ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008 р.

№ 39/292-35/158

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім ”Західна молочна група”, м. Луцьк (далі –ТОВ “ТД “Західна молочна група”)

на рішення господарського суду міста Києва від 02.07.2007 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2007

зі справи № 39/292-35/158

за позовом ТОВ “ТД “Західна молочна група”

до товариства з обмеженою відповідальністю “П’ятий елемент інтерн єуроп”, м. Київ (далі –ТОВ “П’ятий елемент інтерн єуроп”)

про стягнення 90 900 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ТОВ “ТД “Західна молочна група” –Злобіної О.В., Фінкевича В.Г.,

ТОВ “П’ятий елемент інтерн єуроп” –Шеремет О.М.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “ТД “Західна молочна група” звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ “П’ятий елемент інтерн єуроп” з названих товариств 90 900 грн. як подвійної суми завдатку у зв’язку з порушенням останнім зобов’язання за договором від 19.01.2006 № 7-06 (далі –Договір).

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.07.2007 (суддя Літвінова М.Є.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2007 (колегія суддів у складі: суддя Мартюк А.І. –головуючий, судді Зубець Л.П., Лосєв А.М.), у позові відмовлено з мотивів відсутності фактичних даних, які свідчили б про порушення відповідачем договірних зобов’язань .

ТОВ “ТД “Західна молочна група” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального права, зокрема, частини третьої статті 612 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ “П’ятий елемент інтерн єуроп” заперечує проти доводів скарги, зазначаючи про їх безпідставність, та просить судові рішення з цієї справи залишити без змін, а касаційну скаргу – без задоволення.

Перевіривши на підставі встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- ТОВ “ТД “Західна молочна група” (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю “П’ятий елемент едвертайзинг” (виконавець), правонаступником якого є відповідач у справі - ТОВ “П’ятий елемент інтерн єуроп”, уклали Договір, за умовами якого замовник зобов’язався прийняти і оплатити роботу виконавця, а виконавець –виконати роботи щодо розробки бренда замовника “Гурманіка”, а саме: розробити креативну стратегію і позиціонування для названого бренда; розробити ідеї для телевізійного ролика цього бренда; надати послуги стосовно організації реалізації (зйомки) телевізійного ролика для бренда “Гурманіка”; скласти технічні завдання, тимчасові плани, звіти та інші документи, які є необхідними для розробки креативної стратегії та позиціонування, розробки ідей для телевізійного ролика та послуг стосовно організації реалізації (зйомки) телевізійного ролика для бренда “Гурманіка”;

- підпунктом 3.1.6 пункту 3.1 Договору встановлено обов’язок виконавця передати замовникові результат виконаних робіт не пізніше ніж через чотири тижні з моменту отримання результатів тестування сторібордів;

- відповідно до підпункту 3.1.7 пункту 3.1 Договору внаслідок виконання своїх зобов’язань виконавець мав досягти таких основних показників: запам’ятовуваність торгової марки; задоволення від перегляду ролика; зрозумілість повідомлення з ролика;

- підпунктом 3.1.8 пункту 3.1 Договору встановлено обов’язок виконавця забезпечити комунікацію певних іміджевих характеристик у сприйняті марки споживачами;

- відповідно до пункту 2.2 Договору детальний опис робіт, що мають бути виконані відповідачем, робочий план щодо виконання таких робіт, а також строки їх виконання визначаються в додатках до Договору;

- сторонами було укладено лише додаток № 1 до Договору, в якому обумовлено, що показники, зазначені в підпунктах 3.1.7, 3.1.8 пункту 3.1 Договору визначаються за результатами тестування режисерських сторібордів за зазначеною в цьому додатку методикою;

- відповідно до підпункту 3.1.9 пункту 3.1 Договору та пункту 3 зазначеного додатку тестування режисерських сторібордів на відповідність вищевказаним показникам проводить ТОВ “Українська маркетингова група” (UMG) за допомогою узгодженої сторонами методики, висновок якого є обов’язковим для обох сторін; Договір не містить вказівки стосовно обов’язку конкретної сторони передати режисерські сторіборди на тестування;

- ТОВ “Українська маркетингова група” (UMG) не здійснювало тестування режисерських сторібордів, які є об’єктом Договору;

- строк дії Договору встановлено з 19.01.2006 до “01” травня 2006 року та повного виконання сторонами своїх зобов’язань за ним” (пункт 7.1 Договору);

- на виконання пункту 5.1 Договору позивачем було здійснено авансовий платіж у сумі 45 450 грн., що становить 50 % від загальної вартості робіт за Договором; Договором не обумовлено, що зазначена передоплата є завдатком в розумінні статті 570 ЦК України;

- 06.02.2006 за участю представників сторін відбулася нарада за результатами презентації відповідачем креативної стратегії позиціонування та ідеї відеороликів для бренда “Гурманіка”, на якій позивачем було ухвалено рішення про необхідність доопрацювання відповідачем поданих матеріалів; протокол цієї наради представниками відповідача не підписано;

- 11.07.2006 позивач надіслав відповідачеві вимогу про розірвання Договору та повернення сплаченого авансу;

- 13.07.2006 відповідач надіслав позивачеві листа № 144 з приєднаними до нього матеріалами на підтвердження виконання умов Договору; зі змісту цього листа вбачається, що зазначені матеріали, у тому числі й режисерські сторіборди, вже надсилалися замовникові електронною поштою з 10.02.2006 по 27.02.2006, проте відповіді за результатами їх розгляду відповідач не отримав.

Причиною спору стало питання щодо порушення відповідачем зобов’язань за Договором.

За приписом статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Порушенням зобов’язання є, зокрема, прострочення боржника.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного попередні судові інстанції, встановивши, що: сторони Договору не узгодили детальні план, опис та строки виконання робіт виконавцем; позивачем не було передано для тестування направлені йому режисерські сторіборди; за умовами Договору передання замовникові результатів виконаних робіт пов’язано з моментом отримання результатів тестування, - дійшли обґрунтованого висновку про відсутність порушення (зокрема, прострочення) відповідачем зобов’язань за Договором.

Відтак необґрунтованими є посилання скаржника на порушення попередніми судовими інстанціями припису частини третьої статті 612 ЦК України, відповідно до якої якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частина друга статті 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не зазначено, що така сума є завдатком, а саме: якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тому кредитор в будь-якому випадку не може бути зобов’язаний до повернення авансу в подвійному розмірі.

Інші доводи касаційної скарги, які в основному стосуються встановлення обставин справи та оцінки доказів, вже були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій, а такі встановлення й оцінка перебувають поза межами повноважень касаційної інстанції, визначених статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене передбачених законом підстав для скасування оскаржуваних рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів не вбачається.

Керуючись статтями 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 02.07.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2007 зі справи № 39/292-35/158 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім ”Західна молочна група” –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов