ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 38/44-45/440

11.02.08

За позовом позивача 1:

Закритого акціонерного товариства "Кримський торгово-промисловий дім"

За позовом позивача 2:

Науково-виробничого підприємства "Нива" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

До:

Антимонопольного комітету України

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Державне підприємство “Завод шампанський вин “Новий Світ”, м. Судак, АРК

Про:

визнання недійсним рішення від 26.12.2006 № 575-р

Суддя Балац С.В.

Представники:

Позивача 1: не з’явилися

Позивача 2: Дидух В.В., дов. від 08.02.2008 № ЮРО-01

Відповідач: Барсукова К.І., дов.від 20.02.2007 року № 21-29/10-1106

Третя особа: не з’явилися

Суть спору: визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 26.12.2006 року № 575-р по справі № 27-26.4/58-06 в частині визнання дій товариства з обмеженою відповідальністю “НВП “Нива” щодо використання без дозволу державного підприємства “Завод шампанських вин “Новий Світ” у господарській діяльності комплекту етикеток для вина (шампанського “Шансон”) “Новый Свет”, який є схожим до ступеня змішування з комплектами етикетом класичного колекційного шампанського “Крымское “Новый Свет” та “Новый Свет”(брют) виробництва державного підприємства “Завод шампангських вин “Новий Світ”(смт. Новий Світ, м. Судак, АРК), що може призвести до змішування з діяльністю державного підприємства “Завод шампанських вин “Новий Світ”, яке має пріоритет на його використання, порушенням, передбаченим ст. 4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції.

Позовні вимоги позивача 1 мотивовані тим, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства, висновки викладені у рішенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому рішення має бути визнано недійсним частково: постановлені в рішенні п. 2, 3, 5, 6 в частині визнання дій позивача 1 щодо використання без дозволу третьої особи у господарській діяльності комплекту етикеток для вина (шампанське "Шансон") порушенням, передбаченим ст. 4, 1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" та накладенням на позивача 1 штрафів. Позивач 1 стверджує, що з 2000 року у господарський обіг третьою особою було введено продукцію "Шампанське колекційне "Новий Світ" брют, з етикеткою, яка була розроблена позивачем 1.

Позивач 1 зазначає, що на ім’я патентного повіреного була видана довіреність на право від імені позивача 1 та третьої особи вести справи, пов’язані з подачею заявок і реєстрацією прав на об’єкти інтелектуальної власності. Позивач 1 вказує, що оскаржуваним рішенням відповідача було встановлено, що ані ТОВ “Легенда Криму”, яким було зроблено дизайн комплекту етикеток третій особі, ані третя особа не надавали позивачу 1 дозволу на використання у господарському обігу етикеток для вина з назвою “Новий Світ”, проте, на думку позивача 1, ні ТОВ “Легенда Криму”, ні третя особа не мали та не мають охоронного документа (патенту) на використання зазначеного комплекту етикеток. Позивач 1 вважає, що не відповідає законодавству висновок, про те що третя особа має пріоритет на використання цих комплектів етикеток, оскільки в оскаржуваному рішенні відповідача немає посилань на відповідь Державного департаменту інтелектуальної власності про наявність у третьої особи пріоритету та про дату пріоритету третьої особи на комплект етикеток згідно ст.1 Закону України “Про охорону прав на промислові зразки”.

Крім того, позивач 1 зазначає, що ним отримано лист від Державного департаменту інтелектуальної власності, в якому було вказано, що станом на 25.12.2006 не існує патентів України на промислові зразки та заявок на видачу патентів України на промислові зразки, зокрема на “комплект етикеток”, власником яких і, відповідно, заявником за якими було б ТОВ “Легенда Криму”. Також було повідомлено, що згідно зі ст.3 Патентного закону Російської Федерації охоронним документом на промисловий зразок є патент.

