ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2008 р.

№ 11-26/71-07-1426

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Данилова Т.Б.

суддів

Шаргало В.І., Мачульський Г.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 18.12.2007р.

у справі

господарського суду

№11-26/71-07-1426

Одеської області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод"

до

державного підприємства "Одеська залізниця"

про

стягнення 5 880,40дол.США

за участю представників сторін:

позивача –

відповідача –

пр. Гусаченко І.А. –дов. №17/17-1975юр від 15.12.05р.

не з'явився

Розпорядженням №02-12.2/105 від 26.03.2008р. у зв'язку з відпусткою судді Першикова Є.В. та лікарняним судді Ходаківської І.П. змінено склад колегії суддів у справі №11-26/71-07-1426 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя –Данилова Т.Б., судді Шаргало В.І., Мачульський Г.М.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007 року Закрите акціонерне товариство "Донецьксталь" –металургійний завод" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до державного підприємства "Одеської залізниця" про стягнення збитків від нестачі вантажу в сумі 5880,40дол.США, а також покласти на відповідача судові витрати за недостачу сортової сталі у вагоні № 65375909 по залізничній накладній № 48546148 в кількості 12050 кг.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.10.2007р. у справі №11-26/71-07-1426 позов задоволено частково, стягнуто з Одеської залізниці на користь Закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод" – 5733,15дол.США; 57,33дол.США державного мита; 118грн. витрати на ІТЗ судового процесу, в решті позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивач довів належним чином лише частину нестачі вантажу, не врахував норми природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто вантажу, встановленої п.27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правила видачі вантажів).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Закрите акціонерне товариство "Донецьксталь" –металургійний завод" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення господарського суду Одеської області від 08.10.2007р., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, а саме на те, що сталь сортова не має природної втрати.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.12.2007р. рішення господарського суду залишено без змін з посиланням на те, що місцевий господарський суд правомірно застосував положення п.27 Правил видачі вантажів, де визначено, що норма недостачі при перевезені залізницею складається із суми двох показників, а не тільки з норми природної втрати.

В касаційній скарзі на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.12.2007р. закрите акціонерне товариство "Донецьксталь" –металургійний завод" просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що позивачем по залізничній накладній №48546148 від 27.09.2006р. у вагоні №65375909 на адресу Ізмаїльського морського торговельного порту відвантажено сталь сортову у кількості 60350кг. З вказаної накладної вбачається, що вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфами гл.1 пар.3, гл.3 пар. 14 розділу 1 Технічних умов правильно. Вантаж маркіровано.

В ході слідування вагону №65375909 на ст. Нижньодніпровськ вузол Придніпровської залізниці було виявлено пошкодження упаковки однієї з пачок, на якій були обірвані усі стрічкові ув'язки, а також виявлено відсутність маркування на ув’язках, про що було складено акт загальної форми № 475/Б від 29.09.2006 р.

При прибутті вагону на станцію призначення –Ізмаїл-Експорт Одеської залізниці було здійснено комісійне переважування вагону й видача вантажу та складено комерційний акт серії БО № 706251/278 від 08.10.2006 р., з якого вбачається нестача сталі сортової у кількості 12050кг. При огляді виявлено: у першому штабелі по ходу потягу, у лівого борту вагону в одній ув’язці обірвані усі контрольні ув’язці. Ув’язку було ув’язано від руки у двох містах дротом в одну нитку. На ув’язці маркування білою фарбою відсутнє. Є маркування у двох містах жовтою фарбою –не порушено. Праворуч у борта вагону маркування білою фарбою переривається на 1000 мм., є маркування жовтою фарбою у двох містах –не порушено. У решти ув’язок маркування білою фарбою не порушено. В другому штабелі праворуч у борта перервано маркування білою фарбою на 600 мм. Маркування жовтою фарбою у двох містах –не порушено. На решті ув’язок маркування білою фарбою не пошкоджене. Вагон прибув у технічному стані справний. Одеською залізницею не доведено відсутність вини перевізника у нестачі вантажу при перевезенні.

Кількість і вартість відправленого вантажу Позивачем належним чином підтверджено специфікацією продукції, рахунком-фактурою № 738-49 від 26.092006 р.

Відповідно до п.110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Пунктом 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Згідно із п.п. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі –продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

З врахуванням наведеного позивач визначив вартість нестачі 12050 кг. сталі сортової у сумі 5880, 4 дол. США виходячи з ціни 488 доларів США за 1 тону, однак місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов частково з посиланням на п.27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень) затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000 за № 862/5083, визначивши понаднормативну нестачу вантажу у кількості 11748,25 кг з врахуванням норми втрати, яка складається із природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень), встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою , визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить певний відсоток маси вантажів, зазначеної в перевізних документах.

Таким чином, із змісту п.27 Правил видачі вантажів випливає, що норма недостач, які вказані у відсотках від маси вантажу, складається із суми двох показників: 1)норми природної втрати, 2)граничного розходження визначення маси нетто.

Статтею 314 Господарського кодексу України, яка трансформується із пунктом 110 Статуту залізниць України, встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, якими перевізник довів би відсутність своєї вини в частковій нестачі вантажу, судами попередніх інстанції обґрунтовано покладено відповідальність за недостачу вантажу на залізницю.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог пункту 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5 відсотка маси всіх інших вантажів, в тому числі сталь.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що, на його думку, судом апеляційної інстанцій необґрунтовано та помилково застосовано п.27 Правил видачі вантажів, оскільки сталь не має природної втрати, але така думка є помилковою, оскільки відповідно до вищевказаного пункту Правил видачі вантажів у показник 0,5% входить природна втрата і граничне розходження у визначенні маси нетто.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що апеляційним господарським судом досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановленої по справі постанови.

Керуючись ст.1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Донецьксталь" –металургійний завод" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.12.2007р. у справі №11-26/71-07-1426 залишити без змін.

Головуючий                                                   Т.Данилова

Судді                                                             В.Шаргало

Г.Мачульський