ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25"
січня 2008 р.
Справа № 37/295-07

вх. № 9114/4-37

Суддя господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

за участю представників сторін:

позивача - Ступак Ю.М. за довіреністю № 195 від 13.02.2007 р.

1-го  відповідача - ФОП
ОСОБА_1.

2-го відповідача - Культурбаєв Л.М. за довіреністю № 220 від
06.11.2007 р.

розглянувши справу за позовом ДП "Дублянський спиртовий
завод", с. Дублянка

до  1.ФОП ОСОБА_1., смт.
Краснокутськ та 2. Регіонального відділенняФонду державного майна України по
Харківській області, м. Харків

про визнання угод недійсними

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дублянський спиртовий завод"
(позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1(1-й відповідач) та Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Харківській області (2-й відповідач) про визнання
недійсним договору оренди за № 2747-Н від 29.04.2006 року укладеного між 1-м
відповідачем та 2-м відповідачем, та визнання недійсною додаткової угоди № 1
від 16.02.2007 року укладеної між 1-м відповідачем та 2-м відповідачем.

Позивач, через канцелярію господарського суду 15.01.2008 р. за вх.
№ 495, надав клопотання про об'єднання справ № 37/295-07 та № 47/611-07
(35/245-07), яке господарський суд було розглянути спільно з раніше поданими
клопотаннями позивача про об'єднання справ № 37/295-07 та № 35/245-07 від
04.12.2007 року та 05.12.2007 року. Господарський суд, розглянувши
вищезазначені клопотання позивача про об'єднання справ № 37/295-07 та №
47/611-07 (35/245-07), в їх задоволенні відмовив, оскільки об'єднання даних
справ в одну справу буде перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін, у зв'язку з чим суттєво буде
утруднено вирішення спору.

У судовому засіданні призначеному на 22.01.2008 року о 10:30 год.
було оголошено перерву до 25.01.2008 року о 12:00 год.

Сторони до початку судового засідання надали узгоджене клопотання
про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового
процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін,
тому приймається судом та підлягає задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги
в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували з
підстав викладених у відзивах.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального
кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши
матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

29.04.2006 року між регіональним відділенням Фонду державного
майна України по Харківській області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.
було укладено договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 180,8 м.
кв., розташованого за адресою: Харківська область, смт. Краснокутськ, вул.
Перемоги, 13, що знаходиться на балансі державного підприємства
"Дублянський спиртовий завод". Договір оренди був укладений на 11
місяців з 29.04.2006 року до 28.03.2007 року і нотаріальному посвідченню,
відповідно до ст. 793 Цивільного кодексу України, не підлягав.

Відповідно до акту приймання - передачі від 29.04.2006 року
вищевказане приміщення було передано регіональним відділенням Фонду державного
майна України по Харківській області фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1.

У відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" пакет документів, необхідний для
укладання договору оренди, регіональним відділенням ФДМУ по Харківській
області, листом від 21.12.2005 року за № 06-10335, було направлено до органу
управління державним майном державного підприємства "Дублянський спиртовий
завод" - Міністерства аграрної політики України.

Листом від 21.01.2006 року за № 37-24-2-15/695 Міністерство
аграрної політики України погодило укладання договору оренди з ФОП ОСОБА_1.

Після укладання договору оренди регіональне відділення листом від
18.07.2006 року за № 06-7294 інформувало державне підприємство
"Дублянський спиртовий завод" про укладання договору оренди з ФОП
ОСОБА_1. та направило в його адресу копію договору оренди № 2747-Н від
29.04.2006 року.

Листом від 20.07.2006 року за № 06-7364 регіональне відділення
повідомило орган управління - Міністерство аграрної політики України про
укладання договору оренди з ФОП ОСОБА_1. та направило в його адресу копію
договору оренди.

На   підставі   заяви
1-го відповідача   від   07.02.2007 року між регіональним відділенням  та ФОП ОСОБА_1. було укладено додаткову угоду
від 16.02.2007 року за № 1 до договору оренди № 2747-Н від 29.04.2006 року,
якою були внесені зміни до договору оренди в частині строку його дії, а саме
цей договір було подовжено на 2 роки 11 місяців, тобто до 27.12.2009 року.

У відзиві 2-й відповідач посилається на те, що при вирішенні
питання щодо внесення змін до договору оренди регіональне відділення керувалось
Указом Президента України від 12.05.2005 року № 779/2005 "Про
лібералізацію підприємницької  діяльності
та державну  підтримку підприємницької
діяльності". Пунктом 2-м вищевказаного Указу передбачалося, те що
мінімальний термін дії договору оренди повинен запроваджуватись не менш ніж три
роки, за умови, якщо орендар не пропонує менший термін.

Господарським судом встановлено те, що ФОП ОСОБА_1. пропонувала
регіональному відділенню укласти договір строком менш ніж три роки та те, що
орган управління державним майном державного підприємства "Дублянський
спиртовий завод" - Міністерства аграрної політики України не заперечувало
взагалі проти строків укладення даного договору.

До орендних правовідносин, що склалися між сторонами
застосовуються положення  Закону України
"Про оренду державного та комунального майна", оскільки приміщення,
що є об'єктом оренди по спірному договору знаходиться в державній власності.

Частиною 2 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" передбачено те, що державну  політику
у  сфері  оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного
майна  України,  його регіональні  відділення та представництва - щодо державного
майна.

Статтею 5 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" передбачено те, що орендодавцями є фонд державного
майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних
майнових комплексів підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло  до
статутних фондів господарських товариств, створених у процесі  приватизації
(корпоратизації), що є державною власністю.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" ініціатива щодо оренди майна може виходити від
фізичних та юридичних  осіб, які можуть
бути орендарями відповідно до статті 6 цього Закону, пропозиція може  надходити
від  орендодавців, зазначених  у
статті  5 цього Закону.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об'єкт
оренди  (склад  і
вартість  майна  з
урахуванням  її індексації);
термін, на  який  укладається
договір  оренди; орендна
плата  з урахуванням її індексації;
порядок використання  амортизаційних   відрахувань; відновлення орендованого  майна
та  умови  його
повернення; виконання зобов'язань; порядок  здійснення
орендодавцем  контролю за станом
об'єкта оренди; забезпечення виконання зобов'язань; відповідальність сторін;
страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо
забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Аналіз умов спірного договору, дає підстави суду дійти висновку,
що  при його укладенні сторони досягли
згоди по усім істотним умовам договору оренди відповідно до статті 10 Закону.

Також, господарським судом встановлено, що Законом України
"Про оренду державного та комунального майна" не передбачено те, що у
разі коли орендодавцем державного майна є Фонд державного майна України то його
регіональні відділення повинні направити балансоутримувачу пакет документів,
необхідних для укладання договору оренди, державного майна.

Статтею 793 Цивільного кодексу України передбачено те, що договір
найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у
письмовій формі та те, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному
посвідченню.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено те, що зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, передбачено те, що
недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з
його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент
відшкодування.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене та те, що з матеріалів справи судом не
вбачається підстав для визнання недійсним договору оренди за № 2747-Н від
29.04.2006 року укладеного між 1-м відповідачем та 2-м відповідачем, та
визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 16.02.2007 року укладеної між 1-м
відповідачем та 2-м відповідачем, господарський суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача є безпідставним, у зв'язку з чим вони не підлягають
задоволенню.

За таких обставин господарський суд вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу
України, сплачене позивачем державне мито та судові витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові
повністю покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 5, 7, 9, 10 Закону
України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 203,
215, 216, 626, 628, 793 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 21, 33,
35, 43-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення підписаний 28.01.2008 року.

Суддя
Доленчук Д. О.