ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"09" січня 2008 р.          11 год. 30 хв., м. Чернігів                     Справа № 6/354а/54а

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Блохіної Ж.В.

за участю секретаря Кузьміна М.М.,

за участю представників:

позивача Опанасенка В.В., довіреність №1734 від 14.12.07р.,

відповідача Філіппової О.Г., довіреність №550/10/10-002 від

01.02.2007р.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні позов Відкритого акціонерного товариства

“Прилуцький завод „Білкозін”,

м. Прилуки, вул. Дружби народів, 44

до відповідача Прилуцької обєднаної державної податкової

інспекції, м. Прилуки, вул. Київська, 214

про визнання скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Відкритим акціонерним товариством “Прилуцький завод „Білкозін” подано адміністративний позов до Прилуцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання дій Прилуцької обєднаної державної податкової інспекції неправомірними та скасування рішення від 09.10.2007р. № /0/1625 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким нараховано пеню в сумі 66119,04 грн. за порушення термінів зарахування виручки в іноземній валюті.

У тексті позовної заяви позивач просить суд визнати недійсним повідомлення-рішення Прилуцької ОДПІ від 09.10.2007р. № /0/1625.

У судовому засіданні 20.12.2007р. представник позивача подав уточнення позовних вимог, в якому просить скасувати повідомлення-рішення Прилуцької ОДПІ від 09.10.2007р. № /0/1625 повністю.

Відповідач позовних вимог не визнає.

Представник позивача підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, посилаючись на те, що спірне рішення прийнято відповідачем з порушенням законодавства України з огляду на наступне. Прилуцькою ОДПІ при проведенні перевірки підприємства було встановлено порушення останнім валютного законодавства, в звязку з чим застосовані штрафні санкції (пеня), які визначені податковим зобовязанням на підставі Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, що суперечить ст. 17 даного Закону.

Також представник позивача вказує на те, що ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” передбачає, що виручка резидентів в іноземній валюті підлягає зарахуванню не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується. Закон України „Про зовнішньоекономічну діяльність” визначає, що моментом експорту є момент перетину товаром митного кордону України або перехід прав власності на товар, що експортується. Згідно ВМД №102040000/7/030109 від 23.02.2007р. позивачем було відвантажено оболонку штучну колагенову до „Abedul - AR S.R.L.” (Аргентина), при цьому фактичний перетин кордону відбувся 13.03.2007р., що підтверджується штампом Чернігівської митниці. Отже, на думку позивача, пеню за порушення строків, передбачених ст.1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, слід було нараховувати не з 25.05.2007р., а з 12.06.2007р., оскільки фактичний перетин кордону відбувся 13.03.2007р., а тому сума пені за період з 12.06.2007р. по 13.06.2007р. становитиме 2229,89 грн.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити, мотивуючи свої заперечення правомірністю нарахування пені спірним рішенням. Порушення позивачем ст.. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” щодо терміну розрахунків за експортними контрактами №267 від 03.05.2006р. з „ Auscas Trading Pty Ltd (Австралія), №641 від 22.11.12006р., укладеному з „ Perdigao Agroindustrial SA” (Бразилія), та договору консигнації від 12.12.2006р. №673, укладеному з „Abedul - AR S.R.L.” (Аргентина), встановлено при проведенні перевірки позивача, за результатами якої складено акт від 01.10.2007р. №954/22-00418604.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Прилуцькою обєднаною державною податковою інспекцією було проведено виїзну позапланову документальну перевірку ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” з питань дотримання вимог валютного законодавства по договору консигнації від 12.12.2006р., укладеному з „Abedul - AR S.R.L.”(Аргентина), по контрактам №267 від 03.05.2006р. з „ Auscas Trading Pty Ltd” (Австралія), № 641 від 22.11.12006р. з „ Perdigao Agroindustrial SA” (Бразилія) за період з 12.12.2006р. по 10.08.2007р., за результатами якої складено акт від 01.10.2007р. №954/22-00418604.

Як вбачається з акту, перевіркою встановлено порушення ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” від 23.09.1994р. №185/94-ВР, в результаті чого нарахована пеня в сумі 66119,04 грн. за рушення термінів розрахунків ( розрахунок пені наведений у додатку №1 до акту перевірки).

Так, перевіркою дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічних операцій встановлено наступне.

