СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05"
лютого 2008 р.

Справа
№  6/902/07

за
позовом

Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Миколаїв, АДРЕСА_1.

до
відповідачаРегіонального управління Департаменту контролю за виробництвом і
обігом спирту ДПА в Миколаївській обл., м. Миколаїв, вул. Нікольська,  47.

про

Скасування
рішення

Суддя                                                                                             Ткаченко   О.В.

Секретар
Засядівко   О.О.

Представники:

Від
позивача

ОСОБА_1.

Від
відповідача

Скакодуб
Н.М.

Суть
спору: За
результатами планової перевірки (акт №14000149/23-50 від 09.02.2007р.)
Регіональним управлінням 16.02.2007р. було прийнято рішення №140176, яким до
позивача застосовані 1700грн. штрафних санкцій, відповідно до ст.17 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірність проведення
перевірки і те, що, продаючи пляшку горілки, він знаходився у нетверезому
стані.

Відповідач
позов не визнав, вказавши, що факти порушень підтверджуються актом перевірки,
перевірка була проведена у відповідності з законодавством -ст.11 Закону від
04.12.1990  № 509-XII “Про державну
податкову службу в Україні” і “Методичними рекомендаціями щодо порядку
складання плану - графіка перевірок суб'єктів господарювання та взаємодії між
структурними підрозділами при їх проведенні”, затвердженими Наказом  ДПА України від 11.10.2005  № 441.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд приходить
до такого.

Факт
реалізації алкогольних напоїв підтверджується актом перевірки і самим позивачем.

Знаходження
реалізатора продукції у нетверезому стані не передбачено чинним законодавством
як підстава для звільнення від відповідальності.

Проте
позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно
до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони, зокрема,  на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно
до п.2 ст.11 Закону від 04.12.1990  №
509-XII “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової
служби мають право здійснювати контроль за наявністю ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону,
з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці
документи.

Такі
ж вимоги до дій податкової служби зазначені в статті 3 Закону “Про державну
податкову службу в Україні” - Органи державної податкової служби України у
своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими  нормативно-правовими  актами
органів  державної влади.

Отже
податковій службі для прийняття правомірного рішення щодо додержання порядку
проведення готівкових розрахунків необхідно, крім права на проведення
перевірки, проводити цю перевірку у порядку, визначеному діючим законодавством.

В
обґрунтування правомірності дій податкової служби відповідач посилається на те,
що перевірка проведена відповідно плану-графіку, затвердженому згідно з “Методичними
рекомендаціями щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів
господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх проведенні”,
затвердженими Наказом  ДПА України від
11.10.2005  № 441.

Статтею
2 Закону “Про державну податкову службу в Україні” передбачено право податкової
служби приймати у  випадках, передбачених
законом, нормативно-правові акти і методичні рекомендацій з питань
оподаткування.

Отже
при проведенні перевірки податкова служба керувалась не законами України  або
іншими  нормативно-правовими
актами, а методичними рекомендаціями.

Таким
чином, оскільки перевірка проводилась не у порядку передбаченому законами
України або іншими  нормативно-правовими
актами, рішення податкової інспекції не може вважатися правомірним і підлягає
скасуванню, незалежно від наявності порушень підприємцем порядку проведення
готівкових розрахунків.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В
:

Скасувати
рішення Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом і обігом
спирту ДПА в Миколаївській обл. від 16.02.2007р. №140176.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду
першої  інстанції спочатку
подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної
інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків,
встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної
інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення
строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко