ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.01.08 р.                     Справа № 44/133

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі: головуючий Мартюхіна Н.О., суддів Підченко Ю.О., Новікової Р.Г.

при секретарі судового засідання Трубачової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” м. Костянтинівка

третя особа : Приватне підприємство “Кристал 94” м. Донецьк

за участю прокурора Донецької області

про зобов’язання вчинити дії з поверненню майна за договором оренди

та

за зустрічним позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” м. Костянтинівка

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк

про визнання договору оренди діючим

За участю

від прокуратури: не з’явився

представників сторін

від позивача: Корнієнко Р.І. – за довір.

від відповідача: Мандичев Д.В. – за довір.

від третьої особи: не з’явився

У судовому засідання 29.01.2008р. було оголошено перерву до 30.01.2008р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного України по Донецькій області м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” м. Костянтинівка про зобов’язання вчинити певні дії з поверненню майна за договором оренди та зобов’язання підписати певні документи при передачі об’єкта оренди.

Під час нового розгляду справи, позивач до прийняття рішення по справі надав заяву про уточнення позовних вимог від 12.11.2007р. № 02-41/41996, в якій просить зобов’язати відповідача виконати обов’язок по поверненню державного майна з оренди, шляхом підписання акту приймання-передачі. Зазначені уточнення позовних вимог є остаточними та такі остаточні позовні вимоги розглядаються судовою колегією.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір оренди № 665 розірвано на підставі ст. 782 ЦК України, у зв’язку з відмовою від договору, яка підтверджується листом № 14-7215 від 29.09.2005р. Підставами відмови від договору оренди позивач вважає факт існування тривалої понад трьохмісячної заборгованості в сумі 242502,57 грн. станом на 25.08.05р. з урахуванням вказаних обставин, позивач посилається на припинення договору оренди та настання наслідків, передбачених ст. 785 ЦК України, щодо обов’язку відповідача негайно повернути орендоване майно шляхом підписання акту приймання-передачі. Оскільки відповідачем добровільно не виконується такий обов’язок, позивач просить суд примусити відповідача здійснити такі дії. Як на правові підстави позивач посилається на ст.ст. 16, 653, 782, 785 ЦК України.

Прокурор вступив у справу 11.05.06р. для захисту інтересів держави в особі Фонду державного майна України в Донецькій області, у судових засіданнях та письмово підтримав позицію позивача з аналогічних підстав.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що договір є чинним, що підтверджується листуванням між сторонами, а також на відсутність згоди на розірвання договору оренди з боку відповідача.

Рішенням господарського суду Донецької області № 44/133 від 30.05.2006р., яке було залишено без змін апеляційною інстанцією, позовні вимоги Регіонального відділення фонду державного майна по Донецькій області задоволенні повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2006р. у справі № 44/133 Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.07.2006р. по справі № 44/133 та рішення Господарського суду Донецької області від 30.05.2006р. по справі № 44/133 скасовано, справу передано на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи, 07.02.2007р. відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” м. Костянтинівка, був поданий зустрічний позов до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк про визнання договору оренди № 665 від 10 жовтня 2000року діючим.

Зустрічний позов мотивований тим, що зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором, проте, умовами договору, а саме п. 10.3. передбачено, що одностороння відмова від договору забороняється. Позивач за зустрічним позовом посилається на фактичне продовження користування орендованим майном, сплату орендних платежів. Як на правові підстави зустрічного позову посилається на ст. 26, 28 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, ст. 638, 651 ЦК України.

Відповідач за зустрічним позовом у відзив проти задоволення зустрічного позову заперечив з тотожних підстав та обгрунтувань, що викладені у первісному позові. Відповідач вважає договір оренди недіючим, у зв’язку з тим, що був розірваним внаслідок повідомлення про відмову від договору.

Зустрічний позов, згідно ст. 60 ГПК України, розглядається господарським судом спільно із первісним позовом.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.08.2007р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Приватне підприємство “Кристал-94” м. Донецьк.

Третя особа посилається на передачу спірного орендованого майна у користування за договором оренди від 04.04.06р. № 1/2006, у зв’язку із розірванням договору оренди з відповідачем.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду Донецької області від 30.10.2007р. у зв’язку з відпусткою судді Морщагіної Н.С. справу № 44/133 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого Мартюхіної Н.О., суддів Новикової Р.Г. та Підченко Ю.О.

У зв’язку з чим, ухвалою господарського суду Донецької області від 30.10.2007р. справа № 44/133 прийнята до провадження у складі колегії суддів головуючого Мартюхіної Н.О., суддів Новікової Р.Г., Підченко Ю.О.

Процесуальний строк вирішення справи продовжувався за клопотанням сторін.