1. На виконання умов договору консигнації від 12.12.2006р. №673 ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” (консигнант) відвантажив оболонку штучну колагенову до „Abedul - AR S.R.L.”(Аргентина) (консигнатор) у загальній сумі 83 593,88 дол. США згідно ВМД №02040000/7/030109 від 23.02.2007р. типу ЕК 10 ОП (ордерна поставка) для проведення заходів по продажу товару на території Аргентини та країн Латинської Америки та контролю за виконанням зобовязань.

В акті перевірки зазначено, що актом прийому –передачі наданих послуг від 21.05.2007р. підтверджується виконання послуг нерезидентом „Abedul - AR S.R.L.” (Аргентина) по реалізації білкової ковбасної оболонки, яка надішла на виконання договору консигнації від 12.12.2006р. №673 від ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” в сумі 83 593,88 дол. США.

Оплата за реалізовану штучну колагенову оболонку надішла від нерезидента „Abedul - AR S.R.L.”(Аргентина) на рахунок ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” в сумі 83513,88 дол. США, 80 дол США складає комісія банку по перерахуванню грошових коштів, що передбачено умовами договору, згідно платіжних доручень:

-          від 23.05.2007р. 9 980 дол. США, комісія 20 дол. США;

-          від 13.06.2007р. 9 980 дол. США, комісія 20 дол. США;

-          від 02.07.2007р. 43 573,88 дол. США, комісія 20 дол. США;

-          від 20.07.2007р. 19 980 дол. США, комісія 20 дол. США.

В акті вказано, що граничний термін надходження валютних коштів 24.05.2007р. ( 90 календарних днів з дати оформлення ВМД ( за договором консигнації –попередньої ВМД, оформленої відповідно до митного режиму „експорт при ордерних поставках”).

Індивідуальна ліцензія Національного банку України на продовження законодавчо встановлених строків розрахунків за договором консигнації від 12.12.2006р. №673, укладеним з нерезидентом „Abedul - AR S.R.L.”(Аргентина), на підприємстві відсутня.

За порушення ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” ( порушення термінів надходження валютної виручки), на підставі ст. 4 цього Закону відповідачем було нараховано пеню в сумі 46058,45 грн. (додаток №1 до акту перевірки), в тому числі:

-          за період з 25.05.2007р. по 13.06.2007р. ( 20 календарних днів) нараховано пеню в сумі 22298,95 грн. ( 73593,88 х 5,05 х 0,3% х 20);

-          за період з 14.06.2007р. по 02.07.2007р. (19 календарних днів) нараховано пеню в сумі 18305,50 грн. (63593,88 х 5,05 х 0,3% х 19);

-          за період з 03.07.2007р. по 20.07.2007р. (18 календарних днів) нараховано пеню в сумі 5454 грн.( 20000 х 5,05 х 0,3% х 18).

2. На виконання умов експортного контракту №267 від 03.05.2006р. ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” відвантажив штучну колагенову оболонку на користь „ Auscas Trading Pty Ltd (Австралія) на суму 42768,26 дол. США 06.04.2007р. згідно ВМД №030253.

Оплата за відвантажену продукцію надійшла від „ Auscas Trading Pty Ltd” (Австралія) з порушенням термінів розрахунків в іноземній валюті на рахунок ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” у загальній сумі 42768,26 дол. США ( 05.04.2007р. на суму 21231,23 дол. США, 16.06.07р. на суму 21229,33 дол. США, 12.07.07р. на суму 307 дол. США). Граничний термін надходження валюних коштів 05.03.2007р.

Індивідуальна ліцензія Національного банку України на продовження законодавчо встановлених строків розрахунків по контракту на підприємстві відсутня.

За порушення ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” ( порушення термінів надходження валютної виручки), на підставі ст. 4 цього Закону відповідачем було нараховано пеню в сумі 32,63 грн. (додаток №1 до акту перевірки) за період з 06.07.2007р. по 12.07.2007р. ( 7 календарних днів) ( 307,70 х 5,05 х 0,3% х 7).

3. На виконання умов експортного контракту № 641 від 22.11.12006р. ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” відвантажив штучну колагенову оболонку на користь компанії „ Perdigao Agroindustrial SA” (Бразилія) у сумі 165247,20 дол. США 04.05.2007р. згідно ВМД №030322. Оплата за відвантажену продукцію надійшла від компанії „ Perdigao Agroindustrial SA” (Бразилія) з порушенням термінів розрахунків в іноземній валюті на рахунок ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” у сумі 165246,20 дол. США 10.08.2007р. Граничний термін надходження валюної виручки 02.08.2007р.

Індивідуальна ліцензія Національного банку України на продовження законодавчо встановлених строків розрахунків по контракту на підприємстві відсутня.

За порушення ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” ( порушення термінів надходження валютної виручки), на підставі ст. 4 цього Закону відповідачем було нараховано пеню в сумі 20027,96 грн. (додаток №1 до акту перевірки) за період з 03.08.2007р. по 10.08.2007р. ( 8 календарних днів) (165247,20 х 5,05 х 0,3% х 8).

На підставі вищевикладено висновку акту перевірки від 01.10.2007р. №954/22-00418604 відповідачем прийнято рішення від 09.10.2007р. № /0/1625 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яким нараховано пеню в сумі 66119,04 грн. за порушення термінів зарахування виручки в іноземній валюті.

Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач стверджує, що застосовані штрафні санкції (пеня) за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності спірним рішенням, визначені відповідачем як податкове зобовязання на підставі Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, що суперечить ст. 17 даного Закону.

Проте з такими висновками позивача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як зазначено в преамбулі Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000р. (далі –Закон №2181), цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Пунктом 17.1 ст.17 Закону №2181 передбачено, що „Штрафні санкції за порушення податкового законодавства накладаються на платника податків у розмірах, визначених цією статтею, крім штрафних санкцій за порушення валютного законодавства, що встановлюються окремим законодавством”.

Таким законом, зокрема, є Закон України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” від 23.09.1994р. №185/94-ВР ( далі –Закон №185), який у статті 4 передбачає, що „Порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості”.

Наказом Державної податкової адміністрації N 110 від 17.03.2001р.,зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 березня 2001 р. за N 268/5459, затверджено Інструкцію про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби (далі – Інструкція №110).

Цю Інструкцію розроблено відповідно до Законів України "Про державну податкову службу в Україні" , "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", "Про систему оподаткування", "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" , законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, відповідно до яких органам державної податкової служби надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції.

У пункті 2 Інструкції №110 надано значення термінів, які викладені в цій Інструкції.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Інструкції №110 штрафна (фінансова) санкція (штраф) - це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, а також відповідно до законодавчих актів, якими надано право органам державної податкової служби застосовувати штрафні (фінансові) санкції, на підставі рішення контролюючого органу.

Згідно підпункту 6.3 пункту 6 Інструкції №110 у разі порушення валютного законодавства до платників податків застосовувати штрафні санкції та фінансові, у вигляді пені за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розмірах, визначених відповідними законодавчими актами.

Відповідно до п.п. 2.6 п.2 Інструкції №110 рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій - це рішення керівника органу державної податкової служби (його заступника) щодо виявленого порушення (крім порушення правил оподаткування), яке приймається відповідно до законодавчих актів, якими надано право органам державної податкової служби застосовувати штрафні (фінансові) санкції.

Аналогічне визначення поняття „Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій” міститься і у п.п.2.7 п.7 Порядку направлення органами державної продаткової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001р. №253, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.07.2001р. за №567/5758.

Прилуцькою ОДПІ за результатами здійснення вищевказаної перевірки ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” з питань дотримання вимог валютного законодавства на підставі ст. 4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” прийнято рішення від 09.10.2007р. № /0/1625 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 66119,04 грн. за порушення термінів зарахування виручки у іноземній валюті, передбачених ст. 1 даного Закону.

В вищевказаному рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій відсутнє взагалі посилання на Закон України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а також відсутнє визначення суми штрафних (фінансових) санкцій 66119,04 грн. сумою податкового зобовязання.

Твердження позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, є безпідставними і суперечать фактичним обставинам та вищевказаним нормативно-правовим актам.

Визначення термінів «податкове зобов'язання», «пеня», «штрафна санкція (штраф)», «податкова декларація» наведено у ст. 1 Закону № 2181, а саме:

податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України;

пеня —плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв’язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов’язання;

штрафна санкція (штраф) —плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов’язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв’язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами;

податкова декларація, розрахунок —документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов’язкового платежу).

