ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.08 р.                     Справа № 38/323

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” м. Донецьк

про стягнення 43082грн. 10коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Пухленко Н.В. нач. юр відділу за дов. № 1325/08 від 18.12.2007р.

від відповідача: Кудінова Л.А. представник за дов. № б/н від 10.01.2008р.

У судовому засіданні оголошувалися

перерви з 06.02.2008р. до 14.02.2008р., та

з 14.02.2008р. до 21.02.2008р. згідно

вимог ст. 77 ГПК України

Суть спору:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” м. Донецьк про стягнення штрафу за недопоставку продукції в сумі 43 082грн.10коп.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги договором № 158 від 18.04.2007р.

10.01.2008р. на адресу господарського суду надійшов відзив № С3-10 на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач посилається в своїй позовні заяві на порушення відповідачем умов п. 1.1, п. 3.1. договору, але в той же час, відповідач не отримував заявку, на підставі якого відповідно до договору повинна була відбутися поставка.

Крім цього, відповідач вказав, що додатковою угодою № 1 від 18.04.2007р. загальна сума договору № 158 від 18.04.2007р. зменшена і вартість продукції складала 869832грн., а не як було передбачено спочатку договором у сумі 1463832грн. Потім, додатковою угодою № 2 від 18.04.2007р. сторонами узгоджена інша кількість і вартість продукції, яка складає 691731грн. Але, в направленій позивачем претензії від 19.09.2007р. № 8-04/3849 позивач виставляє суму у розмірі 31625грн.55коп., виходячи з суми недопоставки 632511грн., а в позовній заяві сума штрафу складає 43082грн.10коп, при цьому позивач не вказує змінену кількість продукції по додатковим угодам до договору № 158 від 18.04.2007р. Відповідач вважає, що розрахунок штрафу не є дійсним.

На підставі викладеного відповідач вважає, що термін постачання по договору № 158 від 18.04.2007р. не був зазначений, не доведений до відома відповідача як постачальника продукції і не погоджений сторонами, тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Відзив та додані до нього документи судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

18.01.2008р. на адресу господарського суду надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 09.01.2008р. № 22-15/29, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” значиться у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний код 32815159) та знаходиться за адресою: 83030, м. Донецьк, вул. Травнева,86.

Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 14.02.2008р. позивач надав суду уточнення до позовної заяви, в яких просить суд стягнути з відповідача штраф за недопоставку продукції у сумі 34177 грн. 05 коп., які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Відповідач надіслав суду заперечення на уточнення до позовної заяви від 19.02.2008р. № СЗ-116, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Судові засідання відкладалися у зв’язку з необхідністю представлення сторонами витребуваних судом документів.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.04.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” м. Донецьк (за договором – постачальник, далі- відповідач) та Відкритим акціонерним товариством „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ ( за договором покупець, далі- позивач) укладено договір № 158 (далі- договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов’язувався поставити у власність покупця броньофутеровку для вуглерозмелювальних млинів в асортименті, якій далі іменується продукція в кількості, у терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в даному договорі.

Покупець зобов’язувався прийняти продукцію, що поставляється у його власність і оплатити її вартість відповідно до умов даного договору( п. 1.2 договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що поставка продукції здійснюється на підставі письмової заяви покупця протягом 60 днів після отримання вказаної письмової заявки. Вартість продукції , яка поставляється за договором, з врахуванням допустимих відхилень становить 1 463 832грн.

18.04.2007р. сторони додатковою угодою № 1 до договору внесли зміни до п. 1.1 договору, а саме: визначили кількість, терміни, якість продукції, яка повинна бути поставлена, а також до п. 4.1 договору, в якому визначили, що вартість продукції, яка поставляється за даним договором, з врахуванням допустимих відхилень становить 869832грн.

Пунктами 3.2, 3.3, 3.4, 3.6 договору відповідно встановлено, що умови поставки є DDP (Вуглегірська ТЕС, Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС) „Інкотермс 2000”. Поставка продукції здійснюється залізницею або автомобільним транспортом постачальника на адресу вантажоодержувача. Продукція, поставлена без письмової заявки покупця оплаті не підлягає. Разом з продукцією постачальник зобов’язаний надати покупцеві документи: акт прийому–передачі продукції, рахунок - фактуру, податкову накладну, відповідні товаросупроводжувальні накладні, сертифікат якості і/або технічний паспорт. Датою постачання вважається дата підписання акту прийому-передачі продукції.

Як вважає позивач, на виконання вимог договору 10.05.2007р. позивач на факс відповідача надіслав належним чином оформлену заявку на поставку продукції № 23/1901 відповідно до специфікації. Тобто, строком поставки відповідачем продукції є 10.07.2007р.

Відповідачем 30.05.2007р. було поставлено позивачу ( Трипільська ТЕС) товар - броню торцеву ЗГ 1509-14 у кількості 13шт. за ціною 525грн. з ПДВ за штуку, а всього на суму 8190грн., що підтверджується актом приймання-передачі.

15.08.2007р. відповідачем було передано позивачу (Трипільська ТЕС):

- броню торцеву ЗГ1509-14 у кількості 49 за ціною 525грн. з ПДВ за штуку,

- броню торцеву ЗВ 1509-15а у кількості 28 штук за ціною 600грн. за штуку з ПДВ, а всього товару було поставлено на 51030грн., що підтверджується актом прийому-передачі.