В процесі розгляду справи сторони неодноразово надавали письмові пояснення, письмово висловлювали думку з питань що виникали в ході судових засідань та на вимогу суду.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

10.10.2000р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” (орендар) був укладений договір оренди № 665.

Предметом даного договору є зобов’язання орендодавця надати, а орендаря –прийняти у строкове платне користування державне майно – цілісний майновий комплекс (далі ЦМК), розташований за адресою: 85114, м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3, Донецька область загальною оціночною вартістю 25480417,53 грн. станом на 01.09.2000 року.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування ЦМК з моменту підписання Договору та підписання акту приймання-передачі ЦМК.

10.10.2000р. за актом приймання-передачі орендодавець передав орендне підприємство “Костянтинівський завод скловиробів” ЦМК, а орендар прийняв зазначений майновий об’єкт.

Строк дії Договору був визначений сторонами на п’ять років, згідно пункту 10.1 Договору визначений - з 10.10.2000 року до 10.10.2005 року.

02.08.2004р. між сторонами було підписано додаткову угоду до вказаного Договору №1/04, згідно якої пункт 10.1. розділу 10 договору викладено у наступній редакції: “Чинний договір діє з 10.10.2000 року по 10.10.2010 року”. Тобто, з урахуванням внесених змін до договору оренди, зазначеною додатковою угодою, строк дії договору був змінений та збільшений на період до 10.10.2010 року.

Розділом 3 “Орендна плата” встановлено, що орендна плата визначається згідно з діючим законодавством на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої КМ України (Додаток № 2 до Договору) і перераховується Орендарем до бюджету щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним періодом, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Відповідно до п. 5.1. орендар зобов’язується своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату до держбюджету.

Судом встановлено, що листом № 14-7215 від 29.09.05 року орендодавець повідомив орендаря про відмову від Договору, у зв’язку із наявністю заборгованості з орендної плати за договором оренди № 665 від 25.08.2005р. перед бюджетом в сумі 242502,57 грн., в тому числі заборгованості з орендної плати 225828,69грн., та пені в розмірі 16673,88грн., яка дорівнює понад три місяця.

Із змісту вказаного листу вбачається, що позивачем вказується про погашення зазначеного боргу під час розгляду справи у господарському суді Донецької області по справі № 32/306, у зв’язку з чим, провадження у справі було припинено за відсутністю предмету спору. Проте, цей факт до уваги не може бути прийнятий до уваги, оскільки сума боргу в розмірі 225828,69грн. протягом трьох місяців існувала та своєчасно не була погашена орендарем. Також, позивач у листі посилається на порушення умов договору оренди та вимоги статті 762 ЦК України.

Зазначений лист було отримано відповідачем 05.10.2005р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. З цього часу позивач вважає договір розірваним та вимагає повернення державного майна від відповідача та зобов’язання підписати акт приймання-передачі.

Проаналізувавши надані сторонами судового процесу докази та пояснення, дослідивши та з’ясувавши всебічно та у повній мірі обставини справи, з якими закон пов’язує право на відмову від договору та підстави виникнення права у наймодавця вимагати повернення майна, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову, виходячи з наступного.

Укладений між сторонами договір оренди № 665 від 10.10.2000р. за своєю правовою кваліфікацією є договором найму та підпадає під регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та ст.ст. 283-291 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 1 і 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс набирає чинності з 01.01.2004р. і щодо цивільних відносин, які виникли до зазначеної дати, застосовується до тих прав і обов’язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спірні правовідносини в даній справі виникли до 01.01.2004р. і продовжують існувати після набрання ЦК України чинності; отже, до цих правовідносин застосовуються положення названого Кодексу.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 193 Господарського кодексу України, який теж набрав чинності з 01.01.2004р., так само передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, договору; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із наслідків порушення зобов’язання, згідно ст. 611 ЦК України, є припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно до приписів ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Спірне майно, яке виступає предметом договору оренди, належить до державної власності, особливості спірних правовідносин якого передбачені також й нормами Закону України “Про оренду державного та комунального майна”.

Відповідно до ст. 18 цього Закону орендар зобов’язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі – ст. 19 Закону.

Наявність та період виникнення заборгованості з орендної плати в сумі 225828,69грн., що стали підставою для відмови від договору, позивач обґрунтовує довідкою про нарахування та перерахування орендної плати до державного бюджету за договором оренди № 665 від 10.10.2000р. за період з 4 кварталу 2000 р. до 1 кварталу 2006р. (том 1 л.с. 66-71), актом звірки розрахунків з орендної плати станом за період з 4 кварталу 2000р. до 3 кварталу 2005 року, підписаним з боку позивача, довідкою про стан надходження орендної плати за 11 місяців 2005 року. Відповідно до цих розрахунків станом на кінець 3 кварталу 2005 року заборгованість відповідача склала 209,86 грн.