Позивач 1 стверджує, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було прийнято до уваги клопотання позивача 1 про відстрочку дня засідання комітету, що не надало позивачу 1 можливості пред’явити додаткові документи, що є порушенням прав позивача 1 та ст.12, 13 Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в редакції Розпорядження Антимонопольного комітету №169-р від 29.06.1998.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, та вказав, що посилання позивача 1, який є торгово-посередницьким підприємством, на господарські відносини між ним та третьою особою, не є підтвердженням того, що саме позивачем 1 було введено у господарський обіг етикетки для колекційного шампанського “Кримське “Новий Світ” та “Новий Світ”. Більш того, відповідач зазначає, що в ході розслідування не виявлено жодних документів на підтвердження того, що позивач 1 є розробником дизайну вказаних комплектів етикеток. Отже, на думку відповідача, наявність протягом 2000-2002 років господарських стосунків між позивачем 1 та третьою особою з поставок допоміжних матеріалів (пляшок, етикеток тощо) та з реалізації продукції третьої особи не є доказом того, що позивач 1 володів правами на етикетки, з якими реалізовувалась продукція третьої особи, або мав право ним розпоряджатись чи використовувати за власним розсудом, та не доводить причетність позивача 1 до розробки дизайну цих етикеток.

На думку відповідача, тобто пріоритет господарюючого суб’єкта на використання будь-якого позначення, з яким набувається ділова репутація, визначається з моменту введення відповідного позначення у господарський обіг на товарному ринку, і виникнення такого пріоритету Закон не пов’язує з наявністю або відсутністю у суб’єкта господарювання спеціального правоохоронного документу, зокрема патенту на промисловий зразок. Посилання позивача 1 на відсутність у третьої особи патенту на комплекти етикеток, що на думку позивача 1, свідчить про відсутність пріоритету, у розумінні ст.1 Закону України “Про охорону прав на промислові зразки”, немає значення для доведення порушення, передбаченого ст.1, 4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”.

Також відповідач вказав, що посилання позивача 1 на те, що відповідачем було порушено його права при прийнятті оскаржуваного рішення не надавши відстрочку дня засідання Комітету з метою подання позивачем 1 додаткових документів спростовується тим, що документи, які позивач 1 бажав надати відповідачу були отримані останнім від інших джерел, а саме від третьої особи та ТОВ “Легенда Криму”. Крім того, позивача 1 було належним чином повідомлено про засідання комітету надавши можливість представнику позивача 1 взяти у ньому участь, чим було забезпечено права та охоронювані законом інтереси позивач 1 щодо всебічного та об’єктивного розгляду справи.

Третя особа у поданих поясненнях вказала на те, що позовні вимоги позивача 1 є необґрунтованими та безпідставними, а оскаржуване рішення відповідача є законним і відповідає чинному законодавству України посилаючись на наступне. Твердження позивача 1, що дизайн комплекту етикеток до пляшки шампанського “Новий Світ” розробляв саме він є безпідставним, оскільки третя особа отримала дизайн спірного комплекту етикеток від ТОВ “Легенда Криму”, з яким третя особа знаходилась у господарських відносинах з 1999 року.

Третя особа вважає, що позивачем в порушення чинного законодавства України було незаконно подано на реєстрацію до Державного департаменту інтелектуальної власності на своє ім’я комплект етикеток і отримано патент в 2003 році, який рішенням суду, що набрало законної сили, був визнаний недійсним. Судом було визнано, що позивач 1 незаконно набув право на комплект етикеток та незаконно використовував патент, надавши право позивачу 2 на виробництво та продаж шампанського –шансон “Новий Світ”, що свідчить про дії недобросовісної конкуренції позивача 1.

Також третя особа зазначила, що пріорітет останньої на використання етикетки до пляшки шампанського “Новий Світ” обґрунтовується правом на знаки для товарів і послуг згідно свідоцтва на знак для товарів і послуг №14120 від 29.12.1999 в комбінованому позначенні “НС”, що діє до 2014 року. Третя особа вважає, що позивач 1 необґрунтовано посилається на звіт про патентні досліджування патентного повіреного Скачко А.В., оскільки вказана інформація не є офіційною.

Позивач 2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним рішення від 26.12.2006р. №575-р по справі №27-26.4/58-06.

Заявлений позов позивач 2 обґрунтовує тим, що 09.11.2005 між позивачем 1 та позивачем 2 був укладений договір, відповідно до якого позивач 2 зобов’язаний від імені та за рахунок позивача 1 виготовити продукцію, марковану зображеннями і текстами, зазначеними в документах і поставляти її тільки замовнику. Позивач 2 зазначає, що він при укладенні договору керувався документами, які були представлені позивачем 1, зокрема, патентом №7931 від 15.09.2003. Також позивач 2 вказав, що як тільки останньому стало відомо про те, що Господарським судом міста Києва розглядається справа про визнання недійсним патенту України на комплект етикеток, на який посилався позивач 1 при укладенні договору, як на наявність законних підстав для використання позначення “Новий Світ”, виробництво шампанського позивачем 2 було припинено, а решта комплектів етикетки була повернута. Таким чином, позивачем 2 не було порушено діючого законодавства України, оскільки позивач 2 маркував продукцію позначення “Новий Світ” на підставі діючих на момент виробництва шампанського на замовлення позивача 1 патентів, які були видані Державним департаментом інтелектуальної власності.

Крім того, позивач 2 зазначив, що діяв на підставі договору доручення, а відповідно до ст.1000 Цивільного кодексу України дії, вчинені повіреним, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов’язки довірителя, тобто позивача 1. Тому, на думку, позивача 2, останній діяв на законних підставах, а його дії не підпадають під ознаки недобросовісної конкуренції.

Відповідач проти задоволення позову позивача 2 заперечив, та вказав, що позивач 2 має безпосереднє відношення до виготовлення вина із назвою “Новий Світ”, оскільки отримав доход від цієї діяльності і зазначав себе на етикетці як виробника продукції. Тобто етикетку для вина із назвою “Новий Світ”, яка порушувала права та охоронювані законом інтереси третьої особи, було введено у господарський обіг як позивачем 1, так і позивачем 2.

На думку відповідача, посилання позивача 2 на те, що він мав строго виконувати зобов’язання за договором є безпідставним, оскільки за своїм змістом договір є правочином, за яким кожна із сторін діяла від власного імені, виробництво вина здійснювалось на виробничих потужностях позивача 2 із виноматеріалів, що є власністю цього виробника, при наявності відповідної ліцензії, а позивач 1 визначав асортимент та обсяг продукції, що замовлялася і здійснював її реалізацію. Відповідач стверджує, що даний договір, укладений між позивачами, по своїй суті не може вважатись договором доручення у розумінні ст.1000 Цивільного кодексу України, а тому позивач 2 не може ухилятись від відповідальності зі дії вчинені у рамках договору. Таким чином, рішенням відповідача правомірно встановлено, що дії позивача 2 з використання без дозволу третьої особи у господарській діяльності комплекту етикеток для вина є порушенням, передбаченим т.4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”.

Крім того, відповідач зазначив, що оскаржуваним рішенням накладено на позивач 2 штраф як міра відповідальності за вчинення дій, визначених Законом України “Про захист від недобросовісної конкуренції” як недобросовісна конкуренція (стаття 20 Закону). Цивільна відповідальність не була застосована до позивача 2 за вчинення дій у вигляді недобросовісної конкуренції, що випливає із змісту резолютивної частини оскарженого рішення, а тому посилання позивача 2 на ст.1000 Цивільного кодексу України, як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення, передбачене ст.4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” є безпідставним.

Третя особа письмових пояснень або будь-яких інших документів з приводу заявленого позивачем 2 позову суду не подала.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2007 № 38/44 у позові позивачеві 1 відмовлено, позов позивача 2 задоволено частково –визнано недійсним п. 1, 4 оскаржуваного рішення відповідача, в іншій частині у позові позивача 2 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2007 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 скасовано в частині розгляду позову відповідача 2, а справу в цій частині передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 залишено без змін.

Відповідно до резолюції Голови Господарського суду міста Києва справу № 38/44 передано судді Балац С.В. на новий розгляд у скасованій частині.

Отже, на новий розгляд передано вимоги позивача 2 про скасування рішення відповідача від 26.12.2006 № 575-р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2007 прийнята до провадження судді Балац С.В. справа № 38/44, присвоєно їй № 38/ 44-45/440 та призначена до розгляду на 17.12.2007.

Ухвалою від 05.12.2007 виправлено описку у вступній частині ухвали від 27.11.2007, а саме в найменуванні третьої особи.

Позивач 2 позовні вимоги підтримав та вказав, що останній не порушував вимог законодавства і діяв на підставі договору доручення та вважав, що позивач 1 діяв на підставі патентів. Тому на думку позивача 2, дії останнього не підпадають під ознаки недобросовісної конкуренції, а оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм діючого законодавства.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та вказав, що фактично шампанське "Шансон" з назвою "Новий Свет" виготовлялося позивачем 2 від власного імені, свідчить зокрема, напис на етикетках для вина, що продукція вироблена саме позивачем 2. Також відповідач вказав, що той факт що позивач 2 добровільно припинив виробництво вина (шампанського "Шансон" з назвою "Новий Свет") до прийняття відповідачем рішення від 26.12.2006 № 575-р, був врахований під час визначення розміру штрафу за вчинення позивачем 2 порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

В судовому засіданні 17.12.2007 сторони звернулися із спільним клопотанням про продовження строку вирішення спору на 2 місяці. Ухвалою від 17.12.2007 вказане клопотання судом задоволено, строк вирішення спору продовжено на 2 місяці. Цією ж ухвалою розгляд справи відкладався на 21.01.2008.

У судовому засіданні 21.01.2008 оголошувалася перерва до 11.02.2008 для підготовки, за ініціативою суду, повного тексту рішення, про що позивач 2, відповідач та третя особа повідомлені під розписку, позивачеві 1 направлено повідомлення про оголошену перерву.

В судовому засіданні 11.02.2008, за згодою позивача 2 та відповідача, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача 2, відповідача, третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

26.12.1995 третій особі було видано Свідоцтво № 6614 на товарний знак і/або знак обслуговування “Новый Свет”.

26.12.1995 третій особі було видано Свідоцтво № 6615 на товарний знак і/або знак обслуговування “Крымское –Завод основан в 1878 году князем Л.Голициным”.

15.04.1996 Комітетом Російської Федерації по патентам і товарним знакам видано третій особі було Свідоцтво №141177 на товарний знак і/або знак обслуговування “Новый Свет”.

15.04.1996 Комітетом Російської Федерації по патентам і товарним знакам третій особі було видано Свідоцтво №141178 на товарний знак і/або знак обслуговування “Крымское –Завод основан в 1878 году князем Л. Голициным”.

29.12.1999 Держпатентом України третій особі було видано Свідоцтво №14120 на знак для товарів і послуг.

У 2000-2001 роках третьою особою введений у господарський обіг та використовується у господарській діяльності комплект етикеток для колекційного шампанського “Крымское “Новый свет” у традиційному для продукції третьої особи художньому оформленні, розроблений ТОВ “Легенда Крыма” (Російська Федерація), що підтверджується матеріалами справи, поданими відповідачем.

15.09.2003 Державним департаментом інтелектуальної власності був виданий Позивачу 1 патент №7931 на промисловий зразок –комплект етикеток до пляшки з найменуванням “Новий Світ”, чотири варіанти.

17.10.2005 Державним департаментом інтелектуальної власності був виданий Позивачу 1 патент №10994 на промисловий зразок –емблему.

З Статуту позивача 2 від 1997 року вбачається, що предметом діяльності останнього є, зокрема, виробництво столових та міцних вин з винограду та плодовоягідної сировини, коньяку, коньячних напоїв типу "бренді" шампанського.

21.04.2005 позивач 2 отримав ліцензію на виробництво алкогольних напоїв (виноробна продукція), реєстраційний номер № 230, термін дії до 21.04.2010 року.

09.11.2005 між позивачем 2 та позивачем 1 був укладений договір доручення №3/11-05, відповідно до якого позивач 1 є власником наступних документів: патенту на промисловий зразок №7931 від 15.09.03; патенту на промисловий зразок №10994 від 17.10.2005; свідоцтва на знак для товарів і послуг №53220 від 15.09.05, виданих Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України у відповідності до Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” від 15.12.1993, які надають позивачу 1 виключне право використання цього знака, а також надають йому право заборонити іншим використовувати цей знак без його дозволу.

Відповідно до п.1.1., 1.2. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач 2 зобов’язується від імені та за рахунок позивача 1 здійснити певні юридичні дії. Позивач 2 зобов’язується на своєму підприємстві, розташованому за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, смт. Таірово, вул. 40-річчя Перемоги, 1, від імені та за рахунок позивача 1 виготовити продукцію –шампанське “Шансон” торгової марки “Новый Свет”: напівсухе і напівсолодке, яке маркіроване зображенням і текстами, вказаними в документах.

Відповідно до п.1.6. договору Позивач 2 зобов’язується поставляти продукцію –шампанське “Шансон” торгової марки “Новый Свет” напівсухе і напівсолодке, яке маркіроване зображенням і тексами, вказаними в документах тільки позивачу 1.

Згідно з п. 3.2. договору, договір підлягає припиненню внаслідок: відміни доручення позивачем 1; відмови позивача 2; за іншими обставинами, встановленими законодавством.

02.11.2005 між позивачем 2 та ТОВ "Гриф Фонд" укладено договір поставки № 02-11-05. Відповідно до умов договору ТОВ "Гриф Фонд" зобов’язувався протягом терміну дії даного договору виготовляти і систематично поставляти (передавати у власність) позивачеві 2 друкарську, етикеткову продукцію. Згідно додатку № 1 до вказаного договору позивачем 2 та ТОВ "Гриф Фонд" погоджено випуск загалом 150000 етикеток на шампанське "Шансон".

Згідно матеріалів справи позивач 2 отримував від ТОВ "Гриф Фонд" виготовлену етикетку на шампанське "Новий Свет (Шансон)", що підтверджується видатковими накладними від 10.12.2005 № РН-427, від 30.12.2005 № РН-467, від 31.12.2005 № РН-468.

В наступному позивач 2 згідно видаткової накладної від 06.06.2006 № Ни-0000002 повернув ТОВ "Гриф Фонд" етикетку на шампанське "Новий Свет (Шансон)" в кількості 99615 штук, а ТОВ "Гриф Фонд" її прийняв згідно довіреності від 05.05.2006 серія ЯЛЮ № 068647.

На виконання умов договору доручення №3/11-05 позивачем 2 було виготовлено 17885 пляшок вина (шампанського «Шансон»), що підтверджується видатковими накладними від 20.12.2005 (6 000 пляшок) та від 30.01.2006 (11885 пляшок) і посвідченнями якості за період з грудня 2005 року по червень 2006.

04.07.2006 Господарським судом міста Києва було прийнято рішення у справі №21/407 за позовом третьої особи до Державного департаменту інтелектуальної власності та позивача 1, відповідно до якого патент №7931 від 15.09.2003 на промисловий зразок “Комплект етикеток до пляшки” був визнаний повністю недійсним. Вказаним рішенням було встановлено, що промисловий зразок “Комплект етикеток до пляшки” не є новим по відношенню до етикеток, що містяться у довідці ТОВ “Легенди Криму” від 07.09.2005 та рекламних матеріалів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2006 рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2006 у справі №21/407 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.12.2006 рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2006 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2006 у справі №21/407 залишені без змін. При цьому, Вищим господарським судом України зазначено, що з 2001 року, тобто до дати подання заявки позивачем 1, третя особа здійснювала маркування пляшок з використанням етикеток, виготовлених ТОВ “Легенди Криму”, промисловий зразок за патентом №7931 від 15.09.2003р. “Комплект етикеток до пляшки” не є новим по відношенню до етикеток, що містяться у довідці ТОВ “Легенди Криму”, сукупність ознак промислового зразка “Комплект етикеток до пляшки” стала загальнодоступною у світі внаслідок виготовлення етикеток та реалізації продукції третьої особи, маркованої такими етикетками.

Ухвалою Верховного Суду України від 01.02.2007р. було відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 19.12.2006р. у справі №21/407.

26.12.2006 відповідачем було прийнято рішення №575-р по справі №27-26.4/58-06 “Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу” (оскаржуване рішення), яким було постановлено: 1) визнати дії позивача 2 щодо використання без дозволу третьої особи у господарській діяльності комплекту етикеток для вина (шампанського “Шансон”) “Новый Свет”, який схожим до ступеня змішування з комплектами етикеток класичного колекційного шампанського “Крымское “Новый Свет” та “Новый Свет” (брют) виробництва третьої особи , що може призвести до змішування з діяльністю третьої особи, яке має пріоритет на його використання, порушенням, передбаченим статтею 4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”; 2) визнати дії позивача 1 щодо використання без дозволу третьої особи у господарській діяльності комплекту етикеток для вина (шампанського “Шансон”) “Новый Свет”, який є схожим до ступеня змішування з комплектами етикеток класичного колекційного шампанського “Крымское “Новый Свет” та “Новый Свет” (брют) виробництва третьої особи, що може призвести до змішування з діяльністю третьої особи, яке має пріоритет на його використання, порушенням, передбачених статтею 4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”; 3) визнати дії позивача 1 щодо набуття права власності на промисловий зразок “Комплект етикеток до пляшки” за заявкою № від 04.04.2003, на підставі якої йому було видано патент №7931 від 15.09.2003, порушенням, передбаченим статтею 1 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”, у вигляді дій у конкуренції, що суперечать торговим чесним звичаям у підприємницькій діяльності; 4) накласти штраф на позивача 2 у розмірі 100000 грн.; 5) накласти на позивача 1 за порушення, передбачене статтею 4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”, штраф у розмірі 150000 грн.; 6) накласти на позивача 1 за порушення, передбачене статтею 1 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”, штраф у розмірі 200000 грн.

Спір виник в наслідок того, що позивач 2 вважає, що його дії не можуть бути визнані недобросовісною конкуренцією, оскільки він діяв в межах законодавства та лише за дорученням позивача 1.

Відповідно до ч.2 ст.10bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року (чинна для України 25.12.1991) актом недобросовісної конкуренції вважається будь-який акт конкуренції, що суперечить чесним звичаям у промислових і торговельних справах. Згідно з п.1 ч.3 ст.10bis вказаної Паризької конвенції зокрема підлягають забороні всі дії, здатні яким би то не було способом викликати змішування відносно підприємства, продуктів чи промислової або торговельної діяльності конкурента.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать правилам, торговим та іншим чесним звичаям у підприємницькій діяльності. Недобросовісною конкуренцією є, зокрема, дії, визначені главами 2 - 4 цього Закону.

Згідно з ст.4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” неправомірним є використання без дозволу уповноваженої на те особи чужого імені, фірмового найменування, знаків для товарів і послуг, інших позначень, а також рекламних матеріалів, упаковки товарів, назв літературних, художніх творів, періодичних видань, зазначень походження товарів, що може призвести до змішування з діяльністю іншого господарюючого суб'єкта (підприємця), який має пріоритет на їх використання.

Вказані норми визначають, що будь-які дії особи, якщо вони викликали або можуть викликати змішування діяльності цієї особи з діяльністю іншої особи (конкурента) є неправомірними та забороняються, в тому числі, використання фірмового найменування, знаків, марок, інших позначень, а також рекламних матеріалів, упаковки, назв тощо. Нормами Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” поняття пріоритет використання імені, фірмового найменування, знаку або іншого позначення чітко не визначений. Проте, як вбачається з норм Закону України “Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”, Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг” під терміном пріоритет розуміється першість вчинення дії, зокрема подання заявки. Отже, використане у ст.4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” поняття пріоритет особи на використання імені, фірмового найменування, знаку або іншого позначення слід розуміти, як першість у початку використання імені, фірмового найменування, знаку або іншого позначення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач 2 при виготовленні шампанського "Шансон" із назвою "Новый Свет" вчиняв юридично значимі дії від імені позивача 1 за договором доручення від 09.11.2005 № 3/11-05.

Натомість матеріалами справи підтверджено, що позивач 2 при виробництві вказаного шампанського діяв саме від власного імені, зокрема, при виробництві шампанського, замовленні та отриманні етикеток у ТОВ "Гриф Фонд".

З матеріалів справи вбачається, що основними видами діяльності позивача 2 є, зокрема, виробництво столових та міцних вин з винограду та плодовоягідної сировини, коньяку, коньячних напоїв типу "бренді" шампанського (п. 2.2. Статуту позивача 2), останній має відповідну ліцензію на виробництво алкогольної продукції. Тому позивач 2, як учасник ринку алкогольних напоїв, а точніше - такого сегменту ринку як "шампанські вина", не міг не бути обізнаним у тому, що запропонований позивачем 1 комплект етикеток для вина (шампанське "Шансон") містить традиційні для продукції третьої особи елементи дизайну, зокрема: домінуюче позначення "Новый Свет", фірмовий медальйон з літерами "НС", геральдичний герб князів Голіциних. Саме такий дизайн зовнішнього оформлення комплекту етикеток забезпечує продукції третьої особи розрізняльну здатність і є добре відомим для споживачів.

Тобто, позивач 2 є ліцензованим виробником алкогольної продукції, який є обізнаним з діяльністю інших суб'єктів господарювання на цьому ринку.

Позивач 2, будучи учасником ринку алкогольних напоїв та маючи виробничі потужності і відповідну ліцензію на виробництво алкогольної продукції, виробляв і відвантажував (поставляв) готовий для реалізації товар позивачу 1, що встановлено вище.

Тобто, позивач 1, не маючи своїх виробничих потужностей і ліцензії на виробництво алкогольної продукції, без безпосередньої участі позивача 2 у виробництві шампанського та використання ним зазначеного комплекту етикеток шляхом нанесення їх на виготовлену продукцію, самостійно не зміг би ввести зазначену продукцію у господарський обіг.

Отже, позивач 2 і позивач 1 спільно неправомірно використовували у своїй господарській діяльності комплект етикеток для вина (шампанське "Шансон" з назвою "Новый Свет"). При цьому, позивач 1 використовував зазначене позначення під час реалізації вина, позивач 2 - під час виробництва вина шляхом нанесення зазначеного комплекту етикеток на виготовлену продукцію.

Таким чином, позивач 1 не міг самостійно, без участі позивача 2, вчинити акт недобросовісної конкуренції (порушення, передбачене статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції").

Отже, дії позивача 2 щодо використання без дозволу третьої особи у господарській діяльності комплекту етикеток для вина (шампанського “Шансон”) “Новый Свет”, який є схожим до ступеня змішування з комплектами етикеток класичного колекційного шампанського “Крымское “Новый Свет” та “Новый Свет” (брют) виробництва третьої особи , що може призвести до змішування з діяльністю третьої особи, яка має пріоритет на його використання, є порушенням, передбаченим статтею 4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”.

Посилання позивача 2 на те, що останній коли дізнався про розгляд Господарським судом міста Києва позову третьої особи про визнання недійсним патенту на промисловий зразок №7931 від 15.09.2003, то припинив виконання договору доручення, виготовлення шампанського “Шансон”, та повернув залишок етикеток ТОВ “Гриф Фонд” судом приймаються, проте це не може свідчити про відсутність в діях позивача 2 ознак дій передбачених в ст. 4 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”. Більш того, відповідачем було враховано цей факт при визначенні розміру штрафу за вказане порушення.

Відповідно до ст.20 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” вчинення дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладання Антимонопольним комітетом України штрафів, передбачених цим Законом, а також адміністративну, цивільну та кримінальну відповідальність у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ст. 21 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” вчинення господарюючими суб'єктами - юридичними особами та їх об'єднаннями дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладання на них Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями штрафів у розмірі до трьох відсотків виручки від реалізації товарів, виконання робіт, надання послуг господарюючого суб'єкта за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі, якщо обчислення виручки господарюючого суб'єкта неможливе або виручка відсутня, штрафи, зазначені у частині першій цієї статті, накладаються у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” Антимонопольний комітет України, його територіальні відділення у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; накладання штрафів.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що рішення відповідача в оскаржуваній позивачем 2 частині прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, з доведенням обставин, які мають значення для справи, висновки відповідача у оскаржуваному рішенні відповідають обставинам справи, а тому позивачу 2 належить у позові відмовити.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач прав та інтересів позивача 2 не оспорює, отже в даному випадку мова може йти лише про порушення прав позивача 2.

Як встановлено судом, 26.12.2006 відповідачем було прийнято рішення №575р у справі №27-26.4/58-06 “Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладання штрафу”. Пункти 2, 3, 5, 6 оскаржуваного рішення не містять положень, які стосуються позивача 2, тому ці пункти ніяким чином прав та інтересів позивача 2 не порушують, що є підставою для відмови позивачу 2 у задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та матеріалами справи не підтверджуються, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача 2.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Науково-виробничому підприємству "Нива" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст. 84 ГПК України.

Суддя Балац С.В.

Дата підписання 11.02.2008