ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2008 Справа № 19/150(10/231)-07

30 січня 2008 року                       Справа № 19/150(10/231)-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Прокопець ТВ.,

за участю представників сторін:

від позивача –не з’явився;

від відповідача –Кочура С.В., довіреність від 02 січня 2008 року б/н; Дяченко Г.О., довіреність від 02 січня 2008 року № 250/4; Земляний О.Ю., довіреність від 02 січня 2008 року б/н;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського”, м.Дніпропетровськ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2007 року у справі № 19/150(10/231)-07

за позовом Закритого акціонерного товариства “ВО Техсировина”, м.Донецьк

до Відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського”, м. Дніпропетровськ

про стягнення 624834 грн.22 коп.,

за заявою Відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського” про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2007 року у справі № 19/150(10/231)-07 (суддя Петренко І.В.) відмовлено в задоволенні заяви ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського” про визнання наказів арбітражного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2002 року такими, що не підлягають виконанню.

При прийнятті ухвали господарський суд виходив із відсутності підстав для задоволення відповідної заяви боржника, чинності рішення суду і обов’язковості його виконання.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, відповідач –ВАТ “ДМЗ ім.Петровського”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність викладених в ухвалі висновків обставинам справи, просить ухвалу скасувати і задовольнити заяву.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що до обставин, за якими суд може визнати наказ таким, що не підлягає виконанню на підставі ч.4 ст.117 ГПК України у зв’язку з відсутністю або припиненням обов’язку відноситься погашення вимог кредитора у відповідності до ст.ст.1, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Оскільки позивач не звертався до господарського суду із заявою про грошові вимоги до ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” у справі про банкрутство, вимоги позивача є погашеними, а тому відповідно обов’язок по сплаті заборгованості відсутній.

Позивач –ЗАТ “ВО Техсировина”, проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду –без змін. У поданому відзиві зазначає про обов’язковість виконання судового рішення, а також вказує, що норми Закону України “Про виконавче провадження” не передбачають можливості повернення виконавчого документа з підстав, викладених у ст.14 Закону про банкрутство, а допускають закінчення виконавчого провадження з передачею виконавчого документа ліквідаційній комісії у випадку ліквідації боржника або визнання його банкрутом. Справа про банкрутство боржника припинена з укладенням мирової угоди. Крім цього, позивач зазначає, що редакція ст.14 Закону про банкрутство на момент публікації оголошення про банкрутство ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” не містила положення про погашення незаявлених у справі про банкрутство вимог кредиторів.

В порядку ст.77 ГПК України, у зв’язку з неявкою в судове засідання представників сторін, розгляд справи відкладався з 20 грудня 2007 року до 16 січня 2008 року та до 30 січня 2008 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2000 року у справі № 10/231 стягнуто з ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” на користь ЗАТ “ВО “Техсировина” позивача 612300 грн. основної заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 9000 грн.64 коп. –3% річних та 69 грн. арбітражних витрат /а.с.1-2 т.1/.

Ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2001 року у справі № 10/231 змінено спосіб виконання рішення арбітражного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2000 року шляхом звернення стягнення на майно ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” в сумі 621369, 64 грн. /а.с.3 т.1/.

26 лютого 2001 року арбітражним судом Дніпропетровської області було винесено додаткове рішення, яким стягнуто з ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” на користь позивача 1700 грн. витрат по сплаті держмита /а.с.18 т.1/.

На виконання рішення та додаткового рішення арбітражним судом Дніпропетровської області видано відповідні накази від 26 лютого 2001 року /а.с.98 т.1, 25, 29 т.2/.

15 січня 2007 року боржником –ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” до господарського суду подано заяву від 11 січня 2007 року № 250/7-14 про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню в порядку ст.117 ГПК України /а.с.4-6 т.1/.

В обґрунтування заяви боржник з посиланням на ч. 2 ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” зазначив, що не заявлені позивачем ЗАТ “ВО Техсировина” грошові вимоги у справі № Б26/15/118/01 про банкрутство ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” вважаються погашеними, а тому обов’язок боржника є відсутнім і вважається припиненим.

З висновком господарського суду про відмову у задоволенні заяви боржника погодитись не можна.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість в сумі 621369 грн.64 коп., стягнута рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2000 року у даній справі № 10/231, виникла у зв’язку з невиконанням боржником зобов’язання щодо оплати пред’явлених векселів у період 1999 –2000 р.р.

Ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2001 року за заявою ТОВ Промислово-фінансової корпорації “Укрінмет” порушено справу № Б15/118/01 про банкрутство ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника /а.с.19 т.1/.

Таким чином, позивач ЗАТ “ВО Техсировина”, у відповідності зі ст.1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, відносно боржника є конкурсним кредитором.

04 та 05 травня 2001 року в газетах “Голос України” № 78, “Урядовий кур”єр” № 79 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ “ДМЗ ім.Петровського”, а 27 листопада 2001 року господарським судом затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого позивач (стягувач) ЗАТ “ВО Техсировина” не увійшло /а.с.20, 29-49 т.1/.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2005 року провадження у справі №Б26/15/118/01 про банкрутство ВАТ “ДМЗ ім. Петровського” припинено та затверджено мирову угоду від 24 квітня 2005 року.

Відповідно до п.15 ст.11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов’язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст.14 Закону.

Згідно ст.14 Закону кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство подають до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Частиною 2 ст.14 Закону після внесення змін Законом України від 07 березня 2002 року № 3088-ІІІ встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Позивач –ЗАТ “ВО Техсировина” до господарського суду із грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство не звертався, його не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 27 листопада 2001 року.

Згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2003 року у справі № Б26/15/118/01 вимоги конкурсних кредиторів ВАТ “ДМЗ ім.Петровського”, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними /а.с.20 т.1/.

Таким чином, вимоги ЗАТ “ВО Техсировина” до боржника у розмірі 621369 грн.64 коп. та 1700 грн. за наказами господарського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2001 року у справі № 10/231 вважаються погашеними.

У відповідності з ч.ч.2, 4 ст.117 ГПК України господарський, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо обов’язок боржника відсутній повністю або частково у зв’язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших підстав, господарський суд визнає наказ таким, що підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, однією з підстав для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню є відсутність обов’язку боржника за наказом повністю або частково у зв’язку з його припиненням з інших причин, до яких слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що погашеними вимогами кредиторів визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов’язання або припинення зобов’язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Вказане свідчить про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.117 ГПК України та визнання наказів арбітражного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2001 року у справі №10/231 такими, що не підлягають виконанню.

При цьому судова колегія не погоджується з посиланням в ухвалі господарського суду щодо чинності та обов’язковості виконання рішення суду, оскільки винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника у позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Також, судова колегія вважає за необхідне відмітити про наявність правової позиції Верховного Суду України щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню за вимогами, які є погашеними на підставі ч.2 ст.14 Закону про банкрутство, висловленої в постанові від 02 жовтня 2007 року № 07/249 у справі № 6/73 за позовом ТОВ “Преобразователь-сервіс ЛТД” до ВАТ “Алчевський металургійний комбінат” про стягнення 86869,48 грн.

При цьому судова колегія визнає необґрунтованими викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача щодо відсутності підстав для повернення виконавчого документа та припинення чи закінчення виконавчого провадження, передбачених нормами Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки у даному випадку йдеться про застосування положень ст.117 ГПК України щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено ч.2 ст.4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акта, у зв’язку з чим ст.117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей Закону.

Також судова відхиляє заперечення позивача у відзиві щодо відсутності у ст.14 Закону про банкрутство на час публікації оголошення про порушення справи про банкрутство відносно боржника положення щодо визнання погашеними не заявлених або несвоєчасно заявлених вимог, оскільки факт погашення незаявлених вимог конкурсних кредиторів ВАТ “ДМЗ ім.Петровського” на підставі ст.14 Закону встановлений ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2003 року у справі про банкрутство боржника № Б26/15/118/01 і вважається доведеним.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала господарського суду у зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви ВАТ “ДМЗ ім.Петровського”.

Керуючись ст.ст.103-106 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського” задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2007 року у справі № 19/150(10/231)-07 скасувати.

Заяву відкритого акціонерного товариства “Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського” про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню –задовольнити.

Визнати накази арбітражного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2002 року у справі № 10/231 такими, що не підлягають виконанню.

Головуючий                                           О.В.Голяшкін

Судді                                Л.М.Білецька

І.М.Науменко