ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2008 р.                                                    Справа № 04/5725

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Упир І.І. при секретарі Голосінській Н.М., за участю представників сторін: від першого позивача –не з’явився, від другого позивача –не з’явився, від відповідача – Капля С.В., Пашковський Г.І. –представники за довіреностями,

в засіданні суду взяв участь прокурор відділу прокуратури області Горюнова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом прокурора Дарницького району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України та Корпорації “Українська універсальна агропромислова біржа” до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Б.Хмельницького про вилучення техніки та стягнення 689683 грн. 05 коп.

В засіданні суду оголошувалась перерва до 10 год.00 хв.21.01.2008 року

ВСТАНОВИВ:

Позивачі заявили позов з вимогами про вилучення з володіння відповідача та передати в належному стані Корпорації “ Украгропромбіржа” один комбайн “Джон Дір” ( шасі НО 9500 х 666561, двигун RG6076Н575560) разом із комплектуючим обладнанням ( одна жатка для кукурудзи, одна приставка для збирання соняшника) та стягнення 689683 грн. 05 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивачі у позовній заяві та представник другого позивача і прокурор в судовому засіданні посилаються на те, що :

-          відповідач порушив умови договору №18 від 14.06.1996рокуі до 01.10.2001 року не здійснив розрахунки за отриману техніку ;

-          відповідно до п.13 “Порядку передачі сільськогосподарським товаровиробникам та іншим суб’єктам господарювання зернозбиральної техніки фірми “Джон Дір” та проведення розрахунків за отриману ними техніку і поставки до державних ресурсів продовольчого зерна в рахунок державного замовлення та погашення кредитів” ( далі Порядок) в разі невиконання протягом 6 місяців після встановлення терміну зобов’язання по розрахунках за отриману техніку товаровиробник зобов’язаний повернути отриману техніку постачальнику ;

-          відповідач незаконно володіє технікою;

-          позивачем по цій справі є прокурор Дарницького району м. Києва, який в результаті перевірки в 2007 році встановив факт порушення відповідачем зобов’язань по договору №18, а тому строк перебігу позовної давності не пропущено;

-          другий позивач не є стороною по договору поставки, а тому він не знав про порушене право держави, а саме про виконання грошового зобов’язання;

-           постановою КМУ №1708 від 16.11.2000 року була змінена форма розрахунків ( тобто виконання зобов’язань) товаровиробників за отриману техніку “Джон Дір” і з 01.12.2000 року розрахунки повинні проводитися тільки грошовими коштами.

Представник другого позивача та прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з обставин викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиву на позов проти позову заперечує з мотивів, що позивачі пропустили строк позовної давності.

Представники відповідача в засіданні суду проти позову заперечили з обставин викладених у відзиву на позов.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін, прокурора вбачається, що відповідно до договору №18 від 14.06.1996 року про поставку сільгосптоваровиробнику зернозбиральних комбайнів фірми “Джон Дір” на умовах розстрочки платежу та поставку в рахунок держрезерву сільськогосподарської продукції, як плати за одержану техніку, укладеного між КСП ім. Б.Хмельницького та Корпорацією “Украгропромбіржа” позивач передав КСП ім.. Б.Хмельницького один комбайн М-9500 “Джон Дір”, одну жатку для зернових, одну жатку для кукурудзи, одну приставку для збирання соняшника – всього на загальну суму 180167 дол. США, що підтверджується актом передачі-приймання зернозбиральних комбайнів фірми “Джон Дір” від 14.06.1996 року №18 та видатковою накладною №15 без дати.

Згідно п. 1.1 договору поставка техніки КСП ім.. Б.Хмельницького здійснювалася на умовах розстрочки платежу та поставки в рахунок держрезерву сільгосппродукції, як плату за одержану техніку.

Відповідно до п. 3.2 договору КСП ім.. Б.Хмельницького зобов’язувалося поставити хлібоприймальному підприємству для розрахунків з Корпорацією ”Украгропромбіржа” за отриману техніку, за обслуговування кредиту протягом п’яти років 2186 тон продовольчого зерна м’якої пшениці 3-го класу в строки не пізніше 1 жовтня щорічно в такому розрахунку :

Всього : 1996 рік –315 тон, 1997 рік –468 тон, 1998 рік - 439 тон, 1999 рік –416 тон, 2000 рік - 391 тона, 2001 рік –157 тон, в тому числі 35 тон Корпорації “Украгропромбіржа”.

В порушення умов договору КСП ім.. Б.Хмельницького у встановлені в договорі строки розрахунки з позивачем в повному обсязі не здійснило.

Згідно п.5.2 договору зобов’язання вважаються виконаними повністю після закладення хлібоприймальними підприємствами зерна до державного резерву та для Корпорації “Украгропромбіржа”, зданого товаровиробником ( Покупцем ) в повному обсязі та після сплати відповідних штрафних санкцій, якщо такі виникнуть.

Всього в виконання зобов’язань по договору КСП ім.. Б.Хмельницького заклало до державного резерву пшениці третього класу на суму 110189,6 доларів США. Борг на день розгляду справи складає 136571 доларів США або 689683,55 грн.

Вислухавши пояснення представників сторін, висновки прокурора та оцінивши надані докази у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких обставин.

Відповідно до укладеного договору від 14.06.1996 року №18 ”Про поставку сільгосптоваровиробнику зернозбиральних комбайнів фірми “Джон Дір” на умовах розстрочки платежу та поставку в рахунок держрезерву сільгосппродукції, як плату за одержану техніку”, укладеного між позивачем та КСП ім.. Б.Хмельницького, що реорганізувалося в СТОВ ім.. Б.Хмельницького і відповідно до п.1.12 Статуту товариства є правонаступником прав і обов’язків колишнього КСП ім.. Б.Хмельницького, позивач поставляє ( продає) Товаровиробнику зернозбиральний комбайн, адептори та запасні частини фірми “Джон Дір” на умовах розстрочки платежу, а товаровиробник поставляє в рахунок держрезерву сільгосппродукцію, як плату за одержану техніку.

Таким чином, за умовами договору позивач поставляє відповідачу зернозбиральний комбайн “Джон Дір”, жатки та запасні частини, а відповідач відповідно зобов’язувався за одержану техніку і запасні частини розрахуватися пшеницею третього класу в термін п’ять років тобто до 2001 року в кількості 2186 тон.

Позов же до суду позивачі заявили про вилучення комбайна “Джон Дір” з жатками та стягнення 689683 грн., як плату за техніку.

Відповідно до ст. 193 ГК України , ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов’язанням за договором №18 для відповідача є поставка 2186 тон пшениці м’якої третього класу в термін п’ять років з розбивкою по роках, тобто з 1996 року по 2001 рік.

Умовами договору сплата коштами за техніку або повернення техніки не передбачено.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5.3 договору він набирає чинності з моменту підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань. Тому, сторони повинні виконувати ті зобов’язання, які вони встановили в договорі. У встановленому законом прядку умови договору сторони не змінили.

Починаючи з 1996 року відповідач мав закласти до держрезерву в виконання умов договору пшеницю м”яку третього класу по рокам :

1996 рік –315 тон, 1997 рік –468 тон, 1998 рік - 439 тон, 1999 рік –416 тон, 2000 рік - 391 тона, 2001 рік –157 тон. В держрезерв відповідач пшениці в визначеній кількості не заклав. Відповідач припинив виконання зобов’язань по договору з 2000 року.

У разі порушення зобов’язання однією стороною друга сторона, відповідно до п.1 ст. 615 ЦК України, має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов’язання.

Позивачі не відмовився від виконання зобов’язання ні в позовній заві, ні представник другого позивача та прокурор в засіданні суду не заявили про відмову від зобов’язання.

Доводи прокурора та представника другого позивача в засіданні суду з посиланням на п.13 Порядку, яким передбачено, що у разі невиконання протягом 6 місяців після встановленого терміну зобов’язання по розрахунках за отриману техніку товаровиробник –відповідач, зобов’язаний повернути отриману техніку Постачальнику - позивачу суд вважає є помилковими і спростовуються матеріалами справи.

Згідно п. 5.3 договору №18 він діє до повного виконання. З 2000 року, відповідно до розрахунку позивачів та підтвердження представника другого позивача в засіданні суду, відповідач оплату за отриману техніку не здійснював.

