ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.01.08 р.                     Справа № 44/345пд

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Авто Медіа Груп” (представник Маленький О.В., довіреність 04/111 від 10.01.08 року), до приватного підприємства „Рекламно-інформаційне агентство „Гольфстрім” (представник Гайворонський В.Ю., довіреність 2/18 від 18.09.07 року), про:

·          визнання недійсним деклараційного патенту № 14866 „Спосіб подавання реклами”;

·          визнання недійсним деклараційного патенту № 15400 „Наземний транспортний засіб для подавання рекламної інформації”;

·          визнання недійсним ліцензійного договору від 12.04.07 року № 17-33і, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Авто Медіа Груп” (далі – Фірма) звернулося до суду з позовом до приватного підприємства „Рекламно-інформаційне агентство „Гольфстрім” (далі – Підприємство) про визнання недійсним деклараційного патенту № 14866 від 15.05.06 року „Спосіб подавання реклами” (розміщення інформаційних елементів, і/або елементів реклами на наземному транспортному засобі, який відрізняється тим, що інформаційні елементи і/або елементи реклами розміщуються на поверхні носіїв не менше двох щитів, які попередньо встановлюють у каркас на рамі шасі, транспортного засобу у вздовж її довжини, і орієнтують поверхнями...) (далі – Патент 14866), про визнання недійсним деклараційного патенту № 15400 від 15.06.06 року „Наземний транспортний засіб для подавання рекламної інформації” (наземний транспортний засіб для подавання рекламної інформації, призначений для залучення уваги широкого кола потенційних покупців і користувачів послуг до виготовлювачів, а також формування і підтримки інтересу до фірм, товарів, починань та сприянню їх реалізації...) (далі – Патент 15400), а також про визнання недійсним ліцензійного договору від 12.04.07 року № 17-33і, укладеного між ліцензіатом Фірмою та ліцензіаром Підприємством щодо надання невиключних прав на використання зазначених корисних моделей за Патентами 14866 та 15400 (далі – Договір).

Позовні вимоги Фірми ґрунтуються на нормах статей 6, 7, 8, 12 та 33 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”, зокрема, позивач зазначив, що Патенти 14866 та 15400 є недійсними, оскільки корисні моделі, правову охорону яким надано вказаними Патентами, не відповідають умовам патентоздатності, є частиною існуючого в світі рівня техніки та не є новими, оскільки вже багато років використовуються відкритим акціонерним товариством „Горьківський автомобільний завод”, відповідач не є винахідником, оскільки ідею корисних моделей вкрадено у ТОВ „Укрнафта” (що суперечить публічному порядку), корисні моделі за Патентами 14866 та 15400 не є промислово придатними, описи винаходу є неясними та неповними, а суть винаходу в описах до корисних моделей – не розкрита. Окрім того, позивач вважає, що у формулі корисних моделей за Патентами 14866 та 15400 присутні ознаки, яких не було на момент подання відповідних заявок. Сукупність зазначених порушень чинного законодавства, на думку Фірми, є підставою для визнання Патентів 14866 та 15400 недійсними, а також для визнання в порядку частини 1 статті 203 та статті 215 ЦК України недійсним і Договору, предметом якого є передача прав на корисні моделі за оспорюваними Патентами.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що відповідачем жодним чином не доведено відсутності у корисних моделей за Патентами 14866 та 15400 ознак нових, промислово придатних моделей, а також не доведено факту розробки запатентованої корисної моделі раніше, ніж це зробило Підприємство. Решту посилань позивача Підприємство вважає необґрунтованими з доказової точки зору, через що відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову Фірми.

Суд за ініціативи Фірми у порядку статей 41-42 ГПК України та з урахуванням положень рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 10.06.04 року № 04-5/1107 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних із захистом прав інтелектуальної власності”, призначив судову патентознавчу експертизу з питань, пов’язаних з правами інтелектуальної та промислової власності, роз’яснення яких потребує спеціальних знань патентного повіреного.

