ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Рибака В.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційне подання

Військового прокурора Південного регіону України

на ухвалу

Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року

у справі

№ 17-6-12-1/01-4914 господарського суду Одеської області

за позовом

ЗАТ "Одесводоканал"

до

Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

про

стягнення 3163456 грн.

за участю:

прокурора: Спорий І.Г.

представників сторін :

позивача

не з’явились,

відповідача

не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

08.06.2001 р. ЗАТ „Одесводоканал” звернулось з позовом про стягнення з КЕЧ Одеського військового округу 3163456 грн. боргу за послуги по водопостачанню та водовідведенню, у т.ч. борг з урахуванням інфляції за період 1998-2000 р.р. в сумі 2502020 грн., пені за період з вересня 2000 р. по лютий 2001 р. у сумі 661436 грн. (а.с.3-4 т.1). У подальшому позивач уточнив позовні вимоги, оскільки основну частину боргу було погашено.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.10.2001 р. у справі № 17-6-12-1/01-4914 у задоволенні позову відмовлено, оскільки основний борг погашено, а пеня та інфляційні не підлягають стягненню у зв’язку із фінансуванням відповідача Міноборони України. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2001 року вказане рішення змінено, з відповідача на користь позивача стягнуто 1679159 грн. інфляційних. В решті позову відмовлено (а.с.37-38 т.1).

На виконання зазначеної постанови, місцевий господарський суд 20.12.2001 р. видав наказ. За заявою позивача, 12.04.2002 р. змінено спосіб виконання рішення шляхом звернення стягнення 1680009 грн. на майно, яке належить КЕЧ, про що прийнята відповідна ухвала (а.с.55 т.1).

25.03.2003 р. відповідач звернувся із заявою про надання відстрочки виконання постанови суду на 3 місяці, яка ухвалою господарського суду Одеської області від 15.04.2003 р. була задоволена частково (а.с.59, 78 т.1).

Військовий прокурор Південного регіону 01.09.2003 р. звернувся із поданням про зміну способу виконання рішення суду, шляхом стягнення коштів, що надходять по відповідній статті кошторису (а.с.109-110 т.1).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.09.2003 р. у задоволенні подання відмовлено. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.11.2003 р. зазначена ухвала скасована, звернуто стягнення на 1680009 грн. з р/р КЕВ м. Одеси (а.с.160-161 т.1). На виконання ухвали місцевий господарський суд 25.11.2003р. видав наказ (а.с.163 т.2).

31.05.2007 р. відповідач звернувся із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2001 р. за нововиявленими обставинами. Ухвалою апеляційного суду від 13.06.2007 р. заява повернута без розгляду, у зв’язку із відсутністю доказів сплати держмита та зверненням після закінчення встановленого строку без клопотання про його відновлення (а.с.114 т.2).

28.09.2007 р. військовий прокурор Південного регіону звернувся із поданням про перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2001 р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 р. у справі № 17-6-12-1/01-4914 (судді: Туренко В.Б., Бандура Л.І., Поліщук Л.В.) подання прокурора було залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2001 року без змін.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, у якому посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати апеляційному господарському суду для перегляду за нововиявленими обставинами.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційного подання, правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційне подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановив апеляційний господарський суд, прокурор вважає, що нововиявленими обставинами є наступне: позивач уточнив позовні вимоги про стягнення інфляції в сумі 1679159 грн. в день винесення постанови судом апеляційної інстанції (05.12.2001 р.) за відсутністю відповідача, крім того, ці вимоги не розглядались судом першої інстанції; при прийнятті постанови, відповідальність за борги військових частин та установ Міноборони, які мали самостійні договори з ЗАТ „Одесводоканал” була покладена на КЕВ м. Одеси; розрахунок нарахованих позивачем збитків від інфляції не відповідає дійсності, в ньому містяться арифметичні помилки; про наявність постанови Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2001р. відповідач дізнався лише в серпні 2007 року при ознайомленні із матеріалами справи.

Водночас, прокурор наголосив, що йому стало відомо про наявність договорів між позивачем і військовими частинами лише в вересні 2007 р. після отримання інформації від Південного територіального КЕУ Міноборони та відповідача, тобто подання внесено із дотриманням двомісячного строку, встановленого ст.113 ГПК України. На думку прокурора, виконання рішення у даній справі призведе до необґрунтованого стягнення бюджетних коштів з Міноборони України, яке є центральним органом виконавчої влади, що завдасть збитків державі.

Прийняття подання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов’язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. Господарській суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Аналізуючи обставини наведені прокурором, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що вони не є нововиявленими у розумінні ст.112 ГПК України, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, уточнення позову про стягнення збитків від інфляції в сумі 1679159 грн. позивач здійснив до вирішення спору по суті судом першої інстанції, але уточнений розрахунок залишився поза увагою при прийнятті рішення від 09.10.2001р., про що зазначено в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2001р. (а.с.22, 37).

Водночас, розгорнутий розрахунок інфляційних здійснено позивачем та надано при зверненні з позовом, зокрема, розрахунки по кожній військовій частині та установі Міноборони, про що було відомо відповідачу. Крім того, відповідно до Положення про квартирно-експлуатаційну службу, затвердженого наказом Міноборони України СРСР №75/1977р., саме квартирно-експлуатаційна служба відає наданням військовим чистинам комунальних послуг (електроенергія, водопостачання, каналізація і т.п.) –а.с.114.

Про наявність постанови суду апеляційної інстанції від 05.12.2001р. відповідачу та прокурору було відомо ще на початку 2002 року, про що свідчать матеріали справи та подальші дії останніх, зокрема, щодо вирішення питання про надання відстрочки виконання постанови, зміни способу виконання, оскарження дій виконавчої служби.

Отже, зазначені обставини не містять необхідних ознак нововиявлених обставин.

Апеляційний господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку, що договори, укладені ЗАТ „Одесводоканал” та В/ч А-3095, В/ч А-3571, 411 ВГОК, ОІСВ, на послуги водозабезпечення в 1998-1999 р.р. не можуть вважатися нововиявленими обставини, оскільки це докази, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку, що підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції від 05.12.2001р. за нововиявленими обставинами відсутні.

Окрім цього, судова колегія господарського суду апеляційної інстанції зазначила, що при перевірці розрахунку позивача суми збитків від інфляції, судовою колегією виявлені арифметичні помилки, виправлення яких здійснено в порядку ст.89 ГПК України, про що прийнята відповідна ухвала.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційне подання залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року у справі № 17-6-12-1/01-4914 залишити без змін.

Головуючий, суддя            М. Михайлюк

Судді          :            В.Рибак

С. Самусенко