Під час нового розгляду справи судом неодноразово витребувались первинні платіжні документи за весь період спірних договірних орендних відносин, а саме, починаючи з 10.10.2000р. до 10.10.2005р. для встановлення належними письмовими доказами порушення зобов’язань відповідачем, факту наявності заборгованості, та періоди виникнення такої заборгованості. Відповідні банківські документи витребувались, також, й у відповідача та Головного управління Держказначейства України в Донецькій області. Проте, позивачем було пояснено суду, що таких письмових доказів у нього не зберігалось внаслідок проведеної виїмки від 24.02.04р. слідчими органами, Держказначейство надало письмову відповідь про те, що такі банківські виписки не зберігаються, їх зберігання не передбачено чинним законодавством, тому відсутня технічна можливість надати витребувані документи.

Відповідачем в обґрунтування відсутності заборгованості за спірний період наданий розрахунок нарахування орендної плати за весь період дії договору оренди та платіжні документи по сплаті орендних платежів за 2005 рік.

Також, листом від 29.01.08р. відповідач повідомив, що первинні касові та банківські документи за період з 2000 року до 2004 року знищені, у зв’язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується відповідним актом від 17.01.05р.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Зазначені обставини підлягають доведенню сторонами належними та допустимими у справі доказами відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вищевикладених вимог процесуального закону, надані сторонами вищевказані документи приймаються судом, як письмові докази, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Так, з вказаних розрахунків вбачається, що суми орендної плати, що підлягали нарахуванню за кожний місяць оренди з урахуванням індексу інфляції, сторонами обліковуються та розраховуються однаково, суми нарахувань співпадають.

Із наданого позивачем розрахунку видно, що станом на 01.01.2005 року існує кредитове сальдо на користь Фонду в сумі 125136,05 грн. Згідно сум орендної плати за період з 01.01.05р. до 30.09.05р., відповідачу була нарахована орендна плата з урахуванням індексу інфляції за цей період всього 513738,17 грн.

Також, відповідачем були надані платіжні документи в підтвердження сплати орендних платежів, відповідно до яких з аналогічний період нарахування орендної плати (з 01.10.05р. до 30.09.05р.) було сплачено всього 655700 грн.

За призначенням платежів, відповідачем здійснювались погашення орендної плати до державного бюджету згідно договору оренди, без зазначення періоду, за який сплачуються такі платежі, за винятком платіжних доручень від 20.09.05р. та 24, 25, 26, 31.10.05р., за якими були повністю оплачені періоди відповідно до призначень - вересень та жовтень 2005р.

Тобто, за правилами статті 534 Цивільного кодексу України, грошові кошти, які сплачувались відповідачем на протязі січня 2005 року й до вересня 2005 року у зв’язку із недостатністю сум проведення платежу за певний період у повному обсязі, погашали основні суми боргу за чергою їх надходження. Зокрема, сальдо в сумі 125136,05 грн., що існувало на початок 2005 року було погашено платіжними дорученнями від 13.01.05р. № 3685, № 3712, від 18.01.05р. № 3767, від 21.01.05р. № 3912, від 25.01.05р. № 3979, від 21.02.05р. № 422, від 22.02.05р. № 432, від 08.04.05р. № 1174, частково із суми, сплаченої за платіжним дорученням від 10.05.05р. № 742.

Всі наступні платежі з 20.05.05р. й до 21.09.05р. частинами погашали нараховані позивачем зобов’язання по орендної плати шляхом зарахування в оплату основного боргу попередніх періодів, а саме, з січня по серпень 2005 року. Таким чином, у позивача існувало перехідне сальдо загальної заборгованості з орендної плати, а ні заборгованість за конкретні місяці. При цьому, всі місяці 2005 року, хоча із порушеннями своєчасності та повноти сплати орендних платежів, але поступово погашалися відповідачем з урахуванням вимог ст. 534 ЦК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин у даному випадку.

Зважаючи на вказані обставини, та виходячи із матеріалів справи, судом не встановлений період часу, а саме, протягом яких трьох місяців підряд, за який фактично не відбулось погашення орендної плати у повному обсязі.

Такий період, за який не відбулось сплати орендної плати, не визначений самим позивачем, у тому числі, й на вимогу суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач 31.08.2005р. звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” про стягнення заборгованості з орендної плати та пені в сумі 242502,57грн.

Проте, під час розгляду вказаної справи в господарському суду відповідач в повному обсязі виконав всі свої зобов’язання в цій частині, що підтверджується Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.09.2005р. по справі № 32/306 про припинення провадження у справі на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України, яка має преюдиційне значення у розумінні ст. 35 ГПК України, щодо обставин та фактів, які були встановлені під час вирішення даної справи.

