ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2008 р.
Справа № 55/280-07

вх.
№ 8954/5-55

Суддя
господарського суду Гребенюк Н.В.

при секретарі
судового засідання Калашніков М.Ю.

за участю
представників сторін:

позивача -
ОСОБА_1 ОСОБА_2.  відповідача -
Чудомехова П.О.

розглянувши
справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1., м. Харків

до  Харківського Національного університету
внутрішніх справ МВС України м. Харків

про
стягнення 26627,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1м. Харків, звернулася до господарського суду
Харківської області з позовною заявою про стягнення з Харківського
національного університету внутрішніх справ м. Харків 12047,90 грн. пені,
11096,75 грн. штрафу, 3% річних у сумі 982,86 грн., витрат, понесених на
послуги юриста у сумі 2500 грн. та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим,
що відповідач неналежним чином виконав прийняті на себе зобов"язання щодо
своєчасної оплати отриманого товару в порушення укладеного між сторонами
договору поставки №279 від 08.12.2006 року.

У відзиві на
позовну заяву та доповненнях до нього від 22.01.2008 року відповідач просить
відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх
необгрунтованість, зазначаючи про те, що умовами укладеного між сторонами
договору не було передбачено сплату пені та штрафу у випадку невиконання або
неналежного виконання обов"язків ХНУВС.
Відповідач вказує на те, що Харківський національний університет
внутрішніх справ є неприбутковою організацією, не надає послуг вартісного
характеру, що мають цінову визначеність, оскільки освітні послуги університету
надаються для виконання державного замовлення з підготовки спеціалістів для
системи МВС України.

07 грудня 2007
року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій
просив суд стягнути з відповідача 7767,73 грн. пені за прострочення платежу та
11096,75 грн. штрафу за невиконання зобов"язань більш ніж 30 днів.

Вказані
уточнення було прийнято судом та розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

14 грудня 2007
р. позивач в порядку ст. 22 ГПК України звернувся до суду з заявою про
уточнення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 7767,48 грн.
пені, 11096,75 грн. штрафу, 982,86 грн. -3% річних та судові витрати.

Вказані
уточнення прийняті судом та розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 19 грудня 2007 р. було задоволено
клопотання сторін про продовження строку розгляду справи до 15 лютого 2008
року, продовжено строк розгляду справи до 15 лютого 2008 року та відкладено її
розгляд  на 22 січня 2008 р.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 22 січня 2008 року було відкладено
розгляд справи на 12 лютого 2008 року.

Позивач та його
представник у призначеному судовому засіданні 12 лютого 2008 року
підтримували  уточнені позовні вимоги та
наполягали на їх задоволенні.

Представник
відповідача у судовому засіданні  проти
заявлених вимог заперечував просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представники сторін  звернулись до суду з заявою про розгляд
справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява
розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності
до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами з
урахуванням наданих уточнень.

Розглянувши
матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх
підтвердження, вислухавши уповноважених представників сторін, судом встановлено
наступне.

В обгрунтування
заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 08 грудня 2006 року між
ФОП ОСОБА_1позивач) та Харківським національним університетом внутрішніх справ
(відповідач) на підставі рішення Постійного тендерного комітету (Протокол
розкриття тендерних пропозицій від 20.11.2006 №26.1 та протокол засідання
тендерного комітете від 30.11.2006 року №29) було укладено договір поставки
№279, у відповідності до умов якого позивач зобов"язався передати протягом
14 днів з дня підписання договору, товар-комп"ютери у кількості 53 шт.
принтери у кількості 9 шт., монітори у кількості 3 шт., а відповідач
зобов"язався в свою чергу прийняти товар та своєчасно сплатити за нього
кошти у сумі 158525 грн. протягом місяця після підписання Акту
приймання-передачі товару (пункт.5.2 договору). Пунктом 7 договору сторнами
було визначено відповідальність сторін, а саме у пункті 7.1 договору сторони
погодили про те, що за невиконання або неналежне виконання своїх
зобов"язань сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором,
пунктом 7.5 договору сторонами було передбачено за прострочення поставки товару
постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми непоставленого товару за кожен день прострочення. Строк дії договору
сторонами було визначено до 31 грудня 2006 року.

На виконання
умов вказаного договору 18 грудня 2006 року позивач поставив відповідачу товар
на загальну суму 158525 грн. Відповідач прийняв вказаний товар на підставі
довіреності.

Як
буловищевказано, умовами договору поставки№279 від08.12.2006 року порядок
розрахунків було передбачено сторонами пунктом 5.2 договору, а саме:"
здійснити протягом місяця після підписання Акту приймання-передачі
товару", однак  сторони суду
зазначили про те, що вказаний акт приймання-передачі товару сторонами складено
не було.

