ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.01.08

Справа № 15/666-07.

за позовом Сумського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Битицької сільської ради

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «КІПС», м. Суми

2. Сумської районної державної адміністрації

про визнання недійсним правочину і звільнення земельної ділянки

СУДДЯ                    Резниченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з‘явився

Від відповідачів: 1.Назаренко О.О., довіреність №11/08-д від 08.01.2008р.

2. Нагорний В.Б., довіреність №27 від 12.01.2008р.

Прокурор: Передерій І.Г.

Суть спору: Прокурор в інтересах держави в особі позивача просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений 22.08.2006р. між першим та другим відповідачем, зареєстрований 14.12.2006р. у Сумському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України за №37 та зобов’язати першого відповідача звільнити земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Битицької сільської ради Сумського району Сумської області загальною площею 4,1307 га.

Перший відповідач подав заперечення №02/08 від 08.01.2008р. на позовну заяву, в якому просить позов задовольнити частково, визнати недійсним п. 15 та п. 16 договору оренди землі, укладеному 22.08.2006р. між другим відповідачем та першим відповідачем та зареєстрованому 14.12.2006р. у Сумському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України за №37, зобов‘язати другого відповідача внести зміни до вказаного договору оренди землі, виклавши п. 15, 16 в наступній редакції: п. 15. Земельна ділянка передається в оренду для організації відпочинку населення, п. 16. Цільове призначення земельної ділянки – землі рекреаційного призначення (для організації відпочинку населення), в інший частині позову перший відповідач просить позивачу в позові відмовити.

Другий відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог, зазначає, що земельна ділянка була передана в оренду ТОВ «КІПС» у відповідності до вимог діючого законодавства України. Він погоджується, що фактично територія санаторія-профілакторія «Росинка» не має природних лікувальних властивостей і в архіві відділу земельних ресурсів у Сумському районі Сумської області є проект відведення про надання вказаної земельної ділянки для розміщення бази відпочинку. Документи щодо зміни цільового призначення на землі оздоровчого призначення в архіві відсутні.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2006 року між Сумською районною державно адміністрацією і ТОВ «КІПС» укладений договір оренди землі, який зареєстрований 22 серпня 2006 року у Сумському районному відділі ДП „Центр Державного земельного кадастру" при Держкомземі України за № 37.

У відповідності до п. 1 договору оренди землі відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для оздоровчого призначення (для організації профілактики та лікування), яка знаходиться на території Битицької сільської ради Сумського району, Сумської області загальною площею 4, 1307 га терміном на 49 років.

На вищезазначеній земельній ділянці знаходиться нежитлове приміщення - санаторій профілакторій „Росинка" зі спорудами та будівлями за адресою: Сумська область, Сумський район, Битицька сільська рада, урочище „Росинщина", б/н, яке належить ТОВ „КІПС" на праві власності згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28 квітня 2005р., посвідченого Хоменко О.В., державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області, і витягу про реєстрацію власності на нерухоме майно, виданого 12 травня 2005 року Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» за №7215353.

Позивач вважає, що надання відповідачу земельної ділянки, згідно договору оренди землі відбулось з порушенням законодавства України, а саме ст. 123 Земельного кодексу України, ст. 20 Закону України „Про землеустрій" від 22 травня 2003 року №858-ІУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок юридичні особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектам відведення цих ділянок.

Частиною 3 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною і цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення.

Проведеною Сумською міжрайонною природоохоронною прокуратурою перевіркою встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ „КІПС" не розроблявся. Під час виділення земельної ділянки попередньому власнику нежитлового приміщення ВАТ „Сумижитлобуд" цільовим призначенням земельної ділянки було будівництво бази відпочинку. Цей факт підтверджується проектом відведення земель будівельно-монтажному тресту „Сумижитлобуд" розробленому в 1974 році Сумською філією Республіканського проектного інституту землеустрою «Укрземпроект».

Згідно ст. 47 Земельного кодексу України до земель оздоровчого призначення належать землі, ще мають природні лікувальні властивості, які використовуються або можуть використовуватися для профілактики захворювань і лікування людей. Ст. 50 Земельного кодексу України передбачено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів, а ст. 51, що до складу земель рекреаційного призначення відносить земельні ділянки зайняті територіями будинків відпочинку. Таким чином, позивач вважає, що безпідставно і необґрунтовано в п. 16 договору оренди землі цільове призначення земельної ділянки визначено як землі оздоровчого призначення (для організації профілактики та лікування).

