ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.03.08
р.
Справа № 34/19пн

Суддя
господарського суду Донецької області Кододова О.В.

При
секретарі судового засідання Клішиній Н.І.

розглянув
у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за
позовом - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,                 м. Маріуполь

до
відповідача -  Виконкому Маріупольської міської
Ради

третя
особа на стороні відповідача - ДКП “Маріупольське бюро технічної
інвентаризації” м. Маріуполь

про
визнання права власності.

за
участю представників сторін:

від
позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю)

від
відповідача -  Жоголева В.В. (за довіреністю)

від
третьої особи - не з'явився

У
судовому засіданні 18.03.2008року була оголошена перерва з 11год.20хвил. до
11год. 45хвил.

СУТЬ
СПОРУ:

Заявлено
позов Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1,
м. Маріуполь до Виконкому Маріупольської міської Ради про визнання права
власності на нежиле приміщення (основну будівлю літ. “А-1”), що складається з
торгового залу-1, площею 28,5кв.м, складу-2, площею 11,1 кв.м., коридору-3,
площею 7,8кв.м., туалету-4, площею 2,2кв.м., туалету-5, площею 1,9кв.м., торгового
залу-6, площею 78,7кв.м. та розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язання  третю особу
зареєструвати за позивачем право власності на нежилу приміщення (основну
будівлю літ. “А-1”).

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на рішення виконкому
Маріупольської міської Ради від 20.02.2007року №5/9-1357, договір оренди
земельної ділянки від 21.03.2007року, технічний паспорт від 29.12.2007року,
висновок технічного експерта від 17.01.2008року.

Відповідач
у відзиві на позовну заяву від 17 березня 2008року  проти позову заперечує за підстав викладених
у відзиві.

Третя
особа  у судове засідання не з'явилася,
через канцелярію суду надала листи від 21.02.2008року та від 28.02.2008року у
яких просить суд розглянути справу без її участі.

За
клопотанням позивача та відповідача справа слухалась без фіксації судового
процесу технічними засобами.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд, встановив :

Між  Маріупольської міською радою (орендодавець)
та ОСОБА_1  (орендар) 21 березня
2007року  укладено договір оренди
земельної ділянки , за умовами якого
орендодавець, згідно рішення Маріупольської міської ради від 20 лютого
2007року №5/9-1357, надає, а  орендар
приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по
АДРЕСА_1.

За
умовами п.2.1 договору оренди земельної ділянки в оренду передається земельна
ділянка площею 0,0140га.

Відповідно
до п.3.1 договору оренди земельної ділянки, договір укладено на 10 років до
20.02.2017року.

Договір
підписаний обома сторонами та зареєстрований у Маріупольському міському відділі
Донецької регіональної філії Державного підприємства “Центр Державного
земельного кадастру”.

28
березня 2007року між Маріупольською міською радою та Приватним підприємцем
ОСОБА_1 підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки.

Як
вбачається з технічного паспорту виданого Маріупольським бюро технічної
інвентаризації  позивачем самочинно
збудоване основну будівлю літер А-1. Згідно експлікації  приміщень до плану поверхів громадського
будинку АДРЕСА_1 будівля складається з торгового залу площею 28,5кв.м.,  складу площею 11,1кв.м., коридору площею
7,8кв.м., туалету площею 2,2кв.м., туалету 1,9кв.м., торгового залу 78,7кв.м.

Відповідно
до висновку ТОВ “Донбасспецмонтаж” (Ліцензія АВ №153610) про технічний стан
будівельних  конструкцій основної будівлі
“А-1”розташованого за адресою : АДРЕСА_1, його несучі та огороджуючи
конструкції знаходяться у задовільному технічному стані (ІІ категорія
технічного стану) та можуть експлуатуватися у подальшому. Технічний стан
будівельних конструкцій та інженерних комунікацій будівель, забезпечує їх
безпечну та надійну експлуатацію.

Відповідно
до частини 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи
належне затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм та
правил .

За
приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

У
відповідності до п. 2 ст.20 Господарського Кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання
наявності або відсутності прав.

Позивач
не надав доказів того, що відповідач не визнає право власності позивача на
самочинно збудовану будівлю, крім того, позивач у листі від 21 лютого 2008року
(вхід. №02-41/5494) зазначає, що письмових доказів звернення до відповідача з
приводу встановлення права власності на самовільно збудовану будівлю не має,
оскільки його звернення  не прийняли та в
усному порядку рекомендували звернутися до суду.

Відповідно
до приписів ст.33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини
справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За
умовами ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює  наявність чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно
до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять
дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У
матеріалах справи відсутні докази звернення позивача  до відповідача  з приводу встановлення права власності:
листи, заяви, поштові квитанції які б свідчили про звернення позивача до
відповідача з цим питанням. Таким чином у матеріалах справи відсутні докази порушеного
права позивача з боку відповідача або інших осіб.

Згідно
до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі
його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист
свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного
законодавства.

Судом  при винесенні рішення враховано, що правовою
підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи
виникає після порушення або невизнання відповідачем його права. Позивач не
надав жодних доказів того що відповідач не визнає його право власності. У листі
від 21.02.2008року позивач зазначає, що письмових доказів звернення до
відповідача про оформлення права власності не має.

Відтак
вимоги позивача у частині визнання права власності на нежиле приміщення
(основну будівлю літ. “А-1”), що складається з торгового залу-1, площею
28,5кв.м, складу-2, площею 11,1 кв.м., коридору-3, площею 7,8кв.м., туалету-4,
площею 2,2кв.м., туалету-5, площею 1,9кв.м., торгового залу-6, площею 78,7кв.м.
та розташоване за адресою: АДРЕСА_1. задоволенню не підлягають.

Вимоги
позивача  щодо зобов'язання ДКП
“Маріупольське бюро технічної інвентаризації” зареєструвати за позивачем право
власності на нежиле приміщення (основну будівлю “А-1”) , задоволенню не
підлягають, а провадження у цій частині слід припинити, з огляду на наступне.

Порядок
оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна передбачено Тимчасовим
положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,
затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5 (далі
по тексту "Положення").

Відповідно
до п.1.3 Положення державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно
здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених
адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно
з п.1.6 Положення встановлено, що реєстрації підлягають права власності тільки
на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в
експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної
інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності
на ці об'єкти.

При
цьому, відповідно до п.6.1 Положення оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності. Виконання
функцій реєстрації прав на нерухомість покладено на бюро технічної
інвентаризації, яке в цьому випадку виконує делеговані державою повноваження і
виступає як орган наділений владними повноваженнями, тому вимоги щодо
спонукання цього органу виконувати певні дії є справою адміністративної
юрисдикції і не підвідомчі господарському суду.

За
таких обставин провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на
підставі п.1 ст.80 ГПК України.

Судові
витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

За
згодою сторін у судовому засіданні 18 березня 2008року було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На
підставі  ст. 376, 392 ЦК України  та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, п.1 ст. 80,
ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

У
позові відмовити частково.

Припинити
провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання  третьої особи
зареєструвати за позивачем право власності на нежилу приміщення (основну
будівлю літ. “А-1”).

В
іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний
текст рішення  виготовлений 20 березня 2008року.

Суддя
Кододова О.В.