Матеріали
справи свідчать про те, що 02 лютого 2007 року, 20 березня 2007 року
позивач  в порядку ч.2 ст. 530 Цивільного
Кодексу України звертався до відповідача з письмовою вимогою перерахувати кошти
у сумі 158525 грн. за отриманий товар згідно договору поставки №279 від
08.12.2006 року, а також сплатити штрафні санкції .

З матеріалів
справи вбачається, що розрахунок у повній сумі за отриманий товар відповідач
здійснив лише 30 березня 2007 року,  що
підтверджується  належним чином
засвідченою копією платіжного доручення№644 від 30.03.2007 року, вказану копію
долучено до матеріалів справи.

Позивач вказує
на те, що порушення виконання відповідачем грошового зобов"язання стало
підставою для звернення до господарського суду з позовною заявою про стягнення
з відповідача штрафних санкцій.

Розглянувши
заявлену позивачем вимогу щодо стягнення з відповідача 7767,48 грн. пені за
прострочення виконання грошового зобов"язання та штрафу за невиконання
зобов"язань більш ніж 30 днів у сумі 11096,75 грн., яка позивачем заявлена
до стягнення з посиланням на ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, якою
визначено:" у разі якщо порушено господарське зобов"язання, в якому
хоча б одна сторона є суб"єктом господарювання, що належить до державного
сектора економіки, або порушення пов"язане з виконанням державного
контракту. або виконання зобов"язання фінансується за рахунок державного
кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи
договором, у таких розмірах:

-за порушення
умов зобов"язання щодо якості (комплектності) товарі (робіт, послуг)
стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);

-за порушення
строків виконання зобов"язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка
вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за
кожен день прострочення, а за прострочення понад тринцяти днів додатково
стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості."., суд дійшов
висновку відмовити у задоволені заявлених вимог щодо стягнення 7767,48 грн.
пені за прострочення виконання грошового зобов"язання та штрафу за
невиконання зобов"язань більш ніж 30 днів у сумі 11096,75 грн., з
наступних підстав.

В обгрунтування
вказаних вимог, позивач посилається на те, що відповідач-Харківський
національний університет внутрішніх справ- належить до державного сектору
економіки, порушення зобов"язання пов"язане з виконанням державного
контракту та виконання зобов"язання покупцем фінансується за рахунок
державного бюджету України.

Суд зазначає
про те, що Харківський національний університет внутрішніх справ України дійсно
є державною установою, являється вищим навчальним закладом, основними напрямами
діяльності якого є підготовка фахівців для виконання державного замовлення з
підготовки спеціалістів для системи МВС України. Харківський національний
університет внутрішніх справ України-є неприбутковою організацією. Оплата за
навчання студентів спрямована на створення і підтримання необхідних
матеріально-технічних умов функціонування закладу.

Відповідно до
ч.3 ст.3 Господарського кодексу України діяльність негосподарюючих
суб"єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних
матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без
участі суб"єктів господарювання, є господарчим забезпеченням
негосподарюючих суб"єктів.

Суд зазначає
про те, що діяльність установ, що фінансуються із бюджетів, щодо надання
освітніх, медичних та інших соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів не
може кваліфікуватись як господарська, а самі ці установи у зв"язку із
здійсненням такої діяльності не можуть кваліфікуватись як суб"єкти
господарювання, тому твердження позивача про те, що позивач є суб"єктом
господарювання, що належить до державного сектору економіки, суд вважає
помилковим.

Слід зазначити
про те, що відповідно до розділу IV ст.61 Закону України "Про освіту"
фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств
системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів
галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також
додаткових джерел фінансування. Держава забезпечеє бюджетні асигнування на
освіту в розмірі не меншому десяти відсотків національного доходу, а також
валютні асигнування на основну діяльність. Кошти закладів і установ освіти та
науки, які повністю або частково фінансуються з бюджету, одержані від
здійснення або на здійснення діяльності, передбаченої їх статутними
документами, не вважаються прибутком і не оподатковуються. Кошти, отримані
навчальним закладом як плата за навчання, підготовку, перепідготовку,
підвищення кваліфікації кадрів або за надання додаткових освітных послуг, не
оподатковуються і не можуть бути вилучені в доход держави або місцевих
бюджетів. Зазначені кошти знаходяться у розпорядженні навчального закладу за
умови, якщо вони спрямовуються на статутну діяльність навчального закладу.

