РІШЕННЯ

"14" березня 2008 р.

Справа № 4/16-297

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом Бережанського МКП “Комунгосп”, вул. Лепких, 44, м. Бережани, Тернопільської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофуд”, вул. Лепких, 42 а, м. Бережани, Тернопільської області

про стягнення заборгованості в сумі 6 457грн. 41коп.

За участю представників сторін:

позивача: не з’явився

відповідача: Кучерка О.Я. - представник (довіреність №117 від 21.02.2008р.)

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представнику відповідача роз’яснено його процесуальні права та обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Бережанське МКП “Комунгосп”, вул. Лепких, 44, м. Бережани, Тернопільської області звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофуд”, вул. Лепких, 42 а, м. Бережани, Тернопільської області про стягнення 6 457грн. 41коп., з них: 4 459грн. 20коп. - заборгованості за надані послуги по використанню сміттєзвалища, 1 946грн. 09коп. –пені, 52грн. 12коп. –штрафу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 116 від 21.02.2008р. та його представник в судових засіданнях позову не визнав, посилаючись при цьому на те, що відповідно до п.2.2 договору від 01.04.2004р. розмір плати для замовника за користування сміттєзвалищем становить 1, 74 грн./ один кубічний метр, а з 01.10.2005р. позивач в односторонньому порядку вніс зміни до даного договору, не оформивши їх належним чином. Крім того, зазначає відповідач у відзиві, відповідно до п.1.4 договору документом, що підтверджує вивезення відходів на сміттєзвалище є паспорт, в якому вказується дата, вид та обсяг відходів і на паспорті повинен бути штамп комунального підприємства, тому враховуючи, що позивачем такого документу не додано до позовної заяви, незрозуміло як він здійснював фіксацію дати, виду і кількості вивозу сміття.

Відповідачем також долучено до матеріалів справи копії подорожніх листів, а саме № 563 від 10.10.2005р, № 572 від 12.10.2005р., № 608 від 22.10.2005р., № 615 від 05.10.2006р. та № 624 від 09.10.2006р., в підтвердження факту вивозу відходів виробництва на поле с. Куропатники, Бережанського району.

В судових засіданнях, у відповідності до ст. 77 ГПК України, оголошувались перерви до 11.03.2008р. до 12год. 00хв. та до 14.03.2008р. до 15год. 45хв. для надання можливості сторонам подати додаткові докази по справі, про що зроблено відповідні відмітки у формулярах (протоколах) судових засідань від 26.02.2008р. та від 11.03.2008.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідних клопотань представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника відповідача, господарський суд встановив наступне:

- відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки;

- 01 квітня 2004р. між позивачем –Бережанським МКП “Комунгосп” та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю “Агрофуд” (Замовник) укладено договір про використання сміттєзвалища в с. Павлів;

- згідно пункту 1.1. розділу 1 зазначеного вище Договору МКП “Комунгосп” дає дозвіл на використання сміттєзвалища в с. Павлів, що належить йому, а Замовник зобов’язується використовувати його у відповідності з цільовим призначенням та здійснювати оплату за користування;

- згідно із п. 1.4. документом, підтверджуючим вивезення відходів на сміттєзвалище, є паспорт, в якому вказується дата, вид та обсяг відходів. Паспорт оформляється в двох екземплярах, один екземпляр передається в комунальне підприємство при здачі відходів, другий залишається у здавача. На паспорті повинен бути штамп комунального підприємства;

- плата за використання сміттєзвалища здійснюється один раз в місяць, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок МКП “Комунгосп”(п.2.1. розділу 2 Договору);

- ціна за один кубічний метр твердих відходів затверджується Тернопільським обласним комітетом цін та може змінюватися протягом терміну дії договору, про що Замовник повідомляється письмово (п. 2.3. розділу 2 Договору).

Отже, зазначені умови договору, визначені вільним волевиявленням сторін і не суперечать законодавству України, становлять зміст цього господарського договору;

У відповідності з вимогами ст. 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до вимог закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, що передбачені Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, в силу зобов’язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов’язання, що виникають з договору або з інших підстав, визначених ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого та в силу ст. 901 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Господарський суд, приймаючи до уваги, що у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, ухвалою про порушення провадження по справі від 29.01.2008р. зобов’язав позивача подати у справу докази, що підтверджують вивезення відходів відповідачем на сміттєзвалище на загальну суму 4 459грн.20коп., як-то первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, які відповідно до Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”(№996-ХІV від 16.07.1999р.) та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Вимоги господарського суду, викладені в ухвалі від 29.01.2008р., позивач не виконав, витребуваних матеріалів не подав, пояснюючи їх відсутність тим, що розрахунковий обсяг твердих побутових відходів визначаються на основі вихідних даних вказаних у довідці, “виданих другою стороною”, тобто Товариством з обмеженою відповідальністю “Агрофуд”.

Однак такі твердження позивача суд оцінює критично з огляду на те, що факт надання послуг і їх обсяг поняття не тотожні, а є фактично різними умовами про предмет господарського договору.

Відповідно до п.1.4 договору документом, що підтверджує факт вивезення відповідачем відходів на сміттєзвалище є паспорт, в якому вказується дата, вид та обсяг відходів і на паспорті повинен бути штамп комунального підприємства, - позивача у справі.

В процесі судового розгляду справи, відповідачем не подано, а судом не здобуто ні даного документу, ні будь-яких інших доказів, що підтверджували б факт вивезення відходів на сміттєзвалище, більше того подані відповідачем копії подорожніх листів свідчать про те, що виробничі відходи вивозились ним на поле с. Куропатники, Бережанського району, тому господарський суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає, як такий, що документально не підтверджений і по суті не визнаний відповідачем.

На підставі наведеного, керуючись ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня підписання рішення "27" 03 2008 року через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                      Н.М. Бурда