Висновком судового експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 5721/30 від 17.12.07 року встановлено наступне:

1.корисні моделі за Патентами 14866 та 15400 відповідають умовам патентоздатності;

2.у формулі корисної моделі за Патентами 14866 та 15400 та у заявках від 20.03.06 року та 28.04.06 року – наведені одні й ті самі за обсягом ознаки;

3.формула корисних моделей за Патентами 14866 та 15400 викладена ясно та стисло;

4.опис корисних моделей за Патентами 14866 та 15400 розкриває суть корисної моделі настільки ясно та повно, щоб його зміг здійснити відповідний фахівець;

5.корисні моделі за Патентами 14866 та 15400 є промислово придатними;

6.корисні моделі за Патентами 14866 та 15400 на момент подання заявок не були новими та не були частиною рівня техніки.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, висновок експерта та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що у задоволенні вимог Фірми слід відмовити виходячи з наступного.

В порядку, передбаченому статтями 12, 22 та 25 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”, Підприємство (резидент України) та громадянин Гохберг Олександр Юрійович 20.03.06 року та 28.04.06 року подали заявки на одержання патенту на корисну модель „Спосіб подавання реклами”, відмітна частина формули якої полягає здебільшого у розміщенні інформаційних елементів, і/або елементів реклами на наземному транспортному засобі, який відрізняється тим, що інформаційні елементи і/або елементи реклами розміщуються на поверхні носіїв не менше двох щитів, які попередньо встановлюють у каркас на рамі шасі, транспортного засобу у вздовж її довжини, і орієнтують поверхнями, а також патенту „Наземний транспортний засіб для подавання рекламної інформації” формула відмітної частини якого сформульована таким чином, що визначає корисну модель як наземний транспортний засіб для подавання рекламної інформації, який містить закріплений каркас з металу, на бічних панелях якої є освітлені рекламні щити, з обслуговуючими площадками та можливістю проходу людини між панелями, з можливістю повороту панелей (які можуть бути опуклими або увігнутими), а також з вузлом звукового супроводження. Реєстрація Патентів 14866 та 15400 на ці корисні моделі та оприлюднення відомостей про видачу Патентів здійснено 15.05.06 року та 15.06.06 року відповідно в бюлетенях Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України №№ 5 та 6.

За приписами статті 28 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”, права Підприємства, підтверджені Патентами 14866 та 15400, почали діяти з 15.05.06 року та 15.06.06 року відповідно.

12.04.07 року ліцензіар Підприємство та ліцензіат Фірма уклали Договір, згідно розділів 1-3 та 8 якого Підприємство надає на термін одного року Фірмі невиключне право на використання корисних моделей за Патентами 14866 та 15400, зі щомісячною виплатою роялті у розмірі 25’000 грн.

Фірма не довела суду належними та допустимими доказами наявності хронологічно більш ранньої розробки корисних моделей, ідентичних корисним моделям за Патентами №№ 14866 та 15400. До того ж, приписи статті 11 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі” та статті 4 Паризької Конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, яка набула чинності для України 25.12.91 року (далі – Паризька Конвенція) передбачають гіпотетичну можливість створення корисної моделі двома чи більше винахідниками незалежно один від одного, при цьому пріоритет прав визначається за тим винахідником, який раніше подав відповідну заявку до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України.

Однак, суду не надано доказів одночасної наявності на розгляді Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України заявок Підприємства та інших суб’єктів (ВАТ „Горьківський автомобільний завод”, ТОВ „Укрнафта”, Фірми тощо), через що суд вважає необґрунтованими доказово посилання Фірми на порушення прав інтелектуальної власності ТОВ „Укрнафта” або інших осіб з боку Підприємства.

