ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.01.2008

Справа №2-2/16186.1-2007А

За позовом – Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (95017, м.Сімферополь, пр.Кірова, 51-52/10а)

до – Закритого акціонерного товариства «Камиш –Бурун» (98310, м.Керч, вул..Мира, 3)

Про стягнення 35 244грн36коп.

Суддя Толпиго В.І.

при секретарі Калініної О.О.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Єнічева – вед.фах, доруч. у справі.

Від відповідача – Мікала – заст.ген.дир, довір.у справі. .

Сутність спору:

1 липня 2005 року позивач – Кримське республіканське відділення Фонду України соціального захисту інвалідів звернувся у Господарський суд АРК з позовними вимогами до відповідача - Закритого акціонерного товариства «Камиш –Бурун» про стягнення 35 244грн36коп штрафних санкцій

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачені санкції, нараховані у 2004 році за 6 робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів та не зайняті інвалідами, у розмірі 35 244грн36коп

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2005 р. позов задоволено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.2005 р. рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2005 р. залишено без змін, апеляційна скарга Закритого акціонерного товариства «Камиш –Бурун» без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.10.2007р. №2-4/11041-2005, касаційна скарга Закритого акціонерного товариства «Камиш –Бурун» на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.2005 р. задоволена частково, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2005 р та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.2005 р. скасовані, справа передана до Господарського суду АРК для розгляду за правилами адміністративного судочинства

05.11.2007р справа прийнята на розгляд суддею Толпиго В.І.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

Фонд України соціального захисту інвалідів діє відповідно затверджених на підставі ст. 10 та ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використанню цих коштів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1767 від 28.12.2001р., та Положення про Фонд України соціальної захищеності інвалідів, затвердженого Постановою КМУ № 92 від 18.07.91р.

Абзацом 4 частини 3 вказаного Положення передбачено, що Фонд України соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним і повним надходженням до бюджету коштів від підприємств (об’єднань), установ и організацій, які не забезпечують установлених нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Згідно зі звітом відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів у 2004 році середньооблікова численність працівників облікового складу на підприємстві склала 320 осіб.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від середньо облікової чисельності штатних робітників облікового складу, а якщо працює від 08 до 25 чоловік – у кількості одного робочого місця. Оскільки, 320 –середньооблікова численність штатних працівників та 4% - норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, то для відповідача цей норматив склав 13 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Середньорічна заробітна плата штатного працівника, яка була визначена відповідно до Інструкції зі статистики численності працівників, зайнятих у народному господарстві України, затвердженої наказом мінстату України від 07.7.1995р №171 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 07.8.1995р. за №287/823, на підставі звіту підприємства на одного працівника у 2004 році склала 5874грн06коп

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менш, ніж установлено нормативом, передбаченим ч.. 1 ст. 19 вищенаведеного закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту Інвалідів санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для підприємств (об'єднань) установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання, на яких працює від 5 до 18 осіб, розмір санкцій за робоче місце, не зайняте Інвалідом, визначається у розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об'єднані), у відповідної установі, організації.

Згідно даних звіту за формою № 10-П 1 затвердженого наказом міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004р №338 "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2004 р," відповідач повинен був забезпечити у 2004 р. працевлаштування інвалідів на 13 робочих місцях, тоді як фактично у 2004 р. на підприємстві працювало 7 інвалідів.

Сума штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів в 2004р склала, з розрахунку 5874грн06 – середньорічна заробітна плата на 6 – кількість робочих місць не зайнятих інвалідами, 35 244грн36коп.

Порядком сплати підприємствами (об’єднаннями), установами та організаціями штрафних санкцій до Відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використанню цих коштів, затвердженого Постановою кабінету міністрів України №1767 від 28.12.2001р, визначено, що суми штрафних санкцій сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, який настає за звітнім.

Відповідач повинен був самостійно сплатити адміністративно – господарські санкції у розмірі 35 244грн36коп за 6 робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами.

Однак, у порушення Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" відповідач не сплатив нараховані їм санкції у розмірі 35 244грн36коп., хоча строк для їх сплати вже настав.

Згідно з п. 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95р. № 314, робоче місце інваліда вважається створеним, коли воно відповідає вимогам робочого місця для інвалідів та введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Згідно з пунктами 5,10,11,12,13,14 вищезгаданого положення, на підприємстві лежить обов'язок надання інформації органам працевлаштування інвалідів про вільні робочі місця та вакантних посадах, на яких може використовуватися праця інвалідів, а саме: місцевому центру зайнятості, місцевому органу соціального захисту населення і відділенню Фонду соціального захисту інвалідів (п. п. 5, 14 Положення), а працевлаштування інвалідів повинно здійснюватися державної службою зайнятості, органами міністерства соціального захисту населення, місцевими радами, суспільними організаціями інвалідів з врахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їх здібностей та професійних навичок згідно з висновками медико-соціальної експертної комісії (п.п.10,11,12,13 Положення).

Наказом Державного Комітету статистики України від 06.07.1998р. № 244 «Про затвердженні форм державної статистичної звітності по питанням працевлаштування і зайнятості населення і Інструкції по їх заповненню, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.07.1998р. за № 464/2904, затверджена форма статистичної звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посадах) і потреба у працівниках» (місячна) і Інструкції по її заповненню. Згідно п. 2.1 Інструкції, звіт по формі № 3-ПН надається підприємствами, незалежно від форм власності і господарювання місцевому центру зайнятості.

Згідно з листом Управління праці і соціального захисту населення вих. від 8.04.2005 р. № 22.011/401, відповідач у 2004 р. інформацію про вільні робочі місця (вакантні посади) на яких може бути використано працю інвалідів не подавав.

Листом вих. від 8.04.2005 р. № 09-1153 Керченський міський центр зайнятості надав аналогічні відомості.

Відповідач не надав суду докази виконання зобов’язання по сплаті санкцій. Також, відповідач не надав суду доказів звернення до відповідних органів з питанням щодо направлення інвалідів для працевлаштування.

Санкції передбачені за порушення нормативу щодо працевлаштування інвалідів, що сплачуються до Фонду соціального захисту інвалідів обов'язкові до сплати незалежно від фінансового стану підприємства і наслідків фінансово-господарської діяльності, тому що згідно Закону України "Про Державний бюджет" , є складовою частиною державного бюджету України і стягується в доход держави.

Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

У засіданні суду були проголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена та підписана 16.01.2008р.

Керуючись ст.ст. 94,158, 160-163,167,186 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Камиш-Бурун»( 98310, м. Керч, вул. Мира, 3, ідентифікаційний код 30411181) у доход державного бюджету України ( одержувач: Держбюджет м. Керчі; 50070000, Банк одержувача: Управління Держказначейства в АР Крим м. Сімферополя, МФО 824026, ОКПО 24030783, п/р 0019; призначення платежу: *; ОКПО платника; 50070000; 01; 4% за не зайняття інвалідами робочих місць у 2004 році) 35 244грн36коп. штрафу.

3.           Після набрання постановою законної сили, за заявою позивача видати виконавчий лист.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.