ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 січня 2008 р.

№ 40/276-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г.,  Швеця О.В.

за участю представників сторін
позивача відповідача розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

не з'явились, повідомлені належним чином не з'явились, повідомлені
належним чином  Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

на постанову

Харківського апеляційного
господарського суду

від

20.09.2007 року

у справі

№ 40/276-07

за позовом

Приватної фірми
"Елліс"

до

Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1

про

визнання права володіння та
користування та стягнення 3000грн.

Господарський суд Харківської
області ухвалою від 29.05.2007 року (суддя Хотенець П.В.) повернув зустрічний
позов Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1до Приватної фірми
"Елліс", в якому останній просив усунути перешкоди в користуванні
земельними ділянками загальною площею 0,0263га., які розташовані за
адресою:АДРЕСА_1 та прилеглої до них території з боку проїзної частини по вул.

Доповідач Гоголь.Т.Г

Сумській, зобов'язати Приватну
фірму "Елліс" не перешкоджати Суб'єкту

підприємницької діяльності ОСОБА_1
в здійснені будівництва на даних ділянках та стягнути з Приватної фірми
"Елліс" 3000грн. моральної шкоди, з посиланням на те, що позивачем за
зустрічним позовом не надано належних доказів про сплату державного мита у
встановленому порядку та розмірі.

Харківський апеляційний
господарський суд постановою від 20.09.2007 року (судді Слюсарева Л.В.,
Білоконь Н.Д., Лакіза В.В.) ухвалу господарського суду Харківської області від
29.05.2007 року залишив без змін. При цьому апеляційний господарський суд  зазначив, що зустрічний позов правомірно
повернутий Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1, оскільки згідно з
вимогами статті 60 та пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу
України судді надано право повернути позовну заяву (зустрічний позов) без
розгляду, якщо до неї не додано доказів сплати державного мита у встановленому
порядку та розмірі.

Суб'єкт  підприємницької діяльності ОСОБА_1звернувся
до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 29.05.2007 року
та  постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 20.09.2007 року та направити справу для розгляду до
господарського суду першої інстанції, посилаючись на порушення господарськими
судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме статей 43, 63,
104 Господарського процесуального кодексу України,   пункту 3 частини 2 статті 86, статті 6 Закону
України "Про статус суддів".

Приватна фірма "Елліс" не
скористалася правом на надання відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., перевіривши наявні матеріали
справи на предмет правильності застосування норм процесуального права в ухвалі
господарського суду Харківської області та постанові Харківського апеляційного
господарського суду у даній справі, Вищий господарський суд України зазначає,
що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право відповідача на подання
зустрічного позову визначено статтею 60 Господарського процесуального кодексу
України, в якій зазначено, що відповідач має право до прийняття рішення зі
спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним
позовом.

Згідно з частиною 2 статті 60
Господарського процесуального кодексу України подання зустрічного позову
провадиться за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до вимог статті 57
Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи,
що підтверджують сплату держаного мита, у встановленому порядку та розмірі.

Порядок і розмір сплати державного
мита в Україні передбачено Декретом Кабінету Міністрів України "Про
державне мито" та Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного
мита, затвердженою наказом державної податкової інспекції України від
22.04.1993 року №15 яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.05.1993
року за N 50.

Згідно з підпунктом ”а” пункту 2
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” державне мито,
яке справляється з позовних заяв майнового характеру складає 1 відсоток ціни
позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше
1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту ”в” пункту
2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” державне
мито, яке справляється із позовних заяв немайнового характеру складає 5
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В даному випадку позовні вимоги
складаються із позову немайнового характеру про усунення перешкоди в
користуванні земельними ділянками та зобов'язання Приватної фірми
"Елліс" не перешкоджати Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 в
будівництві на даних ділянках та із позову майнового характеру про стягнення з
Приватної фірми "Елліс" 3000грн. моральної шкоди.

Оскільки до зустрічного позову не
було надано доказів сплати державного мита у встановленому Декретом Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”
розмірі, зустрічний позов було правомірно повернуто відповідачу.

В постанові Харківський апеляційний
господарський суд зазначив, що скаржник не подав до суду докази на
підтвердження того, що зустрічний позов було повернуто безпідставно, в судове
засідання не з'явився.

Проте, за приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частина 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі  яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Повернення зустрічного позову без
розгляду не позбавляє скаржника можливості звернутися до господарського суду з
відповідним позовом на захист свого порушеного права.

З огляду на наведене, господарським
судом Харківської області та Харківським апеляційним господарським судом
правильно застосовані норми процесуального права, що регулюють спірні
правовідносини, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, а відтак у касаційної інстанції відсутні підстави для
скасування прийнятих у справі судових актів.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 1115, 1117, пункту 1 статті 1119,
11111, 11113 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу  господарського суду Харківської області  від 29.05.2007  року та постанову Харківського  апеляційного
господарського суду  від
20.09.2007року у справі  №
40/276-07залишити без змін, а касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Добролюбова

Судді
Т. Гоголь

В.Швець