СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

13 лютого 2008 року

Справа № 2-22/12836-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гонтаря В.І.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Патраша Володимира Івановича, довіреність № 3232/10 від 31.05.07;

відповідача: Щербиніна Романа Євгенійовича, довіреність № 10-1/336 від 09.10.07;

розглянувши апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства "Санаторій Карасан" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 22.11.2007 у справі № 2-22/12836-2007А

за позовом Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а,Алушта,98500)

до          закритого акціонерного товариства "Санаторій Карасан" (Утьос, м. Алушта, 98541)

про спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.11.2007 у справі № 2-22/12836-2007А позов задоволено частково.

Зобов’язано - ЗАТ “Санаторій “Карасан” провести за участю представників ДПІ у м. Алушта інвентаризацію внутрішнього обладнання, зазначеного в податкових накладних, виписаних ТОВ “Кронос” на його адресу, а саме: № 5 від 12.01.2007 на суму 10000,00 грн., № 6 від 15.01.2007 на суму 490000,00 грн., № 7 від 25.01.2007 р. на суму 100000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - у позові відмовлено.

В основу постанови покладено головний висновок суду про те, що вимоги позивача обґрунтовані нормами Закону України “Про державну податкову службу в України”, а тому є правомірними. Однак, суд задовольнив позов податкового органу лише частково, тому що по іншим податковим накладним суду не були надані докази звернення контролюючого органу до відповідача з вимогами провести інвентаризацію товарно–матеріальних цінностей, отриманих за ними.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нову, якою у позові відмовити.

Заявник апеляційної скарги вказує на відсутність повноважень головного бухгалтера приймати вхідну кореспонденцію, зокрема - вимогу податкового органу щодо проведення інвентаризації внутрішнього обладнання товариства.

Повторно розглянувши справу у порядку статей 185, 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга закритого акціонерного товариства "Санаторій Карасан" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлення № 228/23 від 21.05.2007 представник позивача у період часу з 21.0.05.2007 по 01.06.2007 проводив виїзну позапланову документальну перевірку відповідача з метою перевірки правильності заявленої ним до відшкодування з бюджету суми ПДВ за лютий 2007 року.

Позивач під час проведення зазначеної перевірки 29.05.2007, діючи відповідно до статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в України”, звернувся до відповідача з вимогою (вих. № 2994/10/23 ) провести інвентаризацію товарно–матеріальних цінностей, придбаних у ТОВ “Кронос”.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що до прав органів державної податкової служби відноситься згідно з пунктом 1 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в України”, - здійснення документальних невиїзних перевірок, а також планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності , достовірності повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов’язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями іншими відокремленими підрозділами, що не мають статус юридичної особи а також фізичними особами, які мають статус суб’єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 9 зазначеної статті, передбачено право податкових органів при проведенні перевірок вилучати у підприємств, установ та організацій копії фінансово-господарських та бухгалтерських документів, які свідчать про приховування (заниження) об’єктів оподаткування, несплату податків та зборів (обов’язкових платежів). Забороняється вилучення у суб’єктів господарської діяльності документів, які не підтверджують факти порушення законів України про оподаткування.

Пунктом 15 статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в України” зазначено, що податкові органи мають право вимагати від керівників підприємств, установ та організацій, що перевіряються в ході планових та позапланових виїзних перевірок, проведення інвентаризацій основних фондів товарно–матеріальних цінностей та коштів, у разі відмови у проведенні таких інвентаризацій звертатися до суду щодо спонукання до проведення таких інвентаризацій.

При цьому, під час апеляційного провадження відповідач не заперечував проти легітимності вимог податкового органу по суті.

Обставини справи свідчать про те, що позивач під час проведення виїзної позапланової документальної перевірки відповідача з метою перевірки правильності заявленої ним до відшкодування з бюджету суми ПДВ за лютий 2007 року звернувся до його керівника з вимогою (вих. № 2994/10/23 від 29.05.2007) провести інвентаризацію товарно–матеріальних цінностей, придбаних у ТОВ “Кронос” згідно з наступними податковими накладними: №5 від 12.01.2007 на суму 10000,00 грн., № 6 від 15.01.2007 на суму 490000,00 грн., № 7 від 25.01.2007 на суму 100000,00 грн.

Вказана вимога отримана 29.05.2007 головним бухгалтером відповідача, про що свідчить відмітка про його отримання.

Таки обставини відповідачем також не заперечуються.

Доводи відповідача про те, що головний бухгалтер не мав права приймати вказану вимогу контролюючого органу, колегією суддів вважаються неспроможними. Так, відповідачем не надані документальні докази існування обмежень повноважень бухгалтера. Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що головний бухгалтер – це особа, яка має повноваження на вирішення питань, пов’язаних з ведення бухгалтерської та податкової звітності, вирішення питань щодо нарахування та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів). Судова колегія вважає, що питання про будь-яку інвентаризацію на підприємстві безумовно пов’язане з посадовими обов’язками бухгалтера.

Матеріали справи не містять доказів проведення інвентаризації товарно–матеріальних цінностей, придбаних по зазначеним податковим накладним.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача у частині спонукання закритого акціонерного товариства "Санаторій Карасан" провести за участю представників ДПІ у м. Алушта інвентаризацію внутрішнього обладнання, зазначеного в податкових накладних, виписаних відповідачу на його адресу, а саме № 5 від 12.01.2007 на суму 10000,00 грн., № 6 від 15.01.2007 на суму 490000,00 грн., № 7 від 25.01.2007 на суму 100000,00 грн.

Оскільки матеріали справи не містять доказу звернення до відповідача з вимогами провести інвентаризацію товарно–матеріальних цінностей по іншим податковим накладним, місцевий суд також правомірно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги по спонуканню відповідача надати ДПІ в м. Алушті технічні паспорти, аркуші сертифікації, гарантійні талони на обладнання, отримане ним за зазначеними вище податковими накладними, виписаними ТОВ “Кронос”, оскільки згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не надані докази того, що таки документи свідчать про приховування (заниження) відповідачем об’єктів оподаткування, несплату ним податків та зборів (обов’язкових платежів).

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що постанова господарського суду Автономної Республіки Крим є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1. ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства "Санаторій Карасан" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.11.2007 у справі № 2-22/12836-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.М. Плут

Судді                                                                      Ю.В. Борисова

В.І. Гонтар