В даному випадку пеня та штрафні санкції не підпадають під визначення термінів «пеня»та «штрафна санкція», наведені у ст. 1 Закону № 2181, оскільки вони нараховуються на суму податкового боргу чи податкового зобов'язання, чим пеня та штрафні санкції за порушення вимог Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”.

Відповідні санкції нараховуються не на підставі податкового закону, вони не являються податком, тому не можуть бути податковим зобов’язанням.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність форми прийнятого відповідачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.10.2007р. № /0/1625, яким застосовано штрафні ( фінансові) санкції у вигляді пені за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач також посилається на те, що ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” передбачає, що виручка резидентів в іноземній валюті підлягає зарахуванню не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується. Закон України „Про зовнішньоекономічну діяльність” визначає, що моментом експорту є момент перетину товаром митного кордону України або переход прав власності на товар, що експортується. Згідно ВМД №102040000/7/030109 від 23.02.2007р. позивачем було відвантажено оболонку штучну колагенову до „Abedul - AR S.R.L.” (Аргентина), при цьому фактичний перетин кордону відбувся 13.03.2007р., що підтверджується штампом Чернігівської митниці. Отже, на думку позивача, пеню за порушення строків, передбачених ст.1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, слід було нараховувати не з 25.05.2007р., а з 12.06.2007р., оскільки фактичний перетин кордону відбувся 13.03.2007р., а тому сума пені за період з 12.06.2007р. по 13.06.2007р. становитиме 2229,89 грн.

При цьому, позивач не заперечує стосовно встановленого перевіркою порушення термінів зарахування виручки в іноземній валюті по контрактам №267 від 03.05.2006р. з „ Auscas Trading Pty Ltd” (Австралія) та № 641 від 22.11.12006р. з „ Perdigao Agroindustrial SA” (Бразилія), в звязку з чим спірним рашенням застосовано штрафні (фінансові) санкцій у вигляді пені в сумах 32,63 грн. та 20027,96 грн.

Позивач стверджує, що відповідач не міг нарахувати пеню за порушення строків повернення виручки в іноземній валюті за період, коли товар фактично знаходився на території України, оскільки фактичний перетин кордону України відбувся тільки 13.03.2007р.

Таке твердження позивача суперечить приписам чинного законодавства.

Згідно статті 1 Закну №185 виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Отже, датою митного оформлення в розумінні Закону №185 є дата виписки вивізної вантажної митної декларації.

Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні.

Згідно ст. 7 МК України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, виданих на основі та на виконання Конституції України, цього Кодексу та законів України.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів.

Згідно зі ст. 70 МК України метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю.

Операції митного оформлення, порядок їх здійснення, а також форми митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 72 МК України митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.

У ст. 78 МК України передбачено, що „Митне оформлення здійснюється митним органом, як правило, протягом однієї доби з часу пред'явлення товарів і транспортних засобів, що підлягають митному оформленню, подання митної декларації та всіх необхідних документів і відомостей.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі цього Кодексу відповідно до заявленого митного режиму”.

Згідно зі ст. 81 МК України „Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Умови та порядок застосування форм декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи”.

Відповідно до пункту 8 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 червня 1997 р. N 574, ВМД, заповнена у звичайному порядку, вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митниці, що здійснила митне оформлення товарів і транспортних засобів.

Оформлена ВМД є підтвердженням надання особі права на розміщення товарів та/або транспортних засобів у заявленому митному режимі і прав та обов'язків зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій.

При цьому у даному Положенні поняття вживаються в такому значенні:

вантажна митна декларація (далі - ВМД) - письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів;

прийняття вантажної митної декларації для оформлення - закріплення посадовою особою митного органу факту внесення до ВМД декларантом усіх потрібних для митного оформлення товарів і транспортних засобів відомостей і наявності всіх доданих до декларації комерційних супровідних та інших документів, проставлення на ВМД штампа "Під митним контролем" та реєстрації декларації у журналі обліку вантажних митних декларацій;

ВМД, заповнена у звичайному порядку, - ВМД з установленим обсягом даних, на підставі якої завершується митне оформлення товарів і транспортних засобів у заявлений митний режим.

