СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11"
березня 2008 р.
Справа №  11/11/08

За позовом:
Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до
відповідача:
Приватного підприємства “Фірма “Емія”

(54034,
м.Миколаїв, пр.Миру, 1-б)

Суддя Василяка К.Л.

П
Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: ОСОБА_2
-дов. від 21.01.2008р.

від відповідача: Аписарев
С.О. -дов.   від 15.03.2006р.

СУТЬ
СПОРУ: повернення
позики  у розмірі 107435,0 грн.

Відповідач
проти позовних вимог заперечує, вказує на те, що ним не було отримано
повідомлення про відступлення права вимоги.

Заслухавши
представників сторін, вивчивши надані ними матеріали,  суд -

в с т а н о в и в:

08
березня 2003 року ОСОБА_3 та  Приватне
підприємством Фірма «Емія»уклали договір позики, виконуючи умови якого ОСОБА_3,
за період з 08.03.2003р. по 02.05.2004р., передала приватному підприємству
позику у сумі 107435,0 грн., що підтверджується:

-
квитанцією до прибутково-касового ордера від 08.03.2003р. на суму 75000,0 грн.;

-
квитанцією до прибутково-касового ордера від 22.07.2003р. на суму 3180,0 грн.;

-
квитанцією до прибутково-касового ордера від 07.08.2003р. на суму 2655,0 грн.;

-
квитанцією до прибутково-касового ордера від 10.08.2003р. на суму 5310,0 грн.;

-
квитанцією до прибутково-касового ордера від 06.01.2004р. на суму 5350,0 грн.;

-
квитанцією до прибутково-касового ордера від 17.02.2004р. на суму 5300,0 грн.;

-
квитанцією до прибутково-касового ордера від 17.03.2004р. на суму 5320,0 грн.;

-
квитанцією до прибутково-касового ордера від 02.05.2004р. на суму 5320,0 грн.;

Спірний
договір, під час його укладання сторонами, відповідав  приписам статей 374, 374 Цивільного кодексу
УРСР, який діяв на той час, та відповідає положенням статті 1046 діючого
Цивільного кодексу України.

За
договором позики одна сторона передає другій стороні у власність гроші або речі
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю
таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості.

Стаття
190 ЦК України передбачає, що під майном, як особливим об'єктом вважаються
зокрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Суму
позики позичальник зобов'язався повернути не пізніше 30.01.2005р.

19
грудня 2007 р. між первісним кредитором - ОСОБА_4 і фізичною особою
-підприємцем  ОСОБА_1 (новий
кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого
до нового кредитора (позивач по справі) перейшли усі права фізичної особи
ОСОБА_3 (первісного кредитора), які ґрунтуються на договорі позики від 08
березня 2003 року між нею та приватним підприємством Фірма «Емія».

Положеннями
статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути
замінений  іншою  особою внаслідок передання   їм
своїх  прав  іншій
особі  за  правочином (відступлення права вимоги).

У
відповідності зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права
первісного  кредитора в  зобов'язанні
в  обсязі  й
на  умовах,  що
існували на момент переходу цих прав.

Згідно
статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому
кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються.

Листом
від 21 грудня 2007 року позивач повідомив відповідача про заміну кредитора у
вищевказаному позиковому зобов'язанні, на підтвердження чого направив йому
відповідні документи, що підтверджують наявність боргу, та пропонував йому
негайно виконати зобов'язання щодо повернення позики.

В
підтвердження направлення відповідачу повідомлення про заміну кредитора у
зобов'язанні, позивачем надано суду опис вкладення до листа з оголошеною
цінністю від 26.12.2007р., який суд вважає належним доказом. Таким чином,
надані позивачем докази спростовують твердження відповідача про неотримання
повідомлення про відступлення права вимоги.

Оскільки
вимога позивача залишилась з боку боржника не виконаною, позивач був змушений
звернутись  до суду за захистом своїх
порушених прав.

Відповідно
до приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
, відповідно до умов договору.

На
день розгляду справи боржник позику не повернув.

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

29.02.2008р.
від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом накладення
арешту на земельну ділянку, що належить ПП “Емія”.

Суд
не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.66 ГПК України умовою застосування заходів до забезпечення позову є
достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів по забезпеченню позову
може утруднити виконання рішення господарського суду. Крім того, заявником має
бути обґрунтований зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову та
предметом позовних вимог. Позивач таких обставин не довів, відповідних доказів
не надав.

За
таких обставин, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного підприємства
“Фірма “Емія”, 54034, м.Миколаїв, пр.Миру, 1-б ( п/р 88 в МФ
„Ва-банк”, МФО 326063, ) на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (п/р НОМЕР_1 у Відділенні „Молодіжне” МФ АКБ
“Форум”, МФО 326988, свідоцтво про держреєстраціюНОМЕР_2, ідентифікаційний код
НОМЕР_3) 107435,0 грн. боргу,  1075,0
грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

3. Відмовити в задоволенні клопотання
позивача про забезпечення позову.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного
подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.

Наказ
видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя