ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№
2/282

Вищий господарський
суду України в складі колегії

суддів:          Грейц К.В. - головуючого,

Бакуліної С.В., Глос
О.І.,

розглянувши
касаційну          ВАТ "Схід"

скаргу

на ухвалу          від 11.12.2007

Київського
апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду міста Києва № 2/282

за позовом          ВАТ
"Схід"

до          СПД ФО ОСОБА_1

про          розірвання договору оренди та звільнення

приміщення

за участю
представників:

-          позивача          Коротуна О.М.

-          відповідача          ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду міста Києва від 14.08.2007 у справі № 2/282 (суддя
Домнічева І.О.) позовні вимоги задоволені.

СПД
ФО ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду, 14.11.2007 звернулась з
апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, додавши до
неї клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 (колегія суддів у
складі головуючого судді Н.М.Губенко, суддів Т.Л.Барицької, Л.М.Ропій)
пропущений процесуальний строк відновлено, апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено на 15.01.2008 о 12 годині.

Ухвала
мотивована приписами ст. ст. 53, 65, 93, 98, 99 Господарського процесуального
кодексу України.

ВАТ
"Схід", не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, в
поданій касаційній скарзі просить її скасувати як таку, що прийнята з
порушенням норм процесуального права, посилаючись на те, що відповідач знав про
існування судового рішення, процесуальний строк відновлено безпідставно.

Перевіривши   у
відкритому   судовому   засіданні
правильність застосування норм процесуального права судом апеляційної
інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно
до положень статей 106, 111ь ГПК України ухвали господарських судів
можуть бути оскаржені лише у випадках, передбачених ГПК України та Законом
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом".

Втім,
норма статті 53 ГПК України, на підставі якої було відновлено процесуальний
строк, містить зазначення про можливість оскарження лише ухвали про відмову
у відновленні пропущеного процесуального строку,

однак,
не передбачає можливості апеляційного або касаційного оскарження ухвали про
відновлення пропущеного процесуального строку.

Так,
згідно з положеннями частини 2 статті 53 ГПК України про відновлення
пропущеного процесуального строку зазначається в рішенні, ухвалі, чи
постанові господарського суду, при цьому, законодавець відокремив процесуальні
наслідки відновлення процесуального строку від процесуальних наслідків відмови
у відновленні процесуального строку, зазначивши в другому реченні частини 2
статті 53 ГПК України, що оскарженню підлягає лише ухвала про відмову у
відновленні пропущеного процесуального строку.

Отже,
чинне процесуальне законодавство передбачає можливість оскарження ухвал
господарських судів лише у тому випадку, коли в тексті статті, на підставі якої
виноситься ухвала, безпосередньо зазначено про можливість такого оскарження.

Крім
того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що ухвала Київського
апеляційного господарського суду від 11.12.2003 є, перш за все, ухвалою про
призначення справи до розгляду, прийнятою на підставі та у відповідності зі
статтею 98 ГПК України, оскарження якої чинним процесуальним законодавством
також не передбачена.

При
цьому, колегія суддів зазначає, що статтею 129 Конституції України встановлені
основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, забезпечення
апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Зазначена
конституційна норма відображена в положеннях статті 12 Закону України "Про
судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи
у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Отже, реалізація
конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення
названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким
чином, Господарський процесуальний кодекс повинен містити імперативні норми про
те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в
апеляційному чи касаційному порядку.

Наведене
свідчить, що суд апеляційної інстанції не припустився порушення або
неправильного застосування норм чинного процесуального законодавства, а, отже,
підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 1119,
11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу
Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 у справі
господарського суду міста Києва № 2/282 залишити без змін.

Касаційну
скаргу ВАТ "Схід" залишити без задоволення

Головуючий
суддя
К.В.Грейц

Судді
С.В.Бакуліна

О.І.Глос