Крім того внаслідок відсутності проекту відведення земельної ділянки неможливо встановити підстави передачі в оренду земельної ділянки площею 4,1307 га, так як згідно вищезазначеного проекту відведення земель будівельно-монтажному тресту „Сумижитлобуд" попередньому власнику земельна ділянка під будівництво бази відпочинку була відведена в розмірі 0,4 га. Таким чином, передача в оренду земельної ділянки площею 4,1307 га була проведена всупереч ст. 20 Закону України „Про землеустрій", яка передбачає, що землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою, у тому числі визначення та встановлення в натурі (на місцевості).

Перший відповідач просить позов задовольнити частково, визнати недійсним п. 15 та п. 16 договору оренди землі, якими визначено відповідно, що земельна ділянка передається в оренду для оздоровчого призначення (для організації профілактики та лікування) та те, що цільове призначення земельної ділянки – землі оздоровчого призначення (для організації профілактики та лікування).

Другий відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає, що земельна ділянка була передана в оренду першому відповідачу у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши подані докази, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування зе мельною ділянкою, необхідною орендарю для проведення підприємницької та іншої діяльності.

Закон України „Про оренду землі" від 06.10.98 р. № 161-ХІУ, у ст.ст. 1, 2 визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельної ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі, згідно ст. 13 Закону України „Про оренду землі", це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну діля нку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використо вувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законо давства.

Передача в оренду земельних ділянок, що знаходяться в державній та комуна льній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ст. 124 Земельного кодексу України).

Підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, є рішення орендода вця.

Спірний договір оренди укладено на підставі Розпоряджень Сумської районної державної адміністрації № 846 від 23.11.2005р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право корис тування землею" та № 598 від 02.08.2006 „Про визнання розпорядження голови райдержадміністрації від 17.02.06. №130 таким, що втратило чинність та про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 23.11.2005 №846".

У відповідності до ч. 4 ст.16 Закону України „Про оренду землі" передача зе мельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), в оренду без змі ни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведен ня.

ТОВ „КІПС" у встановленому законом порядку було здійснено розробку відповідної технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду, яка погодже на з відповідними службами.

Договір оренди землі у відповідності до вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 18 Закону України „Про оренду землі", зареєстрований 22 серпня 2006 року у Сумському районному відділі ДП „Центр Державного земельного кадастру" при Держкомземі України за № 37 і в ньому зазначені всі істотні умови договору, що передбачені ст. 15 Закону України „Про оренду землі".

Таким чином, спірний договір було укладено у встановленому законом порядку.

Щодо цільового призначення земельної ділянки, яке змінено в договорі оренди з земель рекреаційного призначення на землі оздоровчого призначення, перший відповідач погоджується з тим, що землі надані йому в оренду не мають природних лікувальних властивостей, які використовуються або можуть використо вуватися для профілактики захворювань і лікування людей. Ним було зауважено, що Земельний кодекс України, де зазначені основні категорії земель за цільовим призначенням набрав чинності в 2001 році, а проект відведення земель будівельно-монтажному тресту „Сумижитлобуд" був розроблений в 1974 році і на той час роз межування земель за цільовим призначенням, передбаченим Земельним кодексом України, не існувало. ТОВ „КІПС" не заперечує проти приведення договору оренди у відповідності до вимог позивача, шляхом зазначення в договорі оренди землі ці льового призначення земельної ділянки, як землі рекреаційного призначення. Тому, він просить суд визнати недійсним п. 15 та п. 16 договору оренди землі.

Листом №2727/01-21 від 04.12.2007р. відділ земельних ресурсів у Сумському районі Сумської області повідомив ТОВ „КІПС", що землі на яких розташований санаторій-профілакторій „Росинка" не мають природних лікувальних властивостей і дана територія віднесена до земель оздоровчого призначення, виходячи із самої на зви „санаторій-профілакторій „Росинка". Також в цьому ж листі зазначається, що земельна ділянка, згідно проекту відведення в 1974 році, надавалась для розміщен ня бази відпочинку (землі рекреаційного призначення). Тобто цільове призначення вищезазначених земель було визначено відділом земельних ресурсів у Сумському районі Сумської області помилково.

