ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 р.

№ 2/186-07-6312

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. –головуючого,

Катеринчук Л.Й. (доповідач),

Заріцької А.О.

розглянувши касаційну скаргу

приватного підприємства «Агентство 2500»

на ухвалу

та постанову

господарського суду Одеської області від 25.07.2007

Одеського апеляційного господарського суду від 09.10.2007

у справі

господарського суду

№ 2/186-07-6312

Одеської області

за заявою

Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції

управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський

про визнання банкрутом

приватного підприємства «Агентство 2500»

в судовому засіданні взяли участь представники :

від заявників

не з’явились

від боржника

не з’явились

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Одеської області від 25.07.2007 (суддя Бахарєв Б.О.) прийнято заяву Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції та управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський до розгляду, порушено провадження у справі про банкрутство приватного підприємства «Агентство 2500»(далі –боржника) і призначено проведення підготовчого засідання на 21.08.2007; введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гриба Є.Г.; введено мораторій на задоволення вимог конкурсних кредиторів; з метою забезпечення грошових вимог кредиторів, заборонено боржнику та іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню (продажу, даруванню, міні) майна боржника, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації боржника, внесення майна та інших активів як внеску у підприємства, організації, що засновуються.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою в частині вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, боржник звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу в частині вжиття заходів на забезпечення вимог кредиторів.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 апеляційну скаргу боржника залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, боржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції в частині вжиття заходів забезпечення та постанову суду апеляційної інстанції, аргументуючи порушенням норм матеріального права, а зокрема, статей 11, 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закону).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову суду апеляційної та ухвалу суду першої інстанцій на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Згідно з статтею 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала.

Згідно з пунктом 11 статті 13 Закону після призначення розпорядника майна і до припинення процедури розпорядження майном органи управління боржника не мають права без згоди розпорядника майна приймати рішення про: реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) і ліквідацію боржника; створення юридичних осіб або про участь в інших юридичних особах; створення філій та представництв; виплату дивідендів; проведення боржником емісії цінних паперів; вихід із складу учасників боржника юридичної особи, придбання в акціонерів раніше випущених акцій боржника.

За приписами частини 13 статті 13 Закону керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного фонду господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Відповідно до частини 4 статті 64 Закону україни "Про виконавче провадження" у разі порушення судом провадження у справі про банкрутство боржника –юридичної особи державний виконавець виносить постанову про зупинення виконавчого провадження, крім виконання провадження по зверненню стягнення на заставлене майно.

Отже, законодавцем обмежено компетенцію органів управління боржника щодо ведення господарської діяльності в окремих питаннях та зобов'язано погоджувати її з розпорядником майна, який контролює діяльність органів управління боржника на стадії розпорядження майном і вжиття заходів на забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони до призначення розпорядника майна боржника вчиняти угоди, укладення яких повинно здійснюватися за попереднім погодженням з розпорядником майна відповідає цілям закону про банкрутство та узгоджується з приписами спеціальних норм права, які не передбачають можливості вжиття такої заборони щодо інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, суд при винесенні ухвали від 25.07.2007 керувався статтею 12 Закону, тому доводи скаржника щодо неправомірного надіслання копії ухвали в органи реєстрації об’єктів нерухомого майна спростовуються викладеним вище.

Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що застосовуючи заходи на забезпечення вимог кредиторів суд першої інстанції вийшов за межі наведених норм права, заборонивши відчуження будь-якого майна, до якого належать грошові кошти, оборотні активи підприємства-боржника. Такі дії блокують ведення боржником господарської діяльності, а, також, порушують приписи наведених норм законодавства про банкрутство, які регламентують обмеження повноважень органів управління боржника у процедурі банкрутства.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що постанову суду апеляційної інстанції слід змінити та викласти її резолютивну частину в такій редакції:

"Апеляційну скаргу приватного підприємства «Агентство 2500» задовольнити частково.

Пункт 6 резолютивної частини ухвали господарського суду Одеської області від 25.07.2007 змінити та викласти його в такій редакції:

«Заборонити органам управління боржника та уповноваженим ними особам без згоди розпорядника майном вчиняти дії щодо реорганізації, ліквідації боржника, відчуження нерухомого майна та розпорядження ним будь-яким чином, у тому числі передавати в користування, оренду та заставу ».

В решті ухвалу господарського суду Одеської області від 25.07.2007 залишити без змін.

Справу № 2/186-07-6312 передати для розгляду до господарського суду Одеської області.»

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу приватного підприємства «Агентство 2500»задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 слід змінити та викласти її резолютивну частину в такій редакції:

«Апеляційну скаргу приватного підприємства «Агентство 2500» задовольнити частково.

Пункт 6 резолютивної частини ухвали господарського суду Одеської області від 25.07.2007 змінити та викласти його в такій редакції:

«Заборонити органам управління боржника та уповноваженим ними особам без згоди розпорядника майном вчиняти дії щодо реорганізації, ліквідації боржника, відчуження нерухомого майна та розпорядження ним будь-яким чином, у тому числі передавати в користування, оренду та заставу».

В решті ухвалу господарського суду Одеської області від 25.07.2007 залишити без змін.

Справу № 2/186-07-6312 передати для розгляду до господарського суду Одеської області».

Головуючий Б. Поляков

Судді                                                                        Л. Катеринчук

А. Заріцька