КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2008                                                                                           № 20/193

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі

За участю представників:

від позивача          Дворніцький О.Б., Дворніцька Л.В.,

від відповідача          Ярощук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Аудиторської фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-аудит"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.12.2007

у справі № 20/193

за позовом                               Аудиторської фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-аудит"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Готельний комплекс "Либідь"

про                                                  стягнення 23183,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості в сумі 23183,08 грн., з яких 16 875,00 грн. основного боргу, 1 275,81 грн. 3 % річних за період 14.10.2004 по 24.04.2007, 5 032,27грн. інфляційних втрат за період з листопада 2004 р. по березень 2007 р.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив додатково стягнути 319,64 грн. 3 % річних за період 25.04.2007 по 11.12.2007 та 2 146,54 грн. інфляційних втрат за період з травня 2007 р. по листопад 2007 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2007 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач вважає, що рішення підлягає скасуванню з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач своїми конклюдентними діями – наданням балансу станом на 31.03.2004 та звіту про фінансові результати за перший квартал, підписанням акту виконаних робіт від 04.06.2004 та опублікуванням інформації про випуск акцій, що додатково випускаються ВАТ “Готельний комплекс “Либідь”, підтвердив свою згоду на виконання позивачем робіт.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, мотивуючи, зокрема, тим, що відповідно до ст. 20 Закону України “Про аудиторську діяльність” аудит проводиться виключно на підставі договору між аудитором та замовником; договір № 174 від 28.05.2004 відповідачем не укладався і він не вчиняв ніяких дій, які б свідчили про бажання укласти договір; акт виконаних робіт від 04.06.2004 підписаний помилково, а акт прийому-передачі аудиторського висновку сторонами не підписувався. Також відповідач зазначає, що вартість аудиту фінансової звітності не відповідає рівню ринкових цін та звичайній ціні.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

04.06.2004 між сторонами по справі підписано та скріплено печатками підприємств Акт виконаних робіт за Договором №174 від 28.05.2004.

У Акті виконаних робіт від 04.06.2004 зазначено, що відповідно до умов договору від 28.05.2004 № 174, укладеного між сторонами, аудиторами АФ “Інтер-аудит” виконано роботи по 1 етапу, які передбачені п.п. 1.1.1, 4.2 договору; вартість виконаних робіт складає 16 875,00 грн.; цей акт виконаних робіт є підставою для проведення розрахунків сторін.

У матеріалах справи міститься договір №174 про надання послуг з проведення аудиторської перевірки ВАТ “ГК “Либідь” від 28.05.2004, який підписаний лише зі сторони позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Стаття 20 Закону України “Про аудиторську діяльність” (в редакції станом на 15.05.2003) визначала підстави для проведення аудиту та надання інших аудиторських послуг.

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 3 зазначеної статті, аудит проводиться на підставі договору між аудитором (аудиторською фірмою) та замовником. Аудиторські послуги у вигляді консультацій можуть надаватися на підставі договору, письмового або усного звернення замовника до аудитора (аудиторської фірми). В договорі на проведення аудиту та надання інших аудиторських послуг передбачаються предмет і термін перевірки, обсяг аудиторських послуг, розмір і умови оплати, відповідальність сторін.

Як вбачається із положень вказаної статті, тільки аудиторські послуги у вигляді консультацій могли надаватись на підставі усного звернення (усного договору), а аудиторські послуги у вигляді складання аудиторського висновку повинні надаватись на підставі письмового договору.

Позивач посилається на те, що два примірники зазначеного договору були передані для підписання відповідачу, але відповідач підписаний примірник договору не повернув. Однак, відповідач, на противагу позивачу, зазначає, що оферти на укладення договору № 174 не одержував.

У матеріалах справи відсутні докази направлення примірників договору №174 для підписання відповідачу.

Таким чином, позивачем не надано доказів укладення чи визнання укладеним договору про надання послуг з проведення аудиторської перевірки ВАТ “ГК “Либідь” від 28.05.2004 № 174 і, відповідно, досягнення сторонами згоди щодо визначених законом істотних умов проведення аудиту.

Акт виконаних робіт від 04.06.2004 підтверджує виконання робіт, але на якій підставі позивач виконав ці роботи, із поданих позивачем доказів, не вбачається.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону аудиторський висновок - документ, що складений відповідно до стандартів аудиту та передбачає надання впевненості користувачам щодо відповідності фінансової звітності або іншої інформації концептуальним основам, які використовувалися при її складанні. Концептуальними основами можуть бути закони та інші нормативно-правові акти України, положення (стандарти) бухгалтерського обліку, внутрішні вимоги та положення суб’єктів господарювання, інші джерела. Аудиторські послуги у вигляді консультацій можуть надаватись усно або письмово з оформленням довідки та інших офіційних документів. Аудиторські послуги у вигляді експертиз оформляються експертним висновком або актом.

Стаття 21 Закону передбачає, що виконання аудитором (аудиторською фірмою) договору визначається актом прийому-здачі аудиторського висновку або іншого офіційного документа.

Отже, згідно вказаних норм аудиторський висновок передається за актом прийому-здачі, а не на підставі іншого офіційного документа, як стверджує позивач. Матеріали справи не містять доказів складення сторонами акту прийому-здачі аудиторського висновку.

Із аудиторського висновку, що міститься в матеріалах справи вбачається, що аудиторський висновок складений на підставі договору про надання аудиторських послуг від 28.05.2004 № 174, в той час як докази укладення сторонами такого договору не надано.

З цих же підстав не приймаються до уваги доводи позивача про використання відповідачем результатів робіт, виконаних позивачем, у інформації про випуск акцій, що додатково випускаються ВАТ “Готельний комплекс “Либідь” та публікації у Віснику “Цінних паперів” № 145-146 (1053) від 25.06.2004.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в позові, тому підстави для задоволення апеляційної скарги Аудиторської фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю “Інтер-аудит” та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2007 у справі № 20/193 відсутні.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Аудиторської фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю “Інтер-аудит” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2007 у справі № 20/193 - без змін.

2.          Матеріали справи № 20/193 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

31.01.08 (відправлено)