ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.08 Справа № 11/44

Суддя Сало І.А.

При секретарі судового засідання Легуцькому І.Б.

По справі:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Ввіко”, м.Київ

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Радехівський цукровий завод”, с. Павлів Радехівського району Львівської області.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство “Ресурспостач”, м. Київ

Про стягнення 177796,70грн.

Представники:

Від позивача Мацко М.А. –предст. довіреність №365 від 21.11.2007р.

Від відповідача не з”явився

Від третьої особи Михайленко В.Л. –предст. довіреність №409 від 12.03.2008р.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю “Ввіко” заявлено позовну вимогу про стягнення із Відкритого акціонерного товариства “Радехівський цукровий завод” 177796,70грн. збитків та передачу товару в натурі за участю третьої особи ДП “Ресурспостач”.

Ухвалою господарського суду від 12.02.2008року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 13.03.2008року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та настоює на його задоволенні з наступних підстав:

Між ДП “Ресурспостач” та ТзОВ “Ввіко” укладено договір купівлі-продажу цукру піску №1-2196 від 16.08.2007р. На виконання умов договору позивач перерахував належні кошти за товар у повному розмірі. Позивачем 19.11.2007р. отримано від ДП “Ресурспостач” наряд №1167/6-5 на дев”яносто одну тону цукру піску. Відповідач не зважаючи на лист та наряд ДП “Ресурспостач” не надав відповідний товар. Таким чином позивачу відповідачем завдані прямі збитки в розмірі 177796,70грн

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив частково з мотивів наведених у відзиві та з огляду на наступне:

Відповідно до доручення підприємство приймає на себе зобов”язання вчинити від імені та за рахунок Держкомрезерву юридичні та інші дії, направлені на організацію проведення конкурсу, щодо реалізації матеріальних цінностей державного резерву. За результатами проведення конкурсу підприємство укладає угоди з переможцями конкурсу на реалізацію матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 11 ЗУ України “Про державний матеріальний резерв” частина запасів матеріальних цінностей державного резерву може зберігатися на промислових, транспортних, сільськогосподарських, постачальницько-збутових та інших підприємствах,установах незалежно від форм власності.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, будь-яких пояснень на вимогу суду по суті заявлених позовних вимог не надав, позовні вимоги по суті не оспорив, вимоги ухвал суду не виконав, хоча у встановленому ст.64 ГПК України порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 13.03.2008р. судом проголошено вступну і резолютивну частину рішення. Рішення виготовлене та підписане в повному обсязі 17.03.2008р.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Між Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ДП “Ресурспостач” 10 лютого 2006р. було укладено договір доручення №Юр-234/2006 відповідно до якого підприємство приймає на себе зобов”язання вчинити від імені та за рахунок Держкомрезерву юридичні та інші дії, направлені на організацію проведення конкурсу, щодо реалізації матеріальних цінностей державного резерву. За результатами проведення конкурсу підприємство укладає угоди (договори) з переможцями конкурсу на реалізацію матеріальних цінностей.

За результатами конкурсу з реалізації матеріальних цінностей державного резерву, оформлених Протоколом засідання конкурсної комісії №15-ІІ/прод від 10.08.2007р. та у відповідності до Закону України “Про державний матеріальний резерв” між ДП “Ресурспостач” (третя особа) та ТзОВ “Ввіко” (позивач) 16.08.2007р. укладено договір купівлі продажу №1-2196

Позивач свої зобов”язання за договором щодо попередньої оплати вартості товару протягом 10 банківських днів в розмірі 100% виконав повністю, що підтверджується платіжними дорученнями які містяться в матеріалах справи

Додатком №1 до договору №1-2196 від 16.08.2007р. визначено вартість, кількість та номенклатура (асортимент) матеріальних цінностей, які продаються зі складу зокрема ті що знаходяться в ВАТ “Радехівський цукровий завод” (відповідач) в кількості 91 тонн вартістю 186000,00грн.

Відповідно до ст. 11 Закону України “Про державний матеріальний резерв” запаси матеріальних цінностей державного резерву розміщується на підприємствах, в установах і організаціях, спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей державного резерву. Частина запасів матеріальних цінностей державного резерву може зберігатися на промислових, транспортних, сільськогосподарських, постачальницько-збутових та інших підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності на договірних умовах.

П.4.2 договору №1-2196 встановлено, протягом 10 робочих днів з дати отримання продавцем (третьою особою) грошових коштів на умовах і в розмірі передбачених договором продавець передає покупцю наряд (наряди) Держкомрезерву України на відпуск матеріальних цінностей державного резерву.

На виконання умов договору третьою особою 19.11.2007р. передано наряд №1167/6-5 на дев”яносто одну тону цукру піску який знаходиться на відповідальному зберіганні у відповідача.

04.12.2007р. листом №5579 ДП “Ресурспостач” повідомило відповідача про необхідність переоформлення цукру піску на обліковий рахунок позивача на підставі наряду №1167/6-5 від 19.11.2007р.

