ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.03.08

Справа № 13/289-04нр.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮВС”, м. Київ

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Бурякорадгосп “Шевченківський”, Сумського району Сумської області

про стягнення 710100 грн. 00 коп.

Суддя Миропольський С.О.

Представники сторін:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: Афанасьєв Р.В.

В судовому засіданні приймала участь секретар судового засідання Міщенко Т.М.

Суть спору: позивач просив визнати за ним право власності на продукцію – 3000 тон цукрових буряків, які знаходяться у володінні відповідача – Відкритого акціонерного товариства “Бурякорадгосп “Шевченківський”, які були вирощені у 2004 році, зобов’язати відповідача передати зазначене майно зі свого володіння, як таке, що належить позивачу на праві власності відповідно до умов Договору №7 від 05.03.2004р., 261 000 грн. 00 коп. штрафу у відповідності до п.9.2. зазначеного Договору, за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов’язань.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки неможливість участі представника позивача в судовому засіданні 31.03.08р. нічим не обґрунтована в поданому до суду 31.03.08р. клопотанні представника позивача.

Відповідач подав відзив на позовну в якому позовні вимоги не визнає вважає їх безпідставними та необґрунтованими тому просить суд у задоволені позову позивачу відмовити.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до умов Договору купівлі-продажу цукрових буряків за №7, укладеного між сторонами 05.03.2004р., відповідач зобов’язувався продати, а позивач купити цукрові буряки, що вирощені у 2004 році.

Об’єм продукції, що підлягала продажу, згідно п.2.1. вищезазначеного Договору становить 3000 тон цукрових буряків, вартість яких згідно п.7.2. Договору складає 522000 грн. 00 коп. з розрахунку: 174 грн. 00 коп. за 1 тону, в т.ч. ПДВ – 87000 грн. 00 коп.

Пунктом 6.4. зазначеного Договору визначено, що право власності на цукровий буряк переходить від продавця (відповідача) до покупця (позивача) в момент підписання Договору.

Відповідач в обґрунтування своєї позиції по справі посилається на те, що у відповідності до п. 5.2 договору № 7 від 05.03.2004 року поставка цукрового буряку повинна була бути здійсненна у період з 10 вересня до 20 жовтня 2004 року.

Факт поставки цукрового буряку підтверджується матеріалами справи, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: копіями товаротранспортних накладних, актом прийому-передачі (підтверджено, що станом на 30 вересня 2004 року поставлено 2517,618 тон буряку), довіреністю на отримання цукрового буряку.

Крім того виконання з боку відповідача своїх зобов’язань по договору підтверджується перерахуванням позивачем за поставлений буряк грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача (копії в матеріалах справи).

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у відповідності до п. 9.2 договору за несвоєчасну поставку цукрового буряку не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується факт виконання відповідачем своїх зобов’язань щодо своєчасної та повної поставки продукції, крім того посилання позивача на застосування пункту 9.2 договору щодо нарахування штрафних санкцій, не підлягає задоволенню, оскільки в день укладення договору між сторонам було досягнуто згоди про виключення вказаного пункту, що підтверджується підписами та печатками сторін на примірниках догорів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивач не подав обґрунтованих заперечень на відзив відповідача та враховуючи те, що у відповідача мається достатньо документів, які підтверджують факт своєчасного виконання своїх договірних зобов’язань, господарський суд вважає позовні вимоги не правомірними, не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В задоволені позову відмовити.

2.          Копію рішення направити сторонам по справі.