Отже, в строк 6 місяців після припинення відповідачем розрахунків, позивачі не звернулися до відповідача з вимогами про повернення техніки та сплати відповідних сум. Яких-небудь доказів по цьому факту позивачі суду не надали. Крім того, листом від 06.08.2001 року № 96-01-546/04, який другий позивач надіслав відповідачу він підтвердив чинність договору №18 від 14.06.1996 року і обов’язок виконання відповідачем договірних зобов’язань.

Ствердження представника другого позивача в засіданні суду про те, що відповідач незаконно володіє технікою спростовуються договором №18 та листом другого позивача від 06.08.2001 року №96-01-546/04 якими доведено, що технікою він володіє на підставі договірних зобов’язань, які сторонами не припинені на цей час.

Відповідно до ст.ст..1,21 ГПК України сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.. 1 цього кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Позов подано прокурором в інтересах Міністерства аграрної політики України та Корпорації “Українська універсальна агропромислова біржа” які відповідно до ст..ст.. 1,21 ГПК України є позивачами.

Звернення прокурора із заявою до господарського суду - це є правовий засіб його реагування на встановлені порушення закону у процесі здійснення наглядових заходів. Відповідно до чинного законодавства прокуратура здійснює в суді лише представництво інтересів громадянина або держави у випадках визначених законом.

Частина друга ст.. 29 ГПК України визначає, що у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Судом встановлено, що згідно п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.1996 року №166 “Про забезпечення сільського господарства зернозбиральною технікою” на Корпорацію “Украгропромбіржа” покладено виконання функцій державного агента з отримання і використання кредитів для закупівлі зернозбиральної техніки фірми “Джон Дір”, поставки її сільськогосподарським товаровиробникам та іншим суб’єктам господарювання і укладення з ними договорів її продажу на умовах розстрочки платежу терміном на 5 років під заставу сільськогосподарської продукції, які передбачають розрахунки за цю техніку.

Таким чином, відповідно до ст.ст.1,21 ГПК України позивачами є Міністерство аграрної політики України та Корпорація “Українська універсальна агропромислова біржа”.

Згідно ст.ст. 2,18,29 ГПК України прокурор лише є учасником господарських процесуальних правовідносин, а не позивачем.

Тому, доводи представника другого позивача викладені в судовому засіданні про те, що позивачем є прокурор та про те, що другий позивач не є стороною по договору №18, а тому він не знав про невиконання зобов’язань відповідачем по договору №18 є помилковими і не обґрунтованими.

Сторонами по договору №18, який діє і по цей час є другий позивач і відповідач.

Ствердження представника другого позивача про те, що Постановою КМУ №1708 від 16.11.2000 року була змінена форма розрахунків ( тобто виконання зобов’язання) товаровиробників за отриману техніку “Джон Дір” і з 01.12.2000 року розрахунки між сторонами повинні проводитися тільки грошовими коштами, суд не може погодитися з такими ствердженнями оскільки, згідно п.п.6.1,6.2 договору №18 від 14.06.1996 року умови цього договору не переглядалися і зміни в нього не вносилися.

В судовому засіданні ні одна із сторін не надала суду доказів зміни умов договору №18 або внесення до нього доповнень.

Як передбачалося пунктом 3.2 договору здійснення розрахунків за техніку пшеницею 3-го класу так і на цей час ці зобов’язання у встановленому порядку не змінені.

Позов до суду заявлено поза межами строку позовної давності.

Так відповідно до п. 6 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України від 19.06.20023 року №980-ІУ його правила про позовну давність застосовуються до тих позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, тобто до 1 січня 2004 року.

На той час, коли укладався договір № 18 від 14.06.1996 року між стороанами, діяв Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР загальний строк позовної давності складав три роки.

Позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права за вищевказаним договором у 2000 році, коли відповідач припинив поставку зерна для здачі до державного резерву. Саме з цього часу і почався перебіг строку позовної давності у три роки, який закінчився у жовтні 2003 року. А тому, відповідно до вказаного п. 6 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст. ст. 75, 80 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін, а її закінчення є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене суд вважає в позові відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

СУДДЯ І.І. Упир

Рішення підписано 21.01.2008р.