Крім того, як видно з довідки про стан надходження орендної плати по договору оренди від 10.10.00р. № 665 станом на 22.09.2005р. відповідачем заборгованість за договором оренди погашена в повному обсязі. З даної довідки вбачається, що станом на 22.09.2005р. існує переплата по орендній платі в розмірі 9964,36грн. Зазначена довідка підписана та скріплена печатками з обох сторін.

За загальним правилом одностороння відмова від договору, одностороння зміна чи розірвання договору не допускається без згоди сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Зазначене положення Цивільного кодексу України слід розуміти таким чином, що право на відмову від договору та право вимагати повернення речі у наймодавця виникає у разі, якщо відповідна плата наймачем взагалі не вносилася протягом трьох місяців підряд.

Проте, позовна вимога обґрунтована існуванням боргу з орендної плати понад три місяці. Але, позивач не вказує ці місяці, період виникнення боргу або його частини. При цьому, як встановлено судом та не заперечується позивачем, відповідач сплатив орендну плату повністю станом на 22.09.05р.

Межі здійснення цивільних прав визначені статтею 13 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 3 цієї статті, не допускається дії особи, що вчиняються, зловживаючи правом в будь-яких формах. Особа здійснює свої цивільні права у межах наданих їй договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, реалізації права позивача на відмову від договору оренди повинна здійснюватись у чіткій відповідності до умов закону, а саме, статті 782 ЦК України. Позивачем не надано доказів того, що відповідач протягом трьох місяців підряд не вносив орендну плату, крім того й не визначено періоду протягом якого як вважає позивач відповідачем не вносилася орендна плата.

Отже, виходячи із наданих сторонами доказів, судом не встановлено правомірності відмови позивача від договору оренди, оскільки такий факт відмови не відповідає дійсним встановленим судом обставинам у справі, не підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, та мав місце всупереч передбаченому порядку та визначеному законом строку несплати орендної плати.

Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши надані сторонами докази в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для припинення договору оренди, у зв’язку з неправомірністю відмови від договору за вимогами ст. 782 ЦК України, та підстав для застосування наслідків припинення договірних відносин, визначених ст. 785 ЦК України, а саме, негайного повернення орендованого майна шляхом зобов’язання підписання акту приймання-передачі.

Таким чином, суд вважає зазначений договір таким, що є діючим та чинним на теперішній час, оскільки строк його дії сторони узгодили у додатковій угоді до 10.10.2010року. У зв’язку з чим та згідно ст. 631, 763 ЦК України, сторони здійснюють свої права та виконують свої обов’язки за договором оренди № 665 від 10.10.2000р. протягом часу, на якій він був укладений, а саме до 10.10.2010р.

На підставі викладеного, підстав для задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна по Донецькій області про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний дім “Кристал” виконати обов’язок по поверненню державного майна з оренди, шляхом підписання акту приймання-передачі не має.

Щодо зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” про визнання договору оренди № 665 від 10 жовтня 2006р. діючим то суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Зокрема, такими способами захисту можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів не є вичерпним з огляду на зміст частини другої пункту 2 цієї ж статті, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позовна зустрічна вимога є визнання договору оренди № 665 від 10.10.00р. діючим. Фактично, обґрунтовуючи зазначену позовну вимогу та вимагаючи суд задовольнити такі позовні вимоги, позиція позивача за зустрічним позовом зводиться до встановлення юридичного факту – дії договору, що не відповідає формам господарського судочинства, а саме, позовному провадженню. Також, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, встановлені господарським судом, зміст письмової угоди сторін, вказуються у мотивувальній частині рішення.

Крім того, як було вище встановлено, позивач за зустрічним позовом користується цілісним майновим комплексом, розташованим за адресою: 85114, м. Костянтинівка, вул. Шмідта, 3, Донецька області, на праві оренди, таке право позивач набув на підставах та у спосіб, встановленим чинними нормами матеріального права, такого права на оренди позивач не позбавлений, тобто, його право на оренду не порушено.

За таких умов, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача за зустрічним позовом та невідповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам встановленим законом. На підставі зазначеного у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено, у зв’язку з невірним обранням позивачем за зустрічним позовом способу захисту майнових прав та інтересів.

Відповідно зі ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судові витрати за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні за згодою сторін було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України ст. ст. 22, 32, 33, 34, 36, 38, 43, 49, 59, 75, 82-85 Господарським процесуальним кодексом України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна по Донецькій області м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” м. Костянтинівка про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” виконати обов’язок по поверненню державного майна з оренди, шляхом підписання акту приймання-передачі – відмовити повністю.

У задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельна компанія “Кристал” м. Костянтинівка до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області м. Донецьк про визнання договору оренди № 665 від 10 жовтня 2000р. діючим – відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня підписання рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 04.02.2008 р.

Суддя Мартюхіна Н.О.