнення 197617грн. 32коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Пухленко Н.В. нач. юр відділу за дов. № 1325/08 від 18.12.2007р..

від відповідача: Кудінова Л.А. представник за дов. № б/н від 10.01.2008р.

У судовому засіданні оголошувалися

перерви з 06.02.2008р. до 14.02.2008р.

та з 14.02.2008р. до 21.02.2008р.

згідно вимог ст. 77 ГПК України

Суть спору:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” м. Донецьк про стягнення штрафу по договору неустойки від 20.04.2007р. в розмірі 197 617грн.32коп. за неналежне виконання умов договору №158 від 18.04.2007р.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги з посиланням на договір № 158 від 18.04.2007р. та договір про неустойку від 20.04.2007р.

10.01.2008р. на адресу господарського суду надійшов відзив № С3-8 на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач посилається в своїй позовні заяві на порушення відповідачем умов п. 1.1, п. 3.1. договору, але в той же час, відповідач не отримував заявку від 10.05.2007р. № 23/1901, на підставі якої відповідно до договору повинна була відбутися поставка.

Крім цього, відповідач вказав, що додатковою угодою № 1 від 18.04.2007р. загальна сума договору № 158 від 18.04.2007р. зменшена і вартість продукції складала 869832грн., а не як було передбачено спочатку договором у сумі 1463832грн. Потім, додатковою угодою № 2 від 18.04.2007р. сторонами узгоджена інша кількість і вартість продукції, яка складає 691731грн.

Також відповідач зазначив, що виходячи з вимог ч. 2 ст. 25 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” розмір забезпечення виконання договору про закупівлю становить 15 % його кошторисної вартості при закупівля товарів і послуг. Тобто, 15% від суми 691731грн. дорівнює 103759грн.65коп. В договорі про неустойку від 20.04.2007р. зазначено штраф у загальному розмірі 219574грн.80коп.

Підпунктом 2 пункту 5.1 Інструкції учасників торгів вказано, що пропозиція учасника повинна містити основні умови договору та договору про неустойку згідно з додатком 6. На час підписання основного договору про закупівлю № 158 від 18.04.2007р. договір про неустойку підписано не було. Крім того, 20.04.2007р. після підписання договору про неустойку один примірник вказаного договору не був наданий відповідачеві.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що в договорі про неустойку сума штрафу не відповідає загальній сумі договору № 158 від 18.04.2007р., тому договір про неустойку вважається недійсним, а вимоги позивача про стягнення коштів є неправомірними.

Відзив та додані до нього документи судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні 14.02.2008р. надав суду уточнення до позовної заяви, в яких просить суд стягнути з відповідача штраф по договору неустойки від 20.04.2007р. у розмірі 93383,69 грн. за неналежне виконання умов договору № 185 від 18.04.2007р., які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

19.02.2008р. відповідач надіслав суду заперечення на уточнення до позовної заяви від 19.02.2008р. № СЗ-115, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Судові засідання відкладалися, у зв’язку з необхідністю представлення сторонами витребуваних судом документів.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.04.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” м. Донецьк (за договором – постачальник, далі- відповідач) та Відкритим акціонерним товариством „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ ( за договором покупець, далі- позивач) укладено договір № 158 (далі- договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов’язується поставити у власність покупця броньофутеровку для вуглерозмелювальних млинів в асортименті, якій далі іменується продукція в кількості, у терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в даному договорі.

Покупець зобов’язується прийняти продукцію, що поставляється у його власність і оплатити її вартість відповідно до умов даного договору( п. 1.2 договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що поставка продукції здійснюється на підставі письмової заявки покупця протягом 60 днів після отримання вказаної письмової заявки. Вартість продукції , яка поставляється за договором, з врахуванням допустимих відхилень становить 1463832грн. ( п.4.1 договору)

18.04.2007р. сторони додатковою угодою № 1 до договору внесли зміни до п. 1.1 договору, а саме: визначили кількість, терміни, якість продукції, яка повинна бути поставлена та до п. 4.1 договору, в якому визначили, що вартість продукції, яка поставляється за даним договором, з врахуванням допустимих відхилень становить 869832грн.

Пунктами 3.2, 3.3, 3.4, 3.6 договору відповідно встановлено, що умови поставки є DDP (Вуглегірська ТЕС, Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС) „Інкотермс 2000”. Поставка продукції здійснюється залізницею або автомобільним транспортом постачальника на адресу вантажоодержувача. Продукція, поставлена без письмової заявки покупця оплаті не підлягає. Разом з продукцією постачальник зобов’язаний надати покупцеві документи: акт прийому–передачі продукції, рахунок - фактуру, податкову накладну, відповідні товаросупроводжувальні накладні, сертифікат якості і/або технічний паспорт. Датою постачання вважається дата підписання акту прийому-передачі продукції.

20.04.2007р. між сторонами з метою забезпечення виконання договору на постачання броньофуктеровки для вуглерозмелбвальних млинів було укладено Договір про неустойку відповідно до п. 1 якого постачальник- відповідач повинен сплатити замовнику – позивачу штраф у загальному розмірі 219574грн.80коп у разі неналежного виконання умов договору: а саме: 100% - у разі відмови від виконання умов договору; 100% у разі повного і неналежного виконання умов договору.; не в повному обсязі (зменшена на 10% від суми договору про неустойку) у разі неналежного виконання постачальником своїх обов’язків, зокрема, затримки понад 1 добу у постачанні товару з вини постачальника.

