ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Дніпропетровської міської ради

на постанову

від 08.01.08 Дніпропетровського апеляційного господарського суду

та на рішення

від 11.10.07

у справі

№38/474-07

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Федерація тенісу"

до

Дніпропетровської міської ради

про

зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін

від позивача:

у засідання не прибули

від відповідача:

у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Федерація тенісу" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської міської ради про зобов'язання передати в оренду позивачу земельну ділянку по вул. Набережна Перемоги напроти будинків №№32-38 площею 2,722 га (кадастровий номер :03:305:0116) шляхом укладення договору оренди згідно з проектом землеустрою.

Позов мотивовано посиланням на обставини погодження проекту відведення спірної земельної ділянки для розташування спортивно-оздоровчого комплексу та погодження рішенням №30 від 22.01.07 виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради проекту рішення ради щодо передачі спірної земельної ділянки в оренду позивачеві, а також невинесення відповідачем у встановлений законом строк вказаного питання до розгляду на сесії.

Рішенням від 11.10.07 господарський суд Дніпропетровської області (суддя Бишевська Н.А.) зобов'язав відповідача передати в оренду спірну земельну ділянку шляхом укладення договору оренди з позивачем для розміщення спортивно-оздоровчого комплексу (тенісні корти) згідно з проектом землеустрою щодо відведенні земельної ділянки.

Рішення мотивовано тим, що відповідач протиправно ухиляється від вирішення питання щодо укладення спірного договору оренди, не зважаючи на виготовлення позивачем з дозволу ради усієї необхідної документації.

Постановою від 08.01.08 Дніпропетровський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Логвиненко А.О. –головуючий, Павловський П.П., Чус О.В.) рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалою від 06.03.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, в якій заявлено вимоги про скасування рішення суду та постанови у справі та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами положень п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 12, 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Предметом спору в даній справі є зобов'язання Дніпропетровської міської ради передати в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Федерація тенісу" земельну ділянку по вул. Набережна Перемоги напроти будинків №№32-38 площею 2,722 га (кадастровий номер :03:305:0116) шляхом укладення договору оренди згідно з проектом землеустрою.

Приписи ст. 13 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об’єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 ЗК України (в редакції чинній на момент звернення з позовом) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом

В силу ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Стаття 12 ЗК України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради –сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

З аналізу вказаних норм, які регулюють земельні правовідносини, вбачається, що надання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в оренду шляхом укладення відповідного договору здійснюється на підставі рішення ради, прийнятого сесією за результатами розгляду заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду, поданої відповідно до ст. 16 Закону України "Про оренду землі".

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, рішенням №41/16 від 31.03.04 Дніпропетровська міська рада погодила місце розташування спортивно-оздоровчого комплексу (тенісні корти) у районі вул. Набережна Перемоги (напроти будинків 32-38) Федерації тенісу Дніпропетровської області.

На підставі цього рішення Федерацією тенісу Дніпропетровської області виготовлено землевпорядну документацію для отримання спірної земельної ділянки в оренду та узгоджено проект відведення з усіма необхідними установами та організаціями.

Листом б/н від 08.06.06 позивач повідомив відповідача про досягнення ним домовленості з Федерацією тенісу Дніпропетровської області про подальше оформлення відведення земельної ділянки та всіх прав на ТОВ "Федерація тенісу". Федерація тенісу Дніпропетровської області звернулась до відповідача з таким же листом №13/2573 від 21.06.06.

Рішенням №205/32 від 23.12.05 відповідач затвердив проект водоохоронної зони і прибережної смуги р. Дніпро в районі вул. Набережна Перемоги напроти буд. 32-38 (Жовтневий район).

Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради рішенням №30 від 22.01.07 погодив проект рішення міської ради "Про передачу земельної ділянки по вул. Набережна Перемоги напроти будинків №№32-38 (Жовтневий район) в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Федерація тенісу", , для розміщення спортивно-оздоровчого комплексу (тенісні корти)". Представлення проекту рішення на засіданнях постійних комісій та сесії міської ради доручено голові комітету земельних відносин міської ради Распопову С.В.

При цьому, зобов'язуючи відповідача передати в оренду спірну земельну ділянку шляхом укладення договору, суди першої та апеляційної інстанції не встановили обставини прийняття Дніпропетровською міською радою відповідного рішення. Навпаки, в рішенні суду першої інстанції зазначено, що на момент звернення з позовом дане питання на сесії міської ради не виносилося.

Разом з тим, суди першої та апеляційної інстанції в якості підстави для задоволення позову зазначили про те, що бездіяльність відповідача фактично є зловживанням наданим міській раді правом вирішувати земельні питання. Такий висновок судів є безпідставним за відсутності встановлення судом обставин щодо визнання незаконною бездіяльності відповідача в судовому порядку, оскільки оскарження певних дій або бездіяльності відповідача не визначені предметом спору в даній справі. Предметом даного спору є саме зобов'язання передати в оренду земельну ділянку шляхом укладення договору оренди, а відтак підставою для задоволення позову може бути лише встановлення обставин щодо наявності передбачених законом підстав для укладення такого договору.

Тобто, задовольняючи позовні вимоги у справі, суди не врахували, що згідно з вимогами законодавства необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, а відтак зобов’язання цього органу укласти такий договір за відсутності відповідного рішення є порушенням його виключного передбаченого Конституцією України права на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Крім того, встановивши обставини щодо погодження місця розташування спортивно-оздоровчого комплексу на спірній земельній ділянці Федерації тенісу Дніпропетровської області та наявність листа цієї особи про досягнення домовленості з позивачем про спільну діяльність щодо спірної земельної ділянки, суди першої та апеляційної інстанції не дослідили наявність або відсутність прав та обов'язків Федерації тенісу Дніпропетровської області щодо цієї земельної ділянки, яких може стосуватися рішення у даній справі. Проте такі обставини є суттєвими при розгляді даної справи, зважаючи на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК України.

З огляду на викладене судова колегія дійшла висновку, що суди не дотримались вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства, тому рішення і постанова підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки касаційна інстанція обмежена у праві оцінки доказів та встановленні фактичних обставин справи, а право оцінки доказів належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин щодо правовідносин, які існують між сторонами, та залучення до участі у справі всіх осіб, прав і обов’язків яких стосуються спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.07 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.01.08 у справі №38/474-07 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький