СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

15.01.2008

Справа №2-27/16555-2007А

За позовом - Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача -   ДПІ в Нижньогірському районі, с.
Нижньогірський, вул.. Шкільна, 16.

Про скасування податкового
повідомлення - рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача -     ОСОБА_2, дор. у справі.

Від відповідача - Гамза, дор. у
справі; Касенкова, дор. у справі.

Сутність спору:

Позивач  - суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідача
про  скасування податкового повідомлення
- рішення ДПІ в Нижньогірському районі №/0 від 01.11.2007 р.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що
він в перевіряємий період не мав валових доходів і витрат, а наявність лиш
державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності не позбавляє
робітника права на податкову соціальну пільгу.

На підставі викладеного, просить
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у запереченнях на позов
повідомив про те, що не є важливим результатам діяльності підприємця за відповідний
податковий період або взагалі відсутність якої - небудь  діяльності підприємця, а важливий сам факт
державної реєстрації особи  як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Суд
під  час  судового
розгляду  даної адміністративної
справи повинен був здійснювати
повне  фіксування  судового
засідання   за   допомогою звукозаписувального технічного
засобу, у відповідності до ст.. 41 КАСУ.

Однак в зв'язку з технічними
неполадкою, вказане зроблено не було,
про що було складено відповідний акт від 15.01.2008 р.

Сторони  клопотанням від 15.01.2008 р. повідомили про
те, що не заперечують проти розгляду даної справи без фіксації  судового засідання  за
допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки фіксація
судового процесу неможлива по технічним причинам.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представників сторін, суд,  -

В С Т А Н О В И В :

В період з 24.10.2007 р. по
24.10.2007 р.  посадовими особами
державної податкової інспекції в Нижньогірському районі   було проведено документальну перевірку
дотримання вимог податкового і валютного законодавства України позивачем за
період з 03.10.2004 р. по 22.05.2007 р.

По результатам перевірки складено
акт №1276/17-1/НОМЕР_2 від 24.10.2007 р.

Під час проведення перевірки було
встановлено наступні порушення, а саме п.п. 6.3.3. е) п. 6. 3 ст. 6 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме податкова соціальна
пільга застосована до доходу працівника ОСОБА_1, нарахованому у вигляді
заробітної плати за місцем основної роботи Нижньогірського МУ Водного
господарства. який є підприємець,
донараховано податку з доходів фізичних осіб у сумі 562,87 грн.

На підставі вказаного акту
перевірки було винесено податкове повідомлення - рішення від 01.11.2007 р.
№/0, відповідно до якого у відношенні позивача було донараховано
податку на доходи фізичних осіб у розмірі 562,87 грн. і застосовані штрафні
санкції у розмірі 562,87 грн.

Вказане податкове повідомлення -
рішення позивачем в адміністративному порядку, відповідно до ст.. 5 Закону
України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами», не оскаржувалося.

При таких обставинах справи,
позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач по
справі був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності у
Нижньогірської районної державної адміністрації 03.10.2004 р., про що було
видано свідоцтво про державну реєстраціюНОМЕР_1

Позивач був взятий на облік як
платник податків в ДПІ в Нижньогірському районі 11.10.2004 р. №229.

Під час проведення перевірки було
встановлено, що позивач одержував доходи за місцем основної роботи
Нижньогірського МУ Водного господарства.

Відповідно до довідки
Нижньогірського МУ Водного господарства з 03.10.2004 р. по 22.05.2007 р.
позивачем одержувалася заробітна плата,
утримувався податок з доходів фізичних осіб та застосовувалася податкова
соціальна пільга.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону
України «Про податок з доходів фізичних осіб» з урахуванням норм пункту 6.5
цієї статті платник податку має право на
зменшення  суми  загального
місячного  оподатковуваного
доходу,  отримуваного  з
джерел  на  території України від одного працедавця  у
вигляді  заробітної  плати,
на   суму   податкової соціальної пільги.