Отже, враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок про те, що датою митного оформлення є дата відповідної відмітки на митній декларації та товаросупровідних документах про прийняття товарів та документів на них до митного контролю та митного оформлення і виконання митним органом митних процедур.

Такою відміткою є відбиток особистої номерної печатки посадової особи митниці, що здійснила митне оформлення товарів.

Згідно ВМД №02040000/7/030109 від 23.02.2007р. типу ЕК 10 ОП, за якою позивач на виконання умов договору консигнації від 12.12.2006р. №673 відвантажив оболонку штучну колагенову до „Abedul - AR S.R.L.”(Аргентина) (консигнатор), на особистій номерній печатці посадової особи митниці №47 зазначено дату 23.02.2007р.

Отже, виходячи з дати митного оформлення, граничний термін надходження валютних коштів, передбачений Законом №185 –є 24.05.2007р.

Оплата за реалізовану штучну колагенову оболонку надішла від нерезидента „Abedul - AR S.R.L.”(Аргентина) на рахунок ВАТ „Прилуцький завод „Білкозін” в сумі 83513,88 дол. США, де 80 дол. США складає комісія банку по перерахуванню грошових коштів, що передбачено умовами договору, згідно платіжних доручень:

-          від 23.05.2007р. 9 980 дол. США, комісія 20 дол. США;

-          від 13.06.2007р. 9 980 дол. США, комісія 20 дол. США;

-          від 02.07.2007р. 43 573,88 дол. США, комісія 20 дол. США;

- від 20.07.2007р. 19 980 дол. США, комісія 20 дол. США.

Статтею 4 Закону №185 встановлено, що порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Таким чином, за порушення ст. 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” ( порушення термінів надходження валютної виручки), на підставі ст. 4 цього Закону відповідачем правомірно нараховано пеню в сумі 46058,45 грн., а саме:

-          за період з 25.05.2007р. по 13.06.2007р. ( 20 календарних днів) нараховано пеню в сумі 22298,95 грн. ( 73593,88 х 5,05 х 0,3% х 20);

-          за період з 14.06.2007р. по 02.07.2007р. (19 календарних днів) нараховано пеню в сумі 18305,50 грн. (63593,88 х 5,05 х 0,3% х 19);

-          за період з 03.07.2007р. по 20.07.2007р. (18 календарних днів) нараховано пеню в сумі 5454 грн.( 20000 х 5,05 х 0,3% х 18),

про що прийнято спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Також при вирішення спору, судом враховано наступне.

На думку суду, штрафні санкції та пеня, передбачені Законом України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” підпадають під законодавче визначення адміністративно –господарських санкцій іє такими санкціями по своїй юридичній природі.

Даний висновок ґрунтується на аналізу правових норм Господарського кодексу України.

У відповідності з ст. 1 Господарського кодексу України (надалі –ГК України), цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Статтею 238 ГК України надано уповноваженим органам державної влади або органам місцевого самоврядування право застосовувати до суб'єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Одними із видів адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст. 239 ГК України, є адміністративно –господарський штраф, а також інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 241 ГК України, адміністративно –господарський штраф –це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Статтею 250 ГК України встановлені строки застосування адміністративно-господарських санкцій. Адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи, що порушення термінів зарахування виручки резидента у іноземній валюті на його валютний рахунок в уповноваженому банку та порушення строків декларування валютних цінностей мають ознаки триваючого правопорушення, податковий орган, з урахуванням положень ст. 250 ГК України, мав право застосовувати до Позивача штрафні санкції та нараховувати пеню, а саме:

-          за період з 25.05.2007р. по 13.06.2007р. нараховати пеню в сумі 22298,95 грн.;

-          за період з 14.06.2007р. по 02.07.2007р. нараховати пеню в сумі 18305,50 грн.;

-          за період з 03.07.2007р. по 20.07.2007р. нараховати пеню в сумі 5454 грн.,

-          за період з 06.07.2007р. по 12.07.2007р. нарахувати пеню в сумі 32,63грн.;

-          за період з 03.08.2007р. по 10.08.2007р.нарахувати пеню в сумі 20027,96 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване рішення податкового органу було винесене з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 250 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», ст. ст. 2, 71, 94, 158 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У позові відмовити.

2. Дана постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку: про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

3. Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова складена у повному обсязі 14 січня 2008 року.

Суддя Ж.В. Блохіна