ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 січня 2008 р.

№ 5/658

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів

Кота О.В. Владимиренко С. В.
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Державного підприємства  "Дібрівський кінний завод № 62",
с. Петрівці, Миргородський район

на рішення господарського суду
Полтавської області від 11.06.2007 р. та постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.08.2007 р.
у справі
№ 5/658

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1.

до

Державного підприємства  "Дібрівський кінний завод № 62",
с. Петрівці, Миргородський район

про

стягнення 245 000,00 грн.

за участю представників:

позивача:
ОСОБА_2;

відповідачів:
Івахно М. Ф., Іващенко В. А.

встановив:

Справа розглядалась неодноразово.

Постановою Вищого господарського
суду України від 5 жовтня 2006 року постанова Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 14 червня 2006 року та рішення
господарського суду Полтавської області від 31 січня 2006 року скасовані,
справа передана на новий розгляд до господарського суду Полтавської області в
іншому складі суду.

Підставою для направлення справи на
новий розгляд було порушення вимог ст. 43 ГПК України, зокрема, не встановлено,
чи вчинялись Державним управлінням справами, як засновником ДП "Дібрівський
кінний завод № 62" дії, що свідчать про схвалення договору про надання
юридичної допомоги № 1 від 13.01.2005 р., не встановлювалась юридична природа
зазначеного договору, що унеможливило правильне встановлення норм матеріального
права, які необхідно застосовувати для правильного вирішення спору, та не
враховано положення цього договору, відповідно до яких встановлено порядок
виконання зобов'язань сторонами.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 11 червня 2007 року (суддя Георгієвський В. Д.),
залишеним без змін постановою Київського міжобласного господарського суду від
15.08.2008 р. (судді Поліщук В. Ю., Жук Г. А., Рудченко С. Г.),  позовні вимоги задоволено            та стягнуто з ДП "Дібрівський
кінний завод № 62" на користь СПД ОСОБА_1. суму боргу та судові витрати.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями, ДП "Дібрівський кінний завод № 62" звернулось до
Вищого господарського суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
постанову Київського міжобласного господарського суду від 15.08.2008 р. та
рішення господарського суду Полтавської області від 11.06.2007 р. та відмовити
СПД ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим,
що  господарськими судами невірно
застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування
судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між СПД ОСОБА_1 (Виконавець) та ДП "Дібрівський кінний
завод № 62" (Замовник) 13.01.2005 р. укладено договір про надання юридичної
допомоги № 1 (далі за текстом -Договір).

Предметом договору визначено
надання комплексу консультаційних і юридичних послуг та інших видів юридичної
допомоги. Згідно пункту 3.1.4. Договору, Замовник зобов'язався оплатити
Виконавцю послуги за надану юридичну допомогу згідно із виставленим рахунком
або актом наданої юридичної допомоги, незалежно від погодження і підписання їх
відповідачем.

Розділом 4 Договору врегульовано
порядок проведення розрахунків за Договором. Відповідно до пунктів 4.1., 4.2.,
4.4. Замовник оплачує послуги на умовах часткової або повної передоплати з
подальшим розрахунком, відповідно до акту наданої юридичної допомоги,
підписаного сторонами.

У пункті 6.2. Договору
-"Додаткові умови" -вчинено рукописний напис наступного змісту:
"Юридична допомога надається по справі № 8/5 про стягнення 1 343 963,93
грн. за позовом АППБ "Аваль" в особі Полтавської обласної філії.
Розмір оплати складає 50 000,00 грн. не залежно від результату розгляду справи.
У разі зменшенням судом суми стягнення додатково сплачується 30 %  від
суми  зменшення".

Як зазначається господарськими
судами, матеріали справи містять рішення Господарського суду Полтавської
області від 11.03.2005 р. у справі № 8/5          за позовом АППБ "Аваль" в
особі Полтавського обласного філіалу до ДП "Дібрівський кінний завод №
62" про стягнення 1 343 963 грн. 93 коп., яким  повністю відмовлено в задоволенні позовних
вимогою.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Таким чином, у даній нормі йдеться
про обов'язок замовника оплатити надану послугу. Відтак попередні судові
інстанції у розгляді даної справи повинні були вичерпно з'ясувати обставини,
пов'язані з фактичним наданням (чи ненаданням) замовникові послуг за Договором,
і в залежності від цього вирішувати питання про задоволення позовних вимог чи
про відмову в такому задоволенні.

Факт проведення позивачем у справі
господарських операцій (надання послуг), що стосуються виконання ним
зобов'язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Нормою ст. 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік" встановлено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує
її  здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи
26.07.2005 р., позивач надіслав на адресу відповідача рахунки за Договором № 1
від 13.01.2005 р. та Акт наданої юридичної допомоги згідно з Договором № 1 від
13.01.2005 р. Згідно з описом поштового відправлення від 26.07.2005 р.,
зазначені документи було отримано відповідачем, що не заперечувалось
представниками скаржника під час розгляду справи в господарських судах першої
та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів вважає, що судами
під час розгляду справи не враховані приписи ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" згідно
якої первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових
або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: 1) назву
документа (форми); 2) дату і місце складання; 3) назву підприємства, від імені
якого складено документ; 4) зміст та
обсяг  господарської   операції,
одиницю  виміру господарської
операції; 5) посади осіб,
відповідальних   за  здійснення
господарської операції і правильність її оформлення; 6) особистий підпис
або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у
здійсненні господарської операції.

Господарськими судами не дано
належної оцінки поданому позивачем Акту наданої юридичної допомоги від
26.07.2005 р. та не досліджено його відповідність вищевказаним положенням
закону.

Крім того, самим Договором, а саме
п. 4.2., встановлено, що розрахунок за надані юридичні послуги відбувається
відповідно до акту наданої юридичної допомоги, підписаного сторонами, на
протязі трьох робочих днів від дня підписання.

Проте, господарські суди не
встановили відповідність зазначеного Акті і положенням п.4.2. Договору.

Слід також наголосити на тому, що
не врахувавши зазначені норми Закону України "Про бухгалтерський
облік" та положення п. 4.2 Договору про надання юридичної допомоги № 1,
господарські суди не дотримались, зокрема, статті 11112 ГПК України.
Місцевим та апеляційним господарськими судами не повній мірі враховано вказівки
Вищого господарського суду України, що містились у постанові від 5 жовтня 2006
року у справі № 5/658. Даним судовим актом зазначалось, що при новому розгляді
справ суду необхідно врахувати положення договору, відповідно до яких
встановлено порядок виконання Договору, а саме п. 4.2.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що приймаючи рішення та постанову, суди надали неповну та
невірну юридичну оцінку обставинам справи, неправильно застосували норми матеріального
та процесуального права, у звязку з чим
рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Під час нового розгляду господарським
судам необхідно також встановити виконання належним чином зобов'язань позивачем
та з'ясувати співвідношення між фактично виконаними роботами та їх обсягом за
договором і врахувати умови спірного Договору, зокрема пункту 6.2 щодо суми, на
підставі якої розраховується 30-відсоткова винагорода виконавцю.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Дібрівський кінний завод № 62" задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 11.06.2007 р. та постанову Київського міжобласного
господарського суду від 15.08.2008 р. у справі № 5/658 скасувати, а справу
передати на новий розгляд до господарського суду Полтавської області в іншому
складі суду.

Головуючий суддя
О. Кот

Судді
С. Владимиренко

С.
Шевчук