Спростування Фірмою наявності ознак промислової придатності корисних моделей за Патентами 14866 та 15400 – не береться судом до уваги, оскільки промислова придатність (застосовність) корисних моделей за Патентами 14866 та 15400 є очевидною виходячи з визначеної цими Патентами сфери застосування – рекламна діяльність в галузі надання послуг та продажу товарів, а також транспортна діяльність. При цьому промислова придатність – це можливість застосування винаходу за допомогою технічних засобів у певному масштабі, яка виключає можливість суто теоретичного застосування запропонованого рішення.

Відповідно до норм частини 3 статті 1 Паризької Конвенції, вислів „промислова власність” розуміється в найбільш широкому значенні і розповсюджується не тільки на промисловість і торгівлю у власному значенні слова, але також і на галузі сільськогосподарського виробництва і добувної промисловості та на всі продукти промислового чи природного походження. Подібне тлумачення визначенню промислової власності та застосовності дає також і розділ 116 Модельного закону Всесвітньої організації інтелектуальної власності по охороні прав на винаходи для країн, що розвиваються.

Рішення корисних моделей за Патентами 14866 та 15400 не вважається суто теоретичним і самою Фірмою, оскільки умови розділів 1-3 Договору прямо вказують на намагання Фірми використати спірні корисні моделі у власній господарській діяльності в сфері надання рекламних послуг з метою отримання за це грошової винагороди.

Промислова придатність та патентоздатність корисних моделей за Патентами 14866 та 15400, їх новизна та непідпадання під критерії частини рівня техніки – визначені і висновком судового експерта № 5721/30 від 17.12.07 року. До того ж, посилання Фірми на використання Підприємством корисних моделей, які не є новими, тобто є частиною рівня техніки – також не підтверджені жодними належними та допустимими доказами (публікації, наукові роботи тощо). Згідно імперативних приписів частини 4 статті 7 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі” рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки, втім загальнодоступних в світі відомостей про корисну модель за Патентами 14866 та 15400 станом на 20.03.06 року та 28.04.06 року відповідно – суду не продемонстровано.

Крім того, статтею 4bis Паризької Конвенції прямо зазначено, що патенти, заявки на які подані у різних країнах Союзу громадянами країн Союзу, є незалежними від патентів, одержаних на той самий винахід в інших країнах, які входять або не входять до країн Союзу.

Посилання позивача на порушення Патентами 14866 та 15400 приписів статей 12 та 33 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі” стосовно наявності у формулі корисних моделей ознак, яких не було у поданих заявках, неясності формули корисної моделі, неясності та неповноти опису корисної моделі та нерозкриття у описі суті винаходу – повністю спростовані висновком судового експерта № 5721/30 від 17.12.07 року.

З огляду на наведене, оцінюючи у сукупності всі вищенаведені факти та обставини, суд вважає необґрунтованими доказово вимоги Фірми щодо визнання Патентів 14866 та 15400 недійсними, а також відмовляє у задоволенні вимог щодо визнання недійсним Договору, єдиною підставою недійсності якого позивач пов’язує саме з недійсністю Патентів 14866 та 15400.

Таким чином, причиною відмови у задоволенні позову є доказова безпідставність вимог позивача та спростування обґрунтувань позову Фірми висновком судового експерта № 5721/30 від 17.12.07 року.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито, витрати на проведення судової експертизи та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на Фірму.

На підставі ст.ст.328, 392, 423, 431 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 7, 8, 11, 12, 24, 25, 33, 34, 35 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”, ст.ст.1, 4, 4bis Паризької Конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, керуючись ст.ст.1, 22, 27, 33, 36, 41-43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Авто Медіа Груп” до приватного підприємства „Рекламно-інформаційне агентство „Гольфстрім” про визнання недійсним деклараційних патентів № 14866 „Спосіб подавання реклами” та № 15400 „Наземний транспортний засіб для подавання рекламної інформації”, а також про визнання недійсним ліцензійного договору від 12.04.07 року № 17-33і.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Авто Медіа Груп” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз вартість судової експертизи № 5721/30 від 17.12.07 року згідно рахунку № 1547 від 19.12.07 року у розмірі 902,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області