Під час передачі земельної ділянки відповідачу Битицька сільська рада була ознайомлена зі змістом договору і зауважень щодо укладання договору оренди в ад ресу Сумської районної державної адміністрації та ТОВ „КІПС" не надало. Почи наючи з моменту укладення договору оренди землі ТОВ „КІПС" своєчасно і в пов ному обсязі сплачує орендну плату та сумлінно виконує всі обв'язки передбачені до говором оренди землі.

У відповідності до ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарсь ких відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціа льної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного ор гану державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд визнає недійсними п. 15 та п. 16 договору оренди землі, укладеному 22.08.2006р. між першим та другим відповідачем, а в інший частині позовних вимог – відмовляється.

Щодо зазначення позивачем, що попередньому власнику санаторія-профілакторія „Росин ка" земельна ділянка під будівництво бази відпочинку в 1974 році була відведена в розмірі 0,4 га і в зв'язку з цим надання в оренду ТОВ"КІПС" земельної ділянки в розмірі 4,1307 га є незаконним, суд вважає за потрібне зазначити, що попередньому власнику санаторія-профілакторія „Росинка" земельна ді лянка під будівництво бази відпочинку була відведена в розмірі 0,4 га, згідно проек ту відведення земель будівельно-монтажному тресту „Сумижитлобуд" розроблено му в 1974 році Сумською філією Республіканського проектного інституту землеуст рою „Укрземпроект". В подальшому проектно-будівельне об'єднання „Сумижитло буд" неодноразово зверталось до органів влади з проханням про розширення земе льної ділянки, а саме:

-          листом в адресу Міністерства лісного господарства УРСР про виділення земельної ділянки площею 4,6га;

-          листом до ГСАГРОПРОМ УРСР про виділення земельної ділянки площею 4,6га;

-          листом від 24.05.1989р. до Сумської обласної ради народних депутатів про додат кове виділення земельної ділянки площею 2,9 га;

-          листом до Сумського держлісохотгосподарства від 24.09.1990р. про додаткове від ведення земельної ділянки;

-          листом від 26.07.1993р. до Сумського обласного виробничого лісогосподарського об'єднання „Сумиліс" про додаткове виділення земельної ділянки 0,6 га;

-          листами до Сумського лісгоспу від 25.04.1995р. про виділення додатково 0,8га та 3,5га земельних ділянок;

- листом від 26.07.1995р. до Голови Сумської обласної державної адміністрації від 26.07.1995р. про виділення земельної ділянки площею 3,5 га.

Листом виконавчого комітету Сумської обласної ради народних депутатів №10-12/1854 від 27.06.1983р. надана згода на створення комісії по відводу земельної ді лянки під розширення санаторія-профілікторія. У відповідності до акту про вибір земельної ділянки під розширення будівництва санаторія-профілакторія на 200 місць БМТ „Сумижитлобуд" державною комісією прийняте рішення про виділення додаткової земельної ділянки площею 2,9 га.

У відповідності до дозволу виконавчого комітету Сумської обласної ради на родних депутатів №15-12/656 від 05.06.1989р. державною комісією складено акт про вибір земельної ділянки під розширення санаторія-профілакторія в с. Битиця пло щею 2,9 га.

В 1990 році, на підставі клопотання ПБО „Сумижитлобуд", виконавчим коміте том Сумської районної ради народних депутатів Сумської області прийняте рішення №69 від 29.03.1990р. про виділення додатково земельної ділянки під розширення санаторія-профілакторія „Росинка" площею 2,7га.

В обґрунтування до листа від 26.07.1995р. на ім'я Голови Сумської обласної дер жавної адміністрації від 26.07.1995р. про виділення земельної ділянки площею 3,5 га головою правління ВАТ „Сумижитлобуд" зазначено, що реально в санаторії - про філакторії „Росинка" огороджена земельна ділянка площею 3,9 га.

Таким чином, межі земельної ділянки на якій розташований санаторій - профіла кторій „Росинка" на момент передачі її ТОВ „КІПС" вже були визначені в натурі (на місцевості) шляхом встановлення огорожі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати недійсними п. 15 та п. 16 договору оренди землі, укладеному 22.08.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КІПС» (м. Суми, вул. 2-а Залізнична, 26, код 23049925) та Сумською районною державною адміністрацією (м. Суми, вул. Червоногвардійська, 97), який зареєстрований 14.12.2006р. у Сумському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України за №37.

3.          В інший частині позову – відмовити.

СУДДЯ                                                                                О.Ю.РЕЗНИЧЕНКО

Повний текст рішення підписано 28.01.08 р.