Відповідачем
надано до матеріалів справи довідку за підписом ректора та головного
бухгалтера-начальника відділу фінансових ресурсів та економіки Харківського
національного університуту внутрішніх справ, в якій зазначено про те, що оплата
за товари, роботи та послуги у ХНУВС здійснюється за двома реєстраційними
рахунками:-рахунку загального фонду державного бюджету№ 0112 та рахунку
спеціального фонду (позабюджетний) №0112, кошти спеціального фонду
ХНУВС формуються, відповідно до постанови КМ України "Про затвердження
переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та
напрямів використання" від 17 травня 2002 року №659, із плати за послуги,
надання яких пов"язано з виконанням основних функцій та завдань. Оплата
коштів ФОП ОСОБА_1за поставлену комп"ютерну техніку по договору №279 від
18.12.2006 року здійснювалась із коштів спеціального фонду ро реєстраційному
позабюджетному рахунку, що підтверджуються платіжним дорученням №644 від
30.03.2007 року.

Суд вказує на
те, що сторонами у п.7.1 договору було визначено про те, що за невиконання або
неналежне виконання своїх зобов"язань, сторони несуть відповідальність,
передбачену цим договором.

Згідно з
вимогами ч.5 ст.231 Господарського кодексу України у разі недосягнення згоди
між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення
зобов"язання спір може бути вирішено в судовому порядку за заявою
заінтересованої сторони відповідно до вимог Господарського кодексу України.

Однак,
враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивач не вірно застосувує
до спірних правовідносин положення визначені ч.2 ст.231 Господарського кодексу
України та взагалі позивач не вірно трактує вказані приписи закону.

Як  вбачається з аналізу ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, які кореспондуються зі змістом статті 193
Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином
і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування,
договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених
законом.

За несвоєчасне
виконання грошових зобов"язань договором або законом може бути передбачена
неустойка (пеня), зокрема п.6 ст.231 ГК України,  Законом України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" передбачено, що платники
грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені
обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Зазначена неустойка (пеня) застосовується при несвоєчасному
виконанні грошових зобов"язань, суб"єктами яких є підприємства,
установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також
фізичні особи-суб"єкти підприємницької дільності. Крім того,  відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи
встановлений судом факт несвоєчасного виконання грошових зобов"язань,
прострочки оплати з боку відповідача,
позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення 3% річних за
прострочення виконання грошового зобов"язання, однак вказана вимога
підлягає задоволенню у сумі 638,44 грн., як правомірна та обгрунтована, в решті
заявленої вимоги у сумі 344,42 грн. слід відмовити, як зайво нарахованої. Слід
зазначити, що позивачем визначено період нарахування з 09.02.07 року по
05.04.2007 року, однак відповідачем здійснено проплату 30 березня 2007 року,
тому позивач безпідставно нараховує 3% річніх
до 05.04.2007 року.

Провадження у
справі щодо стягнення пені у сумі 4280,42 грн. підлягає припиненню на підставі
п.4 ст.80 ГПК України, оскільки позивач відмовився в зазначеній частині від
заявлених вимог, надавши до суду заяву про уточнення позовних вимог, яка була
прийнята судом.

Провадження у
справі щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача юридичних послуг у сумі
2500 грн. підлягає припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК України, у зв"язку
з відмовою позивача від вказаних вимог.

Згідно до
ст.44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі
викладеного, керуючись ст.124, ст.129 Конституції України, Закону України
"Про освіту", ст.526,530, ч.2 ст.625, ст. 629 Цивільного кодексу
України, ст.ст.3,179,193 Господарського кодексу України, ст.4-2,ст.4-3, 22,
33,43,44,49, ст.78, п.4 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального
кодексу України, ,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
Харківського національного університету внутрішніх справ (610080, м.Харків,
вул. 50-річчя СРСР, 27, п/р 0112 у УДК в Х/о, м. Харків, Держпром 6,
2 пов., МФО 851011, Код ) на користь Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1в  ХГРУ
"ПриватБанк" м. Харків, МФО 351533, Код ОСОБА_2638,44 грн. -3% річних
за прострочення виконання грошового зобов"язання,     6,38 грн.     державного мита,    2,82 грн.      витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В решті
заявленої вимоги щодо стягнення 3 % річних у сумі  344,42 грн. відмовити.

У задоволені
заявлених вимог щодо стягнення 7767,48 грн. пені  та штрафу .у сумі 11096,75 грн. відмовити.

Провадження у
справі щодо стягнення пені у сумі 4280,42 грн.
припинити.

Провадження у
справі щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача юридичних послуг у сумі
2500 грн.  припинити .

Видати наказ
після набранням рішення суду законної сили.

Повний текст
рішення підписано 14 лютого 2008 року.

Суддя