КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2008                                                                                           № 18/435

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Михальської Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Шпирь В.М. (генеральний директор),

від відповідача - Грабовський О.О. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія (далі - ЗАТ "СК) "Основа"

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.11.2007

у справі № 18/435

за позовом                               ЗАТ "СК "Фенікс"

до                                                   ЗАТ "СК "Основа"

про                                                  стягнення 39 276,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у справі № 18/435 позов ЗАТ „СК „Фенікс” до ЗАТ СК „Основа” про стягнення 39 276,45 грн. задоволено повністю.

Присуджено стягнути з ЗАТ СК „Основа” на користь ЗАТ „СК „Фенікс” суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 39 563,39 грн., 836,81 грн. 3% річних з простроченої суми, 2 036,24 пені, 242,20 грн. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ЗАТ СК „Основа” звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду м.Києва від 20.11.2007 у справі № 18/435 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду м.Києва від 20.11.2007 по справі № 18/435 залишити без змін.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

03.10.2005 між сторонами був укладений договір про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) №1/10/2005, предметом якого є загальні умови перестрахування ризиків, взаємно переданих (прийнятих) сторонами на факультативній (необов'язковій) основі по договорах факультативного перестрахування.

Під страховим ризиком, відповідно до вищезазначеного договору, розуміється визначена подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки імовірності і випадковості настання.

09.12.2005 між позивачем та ТОВ „Бук-Лізинговий Дім" укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту №072/05-Т, за умовами якого під страховий захист позивача взятий автомобіль марки „Тойота Крузер”, 2005 року випуску, державний номерний знак АА 0971 ВВ.

09.12.2005 між сторонами укладено ковер-нот №07/12 до договору про загальні умови перестрахування (ретроцесії) №1/10/2005 від 03.10.2005, відповідно до якого позивач, на основі договору ретроцесії, передав у перестрахування частину (13,30%) ризику, прийнятого на страхування відповідно до оригінального договору страхування та Правил страхування засобів наземного транспорту (крім залізничного) від 14.12.2004.

23.10.2006 до позивача від ТОВ „Бук-Лізинговий дім" надійшов лист №145/10-06, в якому повідомлено про викрадення застрахованого транспортного засобу, а саме автомобіля марки „Тойота Крузер", 2005 року випуску, державний номер АА 0971 ВВ.

23.10.2006 ТОВ „Бук-Лізинговий дім" звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив виплатити страхове відшкодування у зв’язку з настанням страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспорту №072/05-Т від 09.12.2005, а саме, крадіжкою автомобіля марки „Тойота Крузер" 2005 року випуску, державний номер АА 0971 ВВ.

Відповідно до висновку спеціаліста №461 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості транспортно засобу TOYOTA LAND CRUISER реєстраційний номер АА 0971 ВВ, ринкова вартість автомобіля станом на 21.10.2006 визначена у розмірі 342 587 грн.

21.12.2006 р. позивачем складений страховий акт №05/12-2006, згідно з яким сума страхового відшкодування, належна ТОВ „Бук-Лізинговий дім", визначена у розмірі 303 371,40 грн.

Позивач сплатив на користь ТОВ „Бук-Лізинговий дім" суму страхового відшкодування у розмірі 303 371,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1274 від 22.12.2006 на суму 20 000 грн. та №1271 від 22.12.2006 на суму 283 371,40 грн.

Відповідач листом вих. №162-3 від 23.02.2007 відмовив позивачеві у виплаті своєї частини страхового відшкодування за Ковер-Нотою №07/12 від 09.12.2005 на підставі пункту 3.4.2. договору ретроцесії, у зв’язку з невиконанням позивачем своїх обов'язків за договором.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про страхування” страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 12 Закону України „Про страхування” передбачено, що перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Відповідно до Ковер-Ноту №07/12 страховими випадками визнається, зокрема, крадіжка транспортного засобу (п. 7.1.2. Ковер-Ноту).

Страхова сума за Ковер-Нотом складає 392 156 грн. (пункт 7.З. Ковер-Ноту).

Частина перестрахового відшкодування, відповідно до умов пункту 8.З. Ковер-Ноту, складає 13,30%.

Період перестрахування визначений сторонами з 09.12.2005 до 08.12.2006 (пункт 8.6. Ковер-Ноту).

Відповідно до пункту 8.11. Ковер-Ноту відповідальність перестраховика в повному об'ємі настає з 09.12.2005 та закінчується одночасно з виконанням перестрахувальником своїх зобов'язань перед страховиком у повному обсязі. Перестраховик, в рамках своєї частки відповідальності, компенсує затрати перестрахувальника, пов'язані з розслідування страхових випадків, в частині своєї частки відповідальності, за виключенням офісних затрат на заробітну платню робітників перестрахувальника.

Довідкою Печерського районного управління головного управління МВС України в м. Києві від 26.10.2006 №34/КП10019 визначено, що по факту викрадення автомобіля марки „Тойота Крузер", 2005 року випуску (державний номерний знак АА 0971 ВВ) порушена кримінальна справа №06-7564 від 21.10.2006.

Листом Печерського районного управління головного управління МВС України в м. Києві від 13.12.2007 №54/вх. 10859 позивача повідомлено про те, що по факту незаконного заволодіння транспортним засобом (автомобілем марки „Тойота Крузер", 2005 року випуску, державний номерний знак АА 0971 ВВ), яке мало місце в період часу з 21:00 години 20.10.2006 до 12:15 години 21.10.2006 за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 29 слідчим відділом Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві 21.10.2006 порушена кримінальна справа №06-7564 за статтею 289 частина 3 Кримінального кодексу України. Станом на день складання листа по справі №06-7564 триває досудове слідство. Технічний паспорт КХС №777625 та один оригінальний ключ запалення вилучений під час огляду місця події, оглянутий та приєднаний до матеріалів справи, як речовий доказ.

В пункті 8.1. Договору про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) наведений вичерпний перелік документів, які позивач зобов'язаний надати відповідачеві у разі настання страхового випадку, передбаченого оригінальним договором страхування, для відшкодування протягом 10 днів з дня отримання документів своєї частки страхового відшкодування.

Вимоги пункту 8.1. Договору про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) позивачем були виконані в повному обсязі, що підтверджується листом останнього від 27.12.2006 та поштовим повідомленням про вручення від 12.01.2007.

Пунктом 8.2. Договору про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) передбачено, що перестраховик вправі вимагати від перестрахувальника інші документи, що підтверджують правильність визначення суми збитку. Відповідна вимога повинна бути заявлена протягом п'яти робочих днів з дня подання перестрахувальником переліку документів, обумовленого пунктом 8.1. Договору. Перелік додатково запитуваних документів не може бути ширше переліку документів, передбаченого Правилами страхування страховика, або конкретного договору страхування.

Правилами страхування позивача та оригінальним договором страхування, укладеним між позивачем та ТОВ „Бук-Лізинговий дім”, визначений перелік документів, які страхувальник при настанні страхового випадку подає страховику технічний паспорт, повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування страхувальник надає страховику заяву про виплату страхового відшкодування; документи, що підтверджують настання страхового випаду (довідка з органів МВС про порушення кримінальної справи) та документи, які підтверджують розмір збитку (висновок експерта).

Вищезазначені обставини свідчать про те, що позивачем належним чином виконані зобов'язання за договором про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) та Ковер-Ноту.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не приймається заперечення відповідача про те, що позивачем не виконано вимоги пунктів 3.1.1. та 3.1.7. Договору про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) № 1/10/205 від 03.10.2005, що унеможливило виконання відповідачем своїх обов’язків за договором.

Також не приймається до уваги заперечення відповідача щодо відсутності предмету спору, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача його частки страхового відшкодування згідно укладеного договору.

Відповідач не виконав зобов'язання за договором про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) та Ковер-Ноту, свою частку перестрахового відшкодування на користь позивача не сплатив.

Пунктом 8.1. договору про загальні умови факультативного перестрахування відповідач зобов'язаний виплатити позивачеві частину страхового відшкодування протягом 10 банківських днів після одержання від позивача комплекту документів. Відповідач своїм листом від 18.01.2007р. вих. №22-2 зазначив про те, що отримав від позивача пакет документів 12.01.2007.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до 3.3.7 Договору про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) перестраховик зобов’язується сплатити перестраховику пеню за несвоєчасне виконання зобов’язань у розмірі 0,02% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка була на момент виникнення.

За прострочку платежу позивачем нарахована пеня у розмірі 2 036,24 грн., розрахунок якої відповідає матеріалам справи, умовам договору та правомірно задоволена судом першої інстанції до стягнення з відповідача.

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивачем нарахована сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 39 563,39 грн. (38 711,73 грн. основного боргу + 851,66 грн. інфляційних втрат) та 836,81 грн. трьох процентів річних з простроченої суми.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у праві №18/435 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги ЗАТ СК „Основа” на рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у справі № 18/435 відмовити повністю.

Рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у справі № 18/435 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанову може бути оскаржено протягом місяця з дня її прийняття до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Михальська Ю.Б.

19.03.08 (відправлено)