ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.08 р.                     Справа № 15/8

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерофіс Лімітед” м. Київ ()

до відповідача державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк ()

про стягнення боргу в сумі 3599360,52 грн., інфляційних нарахувань на суму боргу в розмірі 350377,19 грн., 3% річних в сумі 41417,29 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Федоренко Д.О. за довіреністю № 25/06-07 від 25.06.2007 р.

від відповідача: Мельник Н.С. за довіреністю № 9-235 від 29.01.2008 р.

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерофіс Лімітед” м. Київ до державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк про стягнення боргу в сумі 3599360,52 грн., інфляційних нарахувань на суму боргу в розмірі 350377,19 грн., 3% річних в сумі 41417,29 грн.

Ухвалою суду від 24.01.2008 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження по справі № 15/8.

Ухвалою суду від 12.03.2008 р. за клопотанням обох сторін строк вирішення спору у справі № 15/8 продовжено на один місяць до 22.04.2008 року.

У судовому засіданні від представників сторін було заявлено письмове клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу.

Судом, відповідно до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю “Інтерофіс Лімітед” м. Київ (правонабувач) та закритим акціонерним товариством „Луганська вугільна компанія” (кредитор) було укладено договір уступки права вимоги № 5 від 03.01.2006 р., згідно з яким кредитор відступає правонабувачу право вимоги боргу з державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк перед кредитором за договором № 53 від 01.01.2005 р. на загальну суму 3599360,52 грн.

Так, позивач передані боргові зобов’язання відповідача підтверджує договором про надання послуг збагачення № 53 від 01.01.2005 р., актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 00000213 від 29.07.2005 р. на суму 834340,26 грн., № 00000224 від 31.07.2005 р. на суму 1466596,80 грн., № 00000243 від 31.08.2005 р. на суму 506550,82 грн., № 00000251 від 31.08.2005 р. на суму 847490,40 грн., всього на суму 3599360,52 грн.

Згідно ч. 2 ст. 530 того ж Кодексу якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № 20-08/02 від 20.08.2007 р. з вимогою сплатити вищевказану суму боргу, що підтверджується квитанцією від 21.08.2007 р., копія якої додана до матеріалів справи.

Однак, вказана претензія позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають зокрема з договору.

Відповідно до ст. 526 того ж Кодексу зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Свої зобов’язання щодо повної та своєчасної оплати грошових коштів всупереч статей 509, 526, 530 Цивільного кодексу України, умовам договору про надання послуг збагачення № 53 від 01.01.2005 р. відповідач не виконав, у зв’язку з чим склалась заборгованість у сумі 3599360,52 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Будь-який доказів оплати за поставлену продукцію до суду не надано.

Факт наявності заборгованості на вказану суму відповідача перед позивачем згідно договору уступки права вимоги № 5 від 03.01.2006 р. також підтверджується підписаним обома сторонами актом звірення взаємних розрахунків станом на 01.08.2007 р., копія якого додана до матеріалів справи.

Враховуючи, що позов щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 3599360,52 грн. позивачем обґрунтований, відповідає законодавству, фактичним обставинам справи та підтверджений відповідними доказами, вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерофіс Лімітед” м. Київ щодо стягнення заборгованості на вказану суму є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було заявлено до стягнення інфляційні нарахування у розмірі 350377,19 грн., а також 3% річних у розмірі 41417,29 грн.

Однак, відповідачем були надані заперечення на позовну заяву за вих. № 12ю105 від 25.03.2008 р., в яких він, посилаючись про скрутне фінансове становище підприємства, просить відмовити позивачу у задоволенні вимог по стягненню індексу інфляції та 3% річних.

Нарахування інфляції та 3% річних у зв’язку з невиконанням грошових зобов’язань прямо передбачено ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не звільняє його від обов’язку виконання зобов’язання та відповідальності за порушення такого обов’язку.

Позовні вимоги щодо стягнення інфляції у сумі 350377,19 грн. та 3% річних у сумі 41417,29 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розрахунок цих вимог викладений у позовній заяві.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача судових витрат на оплату юридичних послуг у сумі 20000,00 грн., які підтверджуються копіями договору про надання юридичних послуг № 29 від 30.09.2005 р., платіжного доручення № 393 від 14.12.2007 р. на суму 20000,00 грн., копією свідоцтва на право заняття Колеснікову Ю.О. адвокатською діяльністю № 635 від 06.12.2000 р., копією акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000018 від 12.12.2007 р.

Так, із п. 1.1 договору про надання юридичних послуг № 29 від 30.09.2005 р. вбачається, що виконавцем є не адвокат Колесніков Ю.О., а товариство з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Лекс Плюс”, яке зобов’язується виконати юридичні послуги та інші послуги, необхідні замовнику (позивачу) для здійснення їх господарської та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у господарській справі складаються зокрема з оплати послуг адвоката.

Однак, вищевказаним договором про надання юридичних послуг не передбачено зобов’язання та право адвоката Колеснікова Ю.О. здійснювати представництво інтересів позивача при вирішенні питання щодо повернення заборгованості державним підприємством “Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк за договором № 53 від 01.01.2005 р. на загальну суму 3599360,52 грн.

Вказаний договір, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000018 від 12.12.2007 р. укладався із ТОВ „Юридична фірма „Лекс Плюс”, якому згідно платіжного доручення № 393 від 14.12.2007 р. і були перераховані кошти у розмірі 20000,00 грн.

Таким чином, у даному платіжному дорученні також відсутні будь-які посилання на те, що вказана сума є оплатою за адвокатські послуги саме адвокату Колеснікову Ю.О. за представництво інтересів позивача щодо стягнення заборгованості з державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” м. Донецьк за договором № 53 від 01.01.2005 р. на загальну суму 3599360,52 грн.

Тому, заявлені позивачем до стягнення судові витрати на оплату юридичних послуг у сумі 20000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача у зв’язку з задоволенням позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 32-34; 36; 43; 49; 82 - 85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія (юридична адреса: 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 63; ; розрахунковий рахунок 8811 у філії ГУ ПІБ в Донецькій області, МФО 334635) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерофіс Лімітед” (юридична адреса: 04053, м. Київ, пров. Киянівський, 3-7; ; розрахунковий рахунок 2980 в АК ТК „Кредит”, МФО 322830) суму 3991155,00 грн. (в тому числі: основний борг – 3599360,52 грн., інфляційні нарахування – 350377,19 грн., 3% річних – 41417,29 грн.), крім того витрати по сплаті державного мита у розмірі 25500,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

У судовому засіданні 27.03.2008 р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний судом 01.04.2008 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Богатир К.В.