Відповідно до  п.п. 6.3.3. е) п. 6. 3 ст. 6 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб» податкова соціальна пільга не може бути
застосована до інших доходів платника податку, якщо він отримує протягом
звітного податкового місяця одночасно такі доходи, як, зокрема, доходи  самозайнятої особи від підприємницької
діяльності, а також іншої незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п.п 1.2 ст. 1
Закону  України «Про податок з доходів
фізичних осіб»  дохід - сума будь-яких
коштів,  вартість матеріального і
нематеріального майна,  інших активів,  що мають вартість,  у тому числі цінних паперів або
деривативів,  одержаних платником податку
у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках,  визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Відповідно до ст. 3 Господарського
кодексу України  під господарською
діяльністю у цьому  Кодексі  розуміється діяльність    суб'єктів
господарювання   у   сфері
суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та реалізацію
продукції, виконання  робіт чи
надання послуг вартісного характеру,  що
мають цінову визначеність.

Відповідно до ст.. 42
Господарського кодексу України Підприємництво - це самостійна, ініціативна,
систематична, на   власний   ризик
господарська  діяльність,  що
здійснюється суб'єктами
господарювання
(підприємцями)  з   метою
досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З урахуванням вищевказаних норм,
суд робить висновок про те, що для того. щоб до доходів робітника підприємства
одночасно зареєстрованого як підприємець не застосовувалася соціальна податкова
пільга, такий робітник повинен систематично здійснювати підприємницьку
діяльність, направлену на виготовлення і реалізацію продукції, виконання робіт
або надання послуг вартісного характеру і отримувати дохід. Якщо у ході
здіснення такої підприємницької діяльності витрати перевищуватимуть валових
дохід, то підприємець має збиток.

Як було встановлено під час
проведення перевірки і не заперечується відповідачем за період 03.10.2004 р. по
31.12.2004 р. декларації про доходи позивач не здавав.

За періоди з 01.01.2005 р. по
31.12.2005 р., з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р. і з 01.01.2007 р. по 22.05.2007
р. згідно до наданих декларацій про доходи позивач по справі не одержував
валовий дохід від підприємницької діяльності.

Таким чином, актом перевірки було
встановлено, що за перевіряє мий період позивач не отримував доходи від
підприємницької діяльності.

Тобто позивач в перевіряємому   періоді валових доходів і витрат не мав, а
таким чином мав повне право на отримання податкової соціальної пільги.

Суд дійшов висновку,  що сам факт державної реєстрації як суб'єкта
підприємницької діяльності  не може
слугувати підставою для позбавлення права на податкову соціальну пільгу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і
заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ в
адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності  суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого
рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо
він   заперечує   проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади , який повинен надати суду  всі матеріали, які свідчать про його
правомірні  дії

Відповідач правомірність винесення
спірного  податкового повідомлення -
рішення належним чином не довів.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ
резолютивна   частина   постанови
суду   про   визнання нормативно-правового акта
незаконним або таким,  що не  відповідає правовому акту вищої юридичної
сили,  і про визнання його нечинним
невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно
оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до
уваги той факт, що  опублікуванню
належить постанова суду,  яка виноситься
по справі,  результати якого зачіпають
права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який
виник між сторонами по справі  зачипає
тільки їх інтереси. Результат розгляду даного
спору носить локальний характер. Таким чином, суд не баче ніякої
необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

При таких обставинах справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, понесені
позивачем  у розмірі 3,40 грн.,
підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України на підставі
ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошено і підписано складом суду 15.01.08 р.

21.01.08 р. постанову було
виготовлено у повному обсязі.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 - 164,
167  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Податкове повідомлення - рішення
Державної Податкової Інспекції  в
Нижньогірському районі №/0 від 01.11.2007 р. скасувати.

3. Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР
Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 )  на користь суб'єкта підприємницької
діяльностіОСОБА_1,АДРЕСА_1, ( ідентифікаційний код НОМЕР_2, банківські
реквізити не відомі )  3,40 грн. судового
збору.

Виконавчий документ видати після
вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно
винесено.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Воронцова Н.В.