Пунктом 3 договору про неустойку передбачено, що цей договір буде повернуто постачальнику протягом 10 календарних днів з дня повного і належного виконання умов договору.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений печатками.

Як вважає позивач, на виконання вимог договору від 18.04.2007р. позивач на факс відповідача 10.05.2007р. надіслав належним чином оформлену заявку на поставку продукції № 23/1901 відповідно до специфікації. Тобто згідно п. 3.1. договору строк поставки відповідачем продукції є 10.07.2007р.

Відповідачем 30.05.2007р. було поставлено позивачу ( Трипільська ТЕС) товар - броню торцеву ЗГ 1509-14 у кількості 13шт. за ціною 525грн. з ПДВ за штуку, а всього на суму 8190грн., що підтверджується актом приймання-передачі.

15.08.2007р. відповідачем було передано позивачу (Трипільська ТЕС):

- броню торцеву ЗГ1509-14 у кількості 49 за ціною 525грн. з ПДВ за штуку,

- броню торцеву ЗВ 1509-15а у кількості 28 штук за ціною 600грн. за штуку з ПДВ, а всього товару було поставлено на 51030грн., що підтверджується актом прийому-передачу.

09.10.2007р. відповідачем поставлено позивачу (Трипільська ТЕС):

- броню торцеву ЗГ 1509-14 у кількості 12шт. за ціною 630грн. з ПДВ,

-          броню торцеву ЗГ 1509-15а у кількості 49 шт. за ціною 720грн. з ПДВ, а всього товару було поставлено на 42840грн.

Таким чином, на думку позивача, поставка на Трипільську ТЕС відбулася із порушенням строків. Щодо поставки продукції на Зміївську та Вуглегірську ТЕС, то продукція поставлена взагалі не була.

На думку позивача, має місце неналежне виконання зобов’язання з боку відповідача, а саме порушення умов п.1.1, п.3 договору № 158 та п. 2 договору про неустойку.

Позивачем 19.09.2007р. за № 3842 була направлена відповідачу претензія, в якій позивач пропонував оплатити штрафні санкції за не поставку продукції у розмірі 197617грн.40коп.

26.09.2007р. за № 336 відповідач надіслав позивачу листа, в якому зазначив, що для розгляду претензії йому необхідна копія заявки № 23-1901 від 10.05.2007р., оскільки остання до відповідача не надходила.

Оскільки, до теперішнього часу відповідач не сплатив штраф у розмірі 197617грн.40коп., тому позивач просить суд стягнути його з відповідача.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на договір № 158 від 18.04.2007р., додаткову угоду № 1 до договору, договір про неустойку від 20.04.2007р., акти приймання-передачі партії вугільної продукції від 30.05.2007р., від 15.08.2007р., від 09.10.207р., претензію від 10.09.2007р. № 8-04/3849, уточнення до позовної заяви, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на позовну заяву від 10.01.2008о. № с3-8, правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України).

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов”язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Спірним по даній справі є питання про те, чи є правомірним стягнення штрафу з відповідача за невиконання вимог договору.

Як вбачається з договору №158 від 18.04.2007р., поставка продукції здійснюється на підставі письмової заявки покупця протягом 60 днів після отримання вказаної письмової заявки.

Заявка позивача № 23/1901 датована 10.05.2006, в той час, як містить посилання на договір № 158 від 18.04.2007р.

Як вбачається з цієї заявки терміни поставки продукції позивачем змінені всупереч вимогам п. 3.1 договору № 158 від 18.04.2007р., а саме 02.06.2007р., 01.07.2007р., 12.05.2005р.

Отже, позивачем в односторонньому порядку були змінені умови договору щодо строків поставки продукції, що є порушенням ч.1 ст. 651 ЦК України, оскільки зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів стосовно внесення змін до п.3.1 договору № 158 від 18.04.2007р. позивач суду не надав.

Позивач, крім того, посилається на лист від 12.07.2007р. № 23/2840, яким були внесені зміни до заявки № 23/1901, в якому передбачені зміни на постачання продукції для Вуглегірської ТЕС щодо кількості, але доказів стосовно доведення цього листа до відповідача суду не надав.

Позивач вважає, що доказами отримання відповідачем цієї заявки є акти приймання-передачі продукції за договором № 158 від 18.04.2007р. від 30.05.2007р., від 15.08.2007р., від 09.10.2007р., але в жодному з актів приймання-передачі, наданих позивачем суду, немає посилання на письмову заявку від 10.05.2007р. № 23/1901. Щодо продукції, яка вказана у актах приймання-передачі, то її найменування передбачено у самому договорі № 158 від 18.04.2007р.

З реєстру оплати поставленої відповідачем продукції не вбачається, що оплачена продукція була поставлена саме за заявкою від 10.05.2007р. № 23/1901

Позивач не довів суду, що поставлена відповідачем продукція, яка була оплачена, була поставлена саме за письмовою заявкою від 10.05.2006р. № 23/1901.

Таким чином, суд вважає, що позивач не довів суду, що відповідачем були порушені строки поставки продукції за договором № 158 від 18.04.2007р., а відтак підстав для задоволення вимог щодо стягнення штрафу за договором про неустойку від 20.04.2007р. немає.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на позивача згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” м. Донецьк про стягнення штрафу по договору неустойки від 20.04.2007р. в розмірі 93383,69 грн. за неналежне виконання умов договору №158 від 18.04.2007р., відмовити у зв”язку з недоведеністю.

У судовому засіданні 21.02.2008р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення виготовлено та підписано 21.02.2008р.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку із дня його підписання.

Суддя Радіонова О.О.