ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 15/282-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б.

Ходаківська І.П.

розглянув

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Атон"

на

постанову від 24.10.07 р. Харківського апеляційного господарського суду

у справі

№ 15/282-06 господарського суду Харківської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Атон"

до

Відкритого акціонерного товариства "Турбоатом"

про

стягнення 1440000 грн.

За участю представників сторін:

від позивача –не з’явилися

від відповідача –Нестеренко Д.М., за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Атон", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом (з урахуванням уточнень) до ВАТ "Турбоатом" про стягнення з відповідача на користь позивача 1149120,00 грн. прямих збитків, 290880,00 грн. упущеної вигоди, про визнання недійсними коригувань до податкових накладних №№ 21/104 від 31.05.06р., 22/517 від 31.05.06р., 23/1161 від 31.05.06р., 31/49 від 30.06.06р. ,32/517 від 30.06.06р., № 66/49, 67/148, 68/719, 69/962, 70/1160 від 29.12.06 р. та про зарахування реалізації роторів ексгаустерів потужністю 7500 м 3 /хв. в кількості 10 штук у погашення заборгованості за рішенням Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.06р. у справі № 35/668-05 та у справі № 35/669-05.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.07р., залишеним без змін постановою від 24.10.07 р. Харківського апеляційного господарського суду, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірми "Атон" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати частково рішення господарського суду Харківської області від 25.06.07р., та постанову від 24.10.07 р. Харківського апеляційного господарського суду з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в частині стягнення на користь позивача 1 149 120 грн. збитків та 290 880 грн. упущеної вигоди.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями, 30.08.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 09-1534, відповідно до п.1.1 якого відповідач зобов’язався виготовити та поставити, а позивач оплатити та прийняти ротори ексгаустера 7500 м.куб./хв. в кількості 20 шт., ротори ексгаустера 6500 м.куб./хв. в кількості 20 шт., ротори ексгаустера 9000 м.куб./хв. в кількості 10 шт. зі строком поставки у відповідності до специфікації № 1 до договору –ІУ квартал 2003 року. 21.04.2003 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 09-1534 від 30.08.2002 року , якою змінили кількість роторів та відповідно суму договору.

Відповідач виготовив та поставив позивачу 17 роторів ексгаустерів 7500 м.куб./хв. Дані ротори були залишені на зберіганні у відповідача згідно з договором відповідального зберігання № 23/04/Х від 01 вересня 2004 року. Строк дії даного договору у відповідності до п.5.1 - до 31.12.2005 року .

Як встановлено судами позивач розрахувався за ротори, що знаходились на зберіганні частково. Загальна заборгованість складає 1739009,29 грн.

Правовідносинам, що склалися між позивачем були також предметом дослідження по справі № 37/302-05 за позовом ТОВ “Атон”до ВАТ “Турбоатом” про спонукання повернення майна. Зокрема, в постанові Вищого господарського суду України від 15 грудня 2005 року в зазначеній справі касаційна інстанція встановила, що відповідно до ст. 594 ЦК України кредитор , який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі , вказаній боржником , у разі невиконання ним у строк зобов’язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов’язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов’язання . ВАТ “Турбоатом” на вимогу позивача про видачу з відповідального зберігання роторів направив лист № 1-40/45-Ї від 25.07.2005 року, яким повідомив ТОВ “Атон”, що відпуск продукції не буде здійснюватись до повної її оплати. Вказаний лист у розумінні ст.ст. 594,595 ЦК України є повідомленням про притримання речі. Із ст. 594 ЦК України вбачається , що право притримати річ має кредитор , який правомірно володіє річчю, у разі невиконання боржником у строк зобов’язання щодо оплати цієї речі.

Відповідно до ст. 597 ЦК України вимоги кредитора, який притримує річ у себе можуть задовольнятися з її вартості .

В заяві про зміну позовних вимог позивач посилається на той факт, що відповідач безпідставно привласнив 18 роторів, за яким ним було видані коригування , чим порушив право власності позивача, реалізувавши ці ротори. В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на листи ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”,м.Кривий Ріг та ВАТ “Азовсталь”, відповідно до яких ВАТ “Турбоатом”реалізував ротори за ціною 180000,00 грн. за 1 шт., вартість реалізованих роторів складає 3240000,00 грн. Таким чином, на думку позивача, реалізація десяти роторів повністю перекрила заборгованість перед відповідачем, а реалізація восьми роторів проведена поверх суми заборгованості .

В додаткових поясненнях по справі від 28.09.2007 року позивач звертає увагу суду, що спірні ротори були реалізовані за ціною вищою, ніж ціна придбання, а тому на думку позивача, йому завдані збитки, що складаються з вартості восьми роторів по ціні придбання за договором № 09-1534 від 30.08.2002 року в сумі 1149120,00 грн. та упущеної вигоди , яка складається з доходу отриманого додатково ВАТ “Турбоатом”при реалізації восьми роторів в сумі 290880,00 грн. , а разом 1440000,00 грн.

Позивач не заперечує, що кошти, отримані від реалізації роторів, були зараховані відповідачем в погашення його заборгованості.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки). Підпунктом 2 пункту 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено ( упущена вигода).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, позивач не поніс реальних збитків. При цьому, позивачем не наведено обґрунтувань на підтвердження суми доходів, які він міг би реально одержати за звичайних обставин, тобто від реалізації роторів, оскільки не проводив такої реалізації протягом знаходження роторів на зберіганні у відповідача за відсутністю контрактів та коштів на розрахунковому рахунку, що підтверджується його листом № 53 від 27.04.2006 року .

Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені Параграфом 1 глави 82 Цивільного Кодексу України. Зокрема, підставою для відповідальності за завдання шкоди є протиправне (дія чи бездіяльність), шкідливе ( причинний зв’язок між протиправною поведінкою та шкодою), винне діяння особи, яка завдала шкоди.

Судами встановлено, що між сторонами існували довгострокові господарські відносини за договором № 09-1534, за яким відповідач зобов’язався виготовити та поставити, а позивач оплатити та прийняти ротори ексгаустера. Відповідач свої зобов’язання за договором виконав в повному обсязі, тоді як позивач свої зобов’язання по оплаті роторів не виконав. При реалізації спірних роторів відповідач діяв в межах правомірного притримання майна, що також підтверджено постановою касаційної інстанції по справі №37/302-05 за позовом ТОВ “Атон”до ВАТ “Турбоатом” про спонукання повернення майна.

З огляду на вищевикладене судова колегія приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Отже, оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.ст. 85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-9, 111-7, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Атон" залишити без задоволення.

Постанову від 24.10.07 р. Харківського апеляційного господарського суду у справі № 15/282-06 господарського суду Харківської області залишити без змін.

Головуючий суддя Є. Першиков

Судді Т. Данилова

І. Ходаківська