СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.08                                                                                 Справа № 7/393.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Луганського транспортного прокурора в інтересах держави в особі Луганського відділення Донецької залізниці, м. Луганськ

до Приватного підприємства «Родос», м. Луганськ

про стягнення 51 грн. 60 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Сарацина І.М., дов. № Н-01/4216 від 10.11.07;

від відповідача –не прибув;

від заявника –не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу за невиконання плану перевезень у сумі 51 грн. 60 коп.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання тричі не з’явився. Справа розглядається у порядку ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою від 14.01.08 господарський суд Луганської області замінив позивача у справі на правонаступника - Державне підприємство «Донецька залізниця».

В обґрунтування позовних вимог заявник зазначає, що згідно зі ст. 119 Статуту Залізниць і наказу № 174 від 8/5-98 за користування над встановлені строки вагонів поданих під навантаження та вивантаження або перевантаження засобами вантажовідправника або вантажоотримувача, з останніх стягується штраф. Відповідно до відомостей подачі та прибирання вагонів № 061001 у зв’язку з тим, що відповідачем не було виконано план перевезень по станції Луганськ Північний, останньому за червень1998 р. нарахований штраф у розмірі 51 грн. 60 коп.

Відповідач позовні вимоги не оспорив.

Оцінивши матеріали справи та доводи позивача у їх сукупності, суд, прийшов до наступного.

Згідно до норм ст. 230 ГК України штраф є штрафною санкцією, яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушенням ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Як було вказано вище позивач посилається на норми Статуту залізниць України, які передбачали нарахування відповідного штрафу за понаднормативний простій вагонів.

Діюча редакція статті 119 Статуту залізниць України передбачає, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки

забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Тобто діюча редакція Статуту не містить такого поняття Як простій вагонів та відповідно штраф за нього.

Частиною 2 ст. 5 ЦК України визначено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, що втратив силу, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, які виникли після моменту набрання ним сили.

Відповідно до статті 8 ЦК України цивільні відносини, не врегульовані цим кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, регулюються тими правовими нормами, які регулюють схожі за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

При неможливості застосування аналогії закону для регулювання цивільних правовідносин, вони регулюються відповідно загальними принципами цивільного законодавства (аналогія права).

Як було вказано вище, нормативний акт, на підставі якого позивач нарахував штрафні санкції на цей час не діє, в той же час положеннями діючого Статуту залізниць, нарахування штрафу за понаднормативне користування вагонами не передбачено. Також вказані правовідносини не врегульовані загальними принципами цивільного законодавства. Тобто у даному випадку неможливо застосувати ані аналогію закону ані аналогію права.

Приймаючи до уваги викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.          У задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання - 29.01.2008.

Суддя Т.А.Василенко

Помічник судді           Т.В.Шкуть