ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 березня 2008 р.

№ 21/157-07(41/194-07)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Державного підприємства “Дослідне господарство “Новатор” Інституту олійних культур

Української академії аграрних наук

на рішення

господарського суду Дніпропетровської області

від 19.12.2007 р.

у справі

№ 21/157-07 (41/194-07) господарського суду Дніпропетровської області

за позовом

Державного підприємства “Дослідне господарство “Новатор” Інституту олійних культур

Української академії аграрних наук

до

Приватного підприємства “Югагроресурс”

про

стягнення 6 590, 83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Державного підприємства “Дослідне господарство “Новатор” Інституту олійних культур на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2007 р. у справі № 21/157-07 (41/194-07) подана до Вищого господарського суду України з порушенням вимог розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги, зокрема, додаються докази сплати державного мита. Поряд з цим статтею 46 названого Кодексу визначено, що державне мито сплачується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі встановленому законодавством.

З вимогами наведеної норми статті 46 цього Кодексу кореспондуються приписи пункту 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України №15 від 22.04.1993 р. (далі –Інструкція), відповідно до яких при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника, додається останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту “Зараховано в доход бюджету ______ грн._____(дата). Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Додане до касаційної скарги платіжне доручення від 26.02.2008 року №169 не містить відповідного напису, тобто скаржником не дотримані вимоги вищенаведеного законодавства стосовно порядку сплати державного мита, що справляється при зверненні до касаційної інстанції, тому вказане доручення не приймається судовою колегією як належний доказ сплати державного мита.

Вказана обставина є підставою для повернення поданої касаційної скарги відповідно до пункту 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд із наведеним касаційна інстанція звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4, 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу у загальному порядку з урахуванням вимог статтей 53, 109, 110 зазначеного господарського процесуального кодексу України.

Тобто, повторно звертаючись до касаційної інстанції після виправлення недоліків зазначених у даній ухвалі та дотримавшись при цьому всіх приписів статті 111 Господарського процесуального кодексу України щодо форми і змісту скарги, порядку подання касаційної скарги, скаржник повинен подати клопотання про відновлення пропущеного строку, встановленого для подання касаційного скарги, із зазначенням причин пропуску цього строку.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства “Дослідне господарство “Новатор” Інституту олійних культур на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2007 р. у справі № 21/157-07 (41/194-07) повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.