09.10.2007р. відповідачем поставлено позивачу (Трипільська ТЕС):

- броню торцеву ЗГ 1509-14 у кількості 12шт. за ціною 630грн. з ПДВ,

- броню торцеву ЗГ 1509-15а у кількості 49 шт. за ціною 720грн. з ПДВ, а всього товару було поставлено на 42840грн.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач порушив умови договору, а саме: відповідачем на Вуглегірську і Зміївську ТЕС продукція на загальну суму 621 432 грн. поставлена не була, прострочка станом на день подання позову становить 153дні;

На Трипільську ТЕС продукцію на загальну суму 146340грн. поставлена не була, прострочка, станом на день подання позову, становить 153 дні;

-          броня торцева ЗГ 1509-14 у кількості 49 на загальну суму 30870грн. була поставлена з простроченням у 36днів.;

-          броня торцева ЗГ 1509 у кількості 12 на загальну суму 7560грн. була поставлена з простроченням у 93 днів;

-          броня торцева ЗГ 1509-15 у кількості 28 на загальну суму 20160грн. була поставлена з простроченням у 35 днів;

-          броня торцева ЗГ 1509-15а у кількості 49 на загальну суму 35280грн. була поставлена з простроченням у 93 днів.

Загальна вартість продукції не поставленої в строки передбачені договором становить 861 642грн.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у випадку порушення строків постачання продукції, передбачених умовами даного договору, більш ніж на 30 днів, постачальник сплачує покупцеві штрафну неустойку у вигляді штрафу у розмірі 5% від вартості не поставленої продукції і, крім цього, відшкодовує всі понесені покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання постачальником зобов’язання за договором.

19.09.2007р. за № 8-04/3849 позивачем була надіслана претензія, відповідно до якої останній пропонував негайно поставити товар та у місячний строк сплатити штраф у розмірі 31 625грн.55коп.

26.09.2007р. за № 337 відповідач надіслав позивачу листа, в якому зазначив, що для розгляду претензії йому необхідна копія заявки № 23-1901 від 10.05.2007р., оскільки остання до відповідача не надходила.

Оскільки, на думку позивача, відповідач порушив вимоги п. 3.1 договору позивач на підставі п. 5.3 договору нарахував відповідачеві штраф у розмірі 43 082грн.10коп.

Оскільки, до теперішнього часу відповідач не сплатив штраф у розмірі 43082грн.10коп., тому позивач просить суд стягнути його з відповідача.

Позивач уточнив свої вимоги та просить суд стягнути з відповідача штраф за недопоставку продукції у сумі 34177,05 грн.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на договір № 158 від 18.04.2007р., додаткову угоду № 1 до договору, акти приймання-передачі партії вугільної продукції від 30.05.2007р., від 15.08.2007р., від 09.10.207р., претензію від 10.09.2007р. № 8-04/3849, уточнення до позовної заяви, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на позовну заяву від 10.01.2008о. № с3-10, правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України).

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов”язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Спірним по даній справі є питання про те, чи є правомірним стягнення штрафу з відповідача за невиконання вимог договору.

Як вбачається з договору №158 від 18.04.2007р., поставка продукції здійснюється на підставі письмової заявки покупця протягом 60 днів після отримання вказаної письмової заявки.

Заявка позивача № 23/1901 датована 10.05.2006, в той час, як містить посилання на договір № 158 від 18.04.2007р.

Як вбачається з цієї заявки терміни поставки продукції позивачем змінені всупереч вимогам п. 3.1 договору № 158 від 18.04.2007р., а саме 02.06.2007р., 01.07.2007р., 12.05.2005р.

Отже, позивачем в односторонньому порядку були змінені умови договору щодо строків поставки продукції, що є порушенням ч.1 ст. 651 ЦК України, оскільки зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів стосовно внесення змін до п.3.1 договору № 158 від 18.04.2007р. позивач суду не надав.

Позивач, крім того, посилається на лист від 12.07.2007р. № 23/2840, яким були внесені зміни до заявки № 23/1901, в якому передбачені зміни щодо постачання продукції для Вуглегірської ТЕС щодо кількості, але доказів стосовно доведення цього листа до відповідача суду не надав.

Позивач вважає, що доказами отримання відповідачем цієї заявки є акти приймання-передачі продукції за договором № 158 від 18.04.2007р. від 30.05.2007р., від 15.08.2007р., від 09.10.2007р., але в жодному з актів приймання-передачі, наданих позивачем суду, немає посилання на письмову заявку від 10.05.2007р. № 23/1901. Щодо продукції, яка вказана у актах приймання-передачі, то її найменування передбачено у самому договорі № 158 від 18.04.2007р.

З реєстру оплати поставленої відповідачем продукції не вбачається, що оплачена продукція була поставлена саме за заявкою від 10.05.2007р. № 23/1901.

Позивач не довів суду, що поставлена відповідачем продукція, яка була оплачена, була поставлена саме за письмовою заявкою від 10.05.2006р. № 23/1901.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведений факт порушення з боку відповідача п.3.1 договору, а відтак немає підстав для задоволення вимог щодо сплати штрафу.

Крім того, позивач посилається на п.5.3 договору, згідно з яким нараховані штрафні санкції, який передбачає відповідальність постачальника у випадку порушення строків постачання продукції, передбачених умовами даного договору

Але позивач, у порушення вимог законодавства, в заявці від 10.05.2007р.в односторонньому порядку змінив терміни постачання продукції, що не може бути підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій.

Суд вважає. що господарські витрати слід покласти на позивача згідно ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Відкритого акціонерного товариства „Державна енергогенеруюча компанія „Центренерго” м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Спілка заводів важкого машинобудування” м. Донецьк про стягнення штрафу за недопоставку продукції в сумі 34177,05 грн. відмовити у зв”язку з недоведеністю.

У судовому засіданні 21.02.2008р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення виготовлено та підписано 21.02.2008р.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку із дня його підписання.

Суддя Радіонова О.О.

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2—сторонам у справі