ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 21/189

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –Білозерова І.М.,

відповідача –Мілованова О.В.,

розглянувши касаційну скаргу ТзОВ "Теплорембуд" на рішення господарського суду Донецької області від 12 вересня 2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27 листопада 2007 року у справі за позовом ТзОВ "Теплорембуд" до ТзОВ "Краматорськтеплоенерго" про стягнення 64016, 84 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення 64016, 84 грн. заборгованості, згідно договору оренди №01/178 від 29.12.2006 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12 вересня 2007 року (суддя Матюхін В.І.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 38888, 28 грн. заборгованості з оплати орендної плати, 1685,45 грн. інфляційних, 191, 11 грн. 3% річних, 1 019, 35 грн. пені за прострочення платежу, судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27 листопада 2007 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ТзОВ "Теплорембуд" просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як правильно встановлено судами, 29 грудня 2006 року між сторонами у справі був укладений договір оренди нежилих приміщень №01/178, згідно умов якого позивач передав відповідачеві в платне користування частину нежилих приміщень (прохідної), розташованих за адресою: м.Краматорськ Донецької області, вул.Орджонікідзе, 8-д.

В порушення умов укладеного договору відповідач за орендоване ним у період травня-липня 2007 року майно, належне позивачеві, повністю не розрахувався.

Тому, місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно задовольнив вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 38 888, 28 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Як правильно встановлено судами при розгляді справи, пунктом 6.2 укладеного сторонами договору передбачається відповідальність відповідача за неналежне виконання умов договору у вигляді сплати пені в розмірі 1% від загального розміру орендної плати за кожен день прострочки.

Згідно пункту 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань", розмір пені за кожен день прострочки не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі 1019, 35 грн. і відмови в частині стягнення 22 232, 65 грн. пені за необгрунтованістю її нарахування.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що місцевий господарський суд у рішенні вірно застосував норми матеріального права і обгрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення інфляційних та 3% річних.

За таких обставин, судові рішення відповідають вимогам закону і обставинам справи, тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 12 вересня 2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27 листопада 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "Теплорембуд" – без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко