ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 3/249-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Першиков Є.В.

суддів: Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги

державного підприємства "Одеська залізниця"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р.

у справі

господарського суду

№ 3/249-07

Дніпропетровської області

за позовом

державного підприємства "Одеська залізниця"

до

відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

про

за участю представників сторін:

позивача -

відповідача -

стягнення 1 571,40грн.

Ніколащенко С.О. дов. № 181 від 04.02.2008

Переяславська В.М. дов. № 4-4016 від 29.01.2007

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 року державне підприємство "Одеська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення 1571,40 грн. збитків у вигляді вартості додаткових витрат залізниці по усуненню неправильного навантаження шлаку електропічного у вагоні №66763731, що перевозився по залізничній накладній № 46478161.

Сума збитків, заподіяних залізниці відповідачем, складається з плати за користування вагонами 462 грн., збору за зберігання 629,28 грн., збору за подавання та прибирання вагону на навантажувально-розвантажувальну колію за маневрову роботу локомотива залізниці 349,32грн., збору за телеграфне повідомлення 130,80 грн. ,а всього 1571,40 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Юзіков С.Г.) позовні вимоги залізниці задоволені частково: суд першої інстанції стягнув з відповідача додаткові витрати залізниці по подаванню та прибиранню вагону на навантажувально-розвантажувальну колію залізниці для виправлення неправильного навантаження згідно із регульованим тарифом на подачу та прибирання вагонів, встановленим Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України ( Тарифне керівництво № 1) з наступними змінами та доповненнями, в сумі 349,32 грн.

В решті позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд постановою від 07.11.2007 (судді Лисенко О.М., Виноградник О.М. Джихур О.В.) рішення суду першої інстанції скасував та в позові відмовив повністю через недоведеність належними доказами факту неправильного навантаження вантажу у вагон.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційного суду, Одеська залізниця звернулась до Вищого господарського суду із касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме: ст.ст. 920, 925 Цивільного кодексу України та ст. 124 Статуту залізниць України, згідно з якими вантажовідправник зобов’язаний відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок неправильного навантаження або неправильного кріплення вантажу у вагоні.

Під збитками ст.224, 225 Господарського кодексу України розуміють додаткові витрати, зроблені стороною : вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо, і оскільки збитки виникли через порушення відправником правил навантаження вантажу у вагон, що загрожувало безпеці руху, то вантажовідправник зобов’язаний відшкодувати залізниці всі понесені нею витрати на виправлення навантаження. Залізниця просить рішення по справі скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на касаційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає, що залізниця порушила умови перевезення вантажу, не забезпечила схоронність вантажу під час перевезення, вина вантажовідправника в неправильному навантаженні не доведена у відповідності із вимогами ст.614 Цивільного кодексу України.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.32 Статуту залізниць України відправник зобов’язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно із п. 124 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобов’язані відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

Пункт 24 Статуту залізниць надає право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, однак, перевірка вантажу під час його приймання до перевезення є правом, а не обов’язком залізниці.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 20.12.2006 за накладною №46478161 у вагоні № 66763731 зі станції Нікополь Придніпровської залізниці відкритим акціонерним товариством " Нікопольський завод феросплавів " було відправлено шлаки електропічні на станцію Іллічівськ Одеської залізниці на адресу КМП СФ "Моноліт".

22.12.2006 на ст. Тимково Одеської залізниці виявлено навантаження вантажу з різницею навантаження візків у 18350 кг., про що складено акти загальної форми № 6433, 540 від 22.12.2006 .У акті огляду стану навантаження вагону № 66763731 ст. Тимково, складеному 23.12.2006 різниця навантаження на візки 18350 кг підтвердилась.

Акт огляду стану навантаження вагона № 66763731 від 25.12.2006 по ст. Долинська, складеному за участю представника відповідача - виробничого майстра ВАТ " Нікопольський завод феросплавів" А.А. Києнко, вказано, що відповідач навантажив вантаж з порушенням п.4.3 глави 1 Правил розміщення і кріплення вантажів у вагонах і контейнерах та параграфу 2 глави 3 Технічних умов навантаження і кріплення вантажів у вагонах.

В цьому Акті також вказано, що на хребтовій балці над 7 люком з правої сторони по ходу прямування поїзда у двох місцях маються сліди течі вантажу, а також між люком та хребтовою балкою з правої сторони мається зазор 5-7 мм. У вагоні на вільному від вантажу просторі над 7 люком залишків вантажу не має. На косинці запірного пристрою та на петлі 7 люку з правої сторони мається сліди механічного впливу (подряпини).

Із наведеного Акту огляду вагону від 25.12.2006 ст. Долинська апеляційний суд вбачив несправне перевезення –сліди течі вантажу, зазори у вагоні, подряпини на запірному пристрої вагону. При таких обставинах у відповідності із п.129 Статуту залізниць України та пункту 1 Правил складання актів ( розділ 28 Правил перевезень вантажів) необхідно складання Акту про технічний стан вагону форми ГУ-106 крім актів загальної форми.

Відсутність Акту про технічний стан вагону форми ГУ-106 позбавила суди можливості надати оцінку нерівномірному навантаженню вантажу у вагоні та встановити причину такого навантаження.

У відповідності із вимогами ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На цій підставі Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку про недоведеність факту неправильного навантаження вантажу у вагон вантажовідправником, а відтак і відсутність підстав для стягнення з вантажовідправника будь-яких витрат залізниці, пов’язаних з виправленням розміщення вантажу у вагоні.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Одеська залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р. по справі №3/249-07 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська