ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
Справа  № 15/261
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів
Скрутовського П.Д.

Марка Р.І.

розглянув
апеляційну скаргу
суб»єкта підприємницької діяльності -фізичної особи підприємця ОСОБА_1,
смт.Володимирець

на
рішення Господарського
суду Рівненської області від 25.12.2007р.

у
справі № 15/261

за
позовом суб»єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт.Володимирець

до Відкритого акціонерного товариства
«Володимирецьке АТП-15644», смт.Володимирець

про стягнення 14444,23 грн. завданих збитків,
5000 грн. моральної шкоди, 220 грн. витрат на послуги аудитора

За участю представників
сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Горов О.Л., Воробей М.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду Рівненської області від 29.11.2006р., суддя Василишин А.Р.
відмовлено в позові приватному підприємцю ОСОБА_1, смт.Володимирець до ВАТ
«Володимирецьке АТП-15644», смт.Володимирець про стягнення 14444,23 грн.
завданих збитків, 5000 грн. моральної шкоди та 220 грн. витрат, понесених на
оплату послуг аудитора.

Рішення
місцевого господарського суду мотивоване нормами ст.ст.224, 225 Господарського
кодексу України та тим, що між сторонами у справі відсутні цивільно-правові
зобов»язання (господарські (договірні) відносини) щодо предмету спору.

Скаржник,
позивач у справі, з рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав
апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права, позов задоволити, з мотивів викладених в
апеляційній скарзі.

Позивач в
судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники
відповідача в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги
заперечили, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу -без
задоволення.

Розглянувши
доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення
представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний
господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі дозволу № 000014 на
перевезення пасажирів на приміському маршруті «Володимирець-Кузнецовськ через
Любахи», «Володимирець-Озеро», номери рейсів 05/06 та 01/02, виданого Головним
управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Рівненської обласної
державної адміністрації, та у відповідності до договору про перевезення
пасажирів автомобільним транспортом № 39 від 27.12.2005р., укладеного між Головним
управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Рівненської обласної
державної адміністрації та підприємцем ОСОБА_1, здійснює перевезення пасажирів
на вищезазначених регулярних маршрутах. Право таких перевезень на маршрутах
«Володимирець-Кузнецовськ через Любахи»(рейси № 05/06) та
«Володимирець-Озеро»(рейси № 01/02) позивач отримав на строк з 27.12.2005р. по
26.12.2008р.

Позивач
доводить, що протягом липня 2006р. на вказаних маршрутах без дозволу на
перевезення та відповідного договору здійснювало перевезення пасажирів і ВАТ
«Володимирецьке АТП-15644». В підтвердження вказаної обставини позивачем
долучено до матеріалів справи повідомлення (інформаційні листи) державних та
контролюючих органів, акти, що складені безпосередньо позивачем за участю третіх
осіб.

Для
обґрунтування понесених збитків позивач аудиторський висновок про обсяг
валового доходу, отриманого приватним підприємцем ОСОБА_1 за період з
01.06.2006р. по 31.08.2006р. та про розмір можливої втрати економічної вигоди
за період з 01.07.2006р. по 31.07.2006р., здійснений на замовлення позивача
аудиторською фірмою «Приват Аудит» від 15.09.2006р., за яким можливі втрати
економічної вигоди за липень 2006р. підприємця ОСОБА_1 склали 14444,23 грн.

Відповідач
здійснював свою господарську діяльність на підставі договору № 119П від
01.07.2003р. по перевезенню пасажирів по маршруту «Кузнецовськ-Володимирець» та
«Володимирець-Озеро», укладеного з Головним управлінням промисловості та
розвитку інфраструктури Рівненської обласної державної адміністрації, строк дії
якого закінчився 01.07.2006р. Відповідно до постанови Господарського суду
Рівненської області від 16.06.2006р. у справі № 14/109 дії Головного управління
промисловості та розвитку інфраструктури Рівненської облдержадміністрації щодо
заборони ВАТ «Володимирецьке АТП-15644»здійснювати господарську діяльність за
договором № 119п від 01.07.2003р. по перевезенню пасажирів по маршруту
«Кузнецовськ-Володимирець»та «Володимирець-Озеро»визнано неправомірними, а
відповідача зобов'язано не чинити перешкод ВАТ «Володимирецьке АТП-15644»в
здійсненні вказаної діяльності на строк дії договору. За доводами відповідача,
після 01.07.2006р. перевезень за вказаними маршрутами він не здійснював, хоча
заборона щодо здійснення спірних перевезень була відсутня, лише 29.07.2006р.
він отримав повідомлення Головного управління промисловості та розвитку
інфраструктури Рівненської облдержадміністрації щодо відмови у видачі
відповідних дозволів, оскільки перевезення на цих маршрутах здійснює
відповідач. Крім того, відповідач наголосив, що позивач не є суб'єктом спірних
правовідносин, оскільки договірні відносини існують безпосередньо між
відповідачем та Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури
Рівненської ОДА. Ніякого виняткового права на перевезення пасажирів позивач за
договором № 39 від 27.12.2005р. не має. Закон України «Про автомобільний
транспорт»не передбачає монополії перевізника на здійснення транспортних
перевезень. Натомість дії позивача є недобросовісною економічною конкуренцією.

У
відповідності зі ст.ст.3, 13 Цивільного Кодексу України загальними засадами
цивільного законодавства є: свобода договору; свобода підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та
інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При
здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б
порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не
допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а
також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання
цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання
монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Стаття 7
Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що органи виконавчої
влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані, зокрема: забезпечувати
укладання договору на автобусних маршрутах загального користування із
автомобільним перевізником-переможцем конкурсу на міських, приміських та
міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за
межі території області (внутрішньообласні маршрути), чи надання дозволу на
приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які
виходять за межі території області (міжобласні маршрути), та забезпечувати
контроль за виконанням ним умов договору чи дозволу.

Згідно з
ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту,
права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного
виконання зобов»язань або додержання правил здійснення господарської діяльності
другою стороною.

Відповідно
до ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:
вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до
вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою
стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання
другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках,
передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може
бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне
виконання зобов'язань.

Проаналізувавши
статті 224, 225 Господарського кодексу України, апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за вказаними нормами
відшкодування збитків може здійснюватись лише за невиконання (неналежне
виконання) зобов»язань або установлених вимог щодо здійснення господарської
діяльності у випадку існування між сторонами господарських (договірних)
відносин. При цьому, у випадку коли сторони перебувають у договірних
відносинах, але заподіяння шкоди не пов»язане з виконанням зобов»язання, що
випливає з договору, сторона не може вимагати відшкодування завданих збитків, а
повинна вимагати відшкодування позадоговірної шкоди.

Проте, як
вбачається з матеріалів справи та засвідчили позивач в апеляційній скарзі і
представники сторін в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем у даній
справі відсутні будь-які цивільно-правові зобов»язання (господарські
(договірні) відносини), в тому числі і щодо транспортних перевезень, відтак
позивач не вправі вимагати від відповідача відшкодування збитків або
позадоговірної шкоди. Правові підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду
на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського
суду Рівненської області про відмову в позові ґрунтується на матеріалах і
обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись
ст.ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення
Господарського суду Рівненської області від 25.12.2007р. у справі № 15/261
залишити без змін, а апеляційну скаргу суб»єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт.Володимирець -без задоволення.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Скрутовський П.Д.

Суддя                                                                                          Марко
Р.І.