Як передбачено п.7 Положення про державний комітет України з державного матеріального резерву затвердженого Указом Президента України від 08.06.2006р. №810. Рішення Держкомрезерву прийняті в межах його повноважень, є обов”язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами.

Відповідно до п.17 Постанови Кабінету міністрів України від 08.10.1997р №1129 “Про затвердження Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву” відпуск матеріальних цінностей із державного резерву у порядку розбронювання здійснюється у разі, коли ці цінності виключаються з номенклатури продукції державного резерву, їх рівні накопичення перевищують затвердженні, а також у зв”язку із закінченням терміну зберігання та недоцільностю подальшого зберігання на окремих пунктах відповідального зберігання, неможливістю (складнощами) проведення їх освіження, перевезення тощо.

На виконання плану освіження матеріальних цінностей державного резерву на 2007 рік, затвердженого Розпорядженням КМУ від 27.12.2006р. конкурсною комісією Держкомрезерву України 10.08.2007р. було проведено конкурс на реалізацію матеріальних цінностей, а саме цукру піску, що знаходяться на відповідальному зберіганні у відповідача.

Відповідно до умов п.4.3,4.4 договору зобов”язання продавця щодо поставки матеріальних цінностей вважаються виконаними з моменту передачі покупцю наряду. Право власності на матеріальні цінності, а також ризик їх випадкової втрати чи пошкодження переходять до покупця з моменту передачі йому наряду.

Таким чином суд приходить до висновку що відповіач необгрунтовано утримує в себе майно позивача, оскільки відповідач не є власником майна а вказане майно знаходиться у нього на відповідальному зберіганні. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на викладене, позовну вимогу стосовно зобов”язання відповідача передати у власність позивача цукор пісок суд вважає обгрунтованою та такою що підлягає до задоволення.

Такими протиправними діями відповідача позивачу завдано збитки тобто позбавлено можливості реалізувати товар та отримати прибуток.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач для виконання даного договору використовував кредит отриманий у ВАТ “Укрексімбанк”, за рахунок кредитних коштів позивач вчасно розрахувався за отриманий товар та сплатив повну суму вартості цукру що підтверджується доказами які містяться в матеріалах справи.

Через протиправні дії відповідача позивач не мав можливості вчасно реалізувати товар також у позивача є постійні кредитні зобов”язання що зумовлює додаткові витрати. Позивач вважає, що втрати пов”язані з сплатою 12% річних а також 2,04% комісії за користування кредитними коштами є прямими збитками завданими з вини відповідача та яких можливо було б уникнути у разі своєчасного виконання відповідачем свого зобов”язання.

Враховуючи обставини та факти наведені сторонами суд прийшов до висновку, що відповідачем порушено установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, а саме ухилення від виконання визначених чинним законодавством зобов”язань. З огляду на викладене суд приходить до висновку що заявлена позовна виога щодо стягнення збитків пов”язаних із сплатою відсотків та комісії за кредитним договором які відповідно до розрахунку складають 3714,69грн. підлягають задоволенню.

Ст.224 ГК України передбачено: учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов”язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб”єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Також позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення 169260,00грн. штрафу та 4822,01грн. пені. Слід зазначити що позивачем здійснено нарахування вказаних санкцій у відповідності до Закону України “Про державний матеріальний резерв” даний закон врегульовує відносини в сфері формування, розміщення, зберігання, використання, поповнення та освіження (поновення) запасів державного матеріального резерву. Тобто законом врегульовуються відносини між Держкомрезервом та підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності. Статтею 14 Закону України “Про державний матеріальний резерв” встановлюються санкції що застосовуються центральним органом виконавчої влади, який здійснює управління державним резервом за неналежне виконання зобов”язань перед державним резервом, в свою чергу положення статті 14 не надають права суб”єктам господарювання застосовувати положення даної статті та нараховувати передбачені цією статтею штрафні санкції. З огляду на викладене дана позовна вимога підлягає відмові оскільки є необгрунтованою та такою що суперечить вимогам чинного законодавства.

Судові витрати покласти на відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог

Керуючись ст. 193,224 ГК України ст.ст. 321,1166 Цивільного кодексу України ст.ст.43,49,82-84,116 Господарського процесуального кодексу України

суд-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути із Відкритого акціоенрного товариства “Радехівський цукровий завод”, с. Павлів пр. Юності, 39 Радехівського району Львівської області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Ввіко”, м.Київ вул. Пестеля, 4 ( р/р 4064 в ТОВ АКБ “Столиця” МФО 380623) 3714,69грн. збитків 35,56грн. державного мита та 2,36грн. вартості інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

3.Зобов”язати Відкрите акціонерне товариство “Радехівський цукровий завод”, с. Павлів пр. Юності, 39 Радехівського району Львівської області () передати у власність Товариства з обмеженою відповідальністю “Ввіко”, м.Київ вул. Пестеля, 4 ( р/р 4064 в ТОВ АКБ “Столиця” МФО 380623) цукор пісок у кількості 91 тонна відповідно до наряду №1167/6-5 від 19.11.2007р.

4.В рештій частині позовних вимог у позові відмовити

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України

Суддя                                                                                           Сало І.А.