СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

17.01.2008
Справа №  4/15-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді
Ємленінової З.І. при секретарі
Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю  "Ірбіс" м. Миколаїв

до
приватного підприємця ОСОБА_1

м. Генічеськ Херсонської
області

про
стягнення
29.129грн.53коп.

за участю   представників сторін:

від
позивача   - уповноважена особа
Дев'ятьорова А.В.

від
відповідача  - уповноважена особа
ОСОБА_2.

Позивач  просить стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 27.212грн.70коп.,  посилаючись на
невиконання ним обов'язків по розрахунках за договором купівлі-продажу № 142
від 24.01.2007 року. Крім того  він
просить  стягнути  949грн.61коп. пені, 789грн.17коп. втрат  від
інфляції та 178грн.05коп.  -3 %
річних у зв'язку з  несвоєчасним
перерахуванням  боргу.

Відповідач позовні вимоги
визнає  частково, посилаючись  на те, що
несвоєчасні розрахунки  мали  місце у зв'язку із складним фінансовим станом.
Він  просить звільнити його  від
стягнення пені та надати
розстрочку виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали  справи, заслухавши представників сторін,
суд  -

в с т а н о в и в:

24 січня 2007року між товариством з
обмеженою відповідальністю «Ірбіс»
(позивач) та приватним підприємцем
ОСОБА_1(відповідач) укладено
договір купівлі-продажу №142. Згідно з цим договором позивач прийняв на
себе обов'язки   передати у
власність  відповідача  товар
в асортименті і за вартістю
відповідно до  специфікації,
яка  є
невід'ємною  частиною  договору,
а відповідач зобов'язався прийняти
товар   та сплатити  його вартість в передбачені договором
терміни.

Матеріали  справи свідчать  про
те, що  відповідач за наданими до
справи    витратними накладними
№44976/ХДт від 23.08.2007року та №45715/ХДт від
25.08.2007року  отримав у позивача
особисто продукцію  відповідно на суму 21.856грн.20коп.  та
5.356грн.50коп., а всього -на суму 27.212грн.70коп.

Частиною 1 статті 692 ЦК України
передбачено, що  покупець  зобов'язаний
оплатити  товар  після його
прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів на нього, якщо  договором або актами  цивільного
законодавства не встановлений інший порядок  оплати товару.

Пунктами 2.3, 2.4 договору від
24.01.2007року  передбачено  обов'язок відповідача здійснити  оплату
вартості переданого  товару   шляхом перерахування грошових  коштів
в розмірі 100% вартості продукції на
поточний рахунок продавця  на
протязі  30 днів з моменту передачі
продукції  покупцю. Виходячи із   цього, оплату продукції  відповідач зобов'язаний був здійснити  відповідно до
23.09.2007 року по  накладній від
23.08.2007року та  до 25.09.2007року
по  накладній 25.08.2007року.

Фактично оплату вартості
отриманої  продукції  відповідач не здійснив.

Відповідно до  статті 629 ЦК України укладений між  сторонами
договір від 24.01.2007року є
обов'язковим для виконання і сторони повинні дотримуватися взятих  на себе зобов'язань,  оскільки стаття 525 ЦК України не  допускає
односторонньої  відмови  від
зобов'язання, або
односторонньої  її  зміни.

Станом на день  розгляду справи  відповідач
доказів перерахування боргу,  суду
не  надав, тому    позовні вимоги в частині стягнення  27.212грн.70коп.підлягають  задоволенню.

Крім  того, відповідно до  частини
2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового  зобов'язання, на вимогу кредитора  зобов'язаний сплатити   суму боргу з
урахуванням  інфляції  за весь
час прострочення, а також
три  проценти  річних від
простроченої суми, якщо  інший
розмір  процентів не  встановлений договором або  законом, тому вимоги позивача про  стягнення 789грн.17коп. втрат від інфляції,
178грн.05коп. -3% річних   у зв'язку
з  несвоєчасним перерахуванням  боргу також
підлягають  задоволенню.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або  законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок односторонньої  відмови
від  зобов'язання, якщо  це
встановлено  договором або  законом або
розірвання договору; зміна умов зобов'язання;  сплата неустойки (в тому числі і пені);
відшкодування збитків.

Пункт 6 ст.231 Господарського  Кодексу
України визначає, що  штрафні
санкції за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках,
розмір  яких  визначається
обліковою  ставкою  Національного
банку України за весь  час  користування чужими  коштами, якщо
інший  розмір  відсотків
не  передбачено  законом або
договором.

Сторони  при укладенні договору від 24.01.2007року
узгодили пунктом 5.1 договору    що  у разі порушення   строку оплати  товару відповідач сплачує  позивачу пеню
за весь  час прострочки  в розмірі
подвійної  облікової ставки НБУ,
яка  діяла в період прострочки за кожен
день прострочення.

Розглядаючи  вимоги
позивача про  стягнення пені
суд  виходить  із
наступного.

Позивачем обгрунтовано нарахована
пеня  виходячи  із
суми боргу та настання строку оплати
по  кожній накладній в загальній
сумі 949грн.61коп.

Разом з  тим, суд враховує  тяжке
матеріальне становище відповідача, як
фізичної особи -суб'єкта підприємницької діяльності, а також  те, що
на його  утриманні знаходяться
двоє  неповнолітніх  дітей та дружина, яка  не
працює, і вважає  можливим,
відповідно до  статті 83 п.3 ГПК України
зменшити належну до  стягнення пеню на
80%. Стягненню  підлягає  пеня в сумі 189грн.90коп.

З зазначених вище підстав судом
задовольняється клопотання відповідача про надання відповідно до п.6 ст. 83 ГПК
України розстрочки виконання рішення строком на 12 місяців

З урахуванням  викладеного, позовні вимоги підлягають
задоволенню  частково.

Державне мито та  витрати
на інформаційно-технічне
забезпечення судового  процесу
відповідно до  ст. 49 ГПК України відносяться
на відповідача.

В засіданні за згодою представників
сторін  оголошувалася вступна та
резолютивна частина рішення.

На підставі п. 1, 7 ст. 193
Господарського Кодексу України, ст. 526, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 692  Цивільного Кодексу України  та керуючись ст.ст. 44, 49, 82, п. 3, 6 ст.
83, ст. 84-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні
вимоги  задовольнити  частково.

2. Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1АДРЕСА_1Херсонської області ідентифікаційний номер НОМЕР_1(інші
реквізити суду не відомі)  на користь
товариства з обмеженою відповідальністю фірма
"Ірбіс" м. Миколаїв вул.Космонавтів, 83 А р/р 6001 в
Миколаївській філії КБ «Приватбанк» МФО 326610 код 13853276 -  27.212грн.70коп.  основного боргу, 789грн.17коп. втрат від інфляції,
178грн.05коп. -3% річних,  189грн.90коп.
пені,  291грн.30коп.  витрат по сплаті  державного мита  та
118грн.00коп.  витрат за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ
видати  після набрання
рішенням   законної сили.

3. Надати розстрочку виконання
рішення в частині стягнення заборгованості та пені строком на 12 місяців,
стягуючи щомісячно по  2.364грн.16коп.

4. Звільнити відповідача  від сплати належної до стягнення  пені в сумі
759грн.71коп.

Суддя
З.І. Ємленінова

Рішення оформлено  відповідно до

ст.84
ГПК України 18.01.2008року.