ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 р.

№ 12/103

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Шевчук С.Р. (доповідач)

Суддів

Бернацької Ж.О.

Воліка І.М.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2007р.

у справі

№12/103 господарського суду Донецької області

за позовом

Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу"

До

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон"

3- я особа

Акціонерне товариство "Українські цінні папери"

про

стягнення 6274683 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Воронін С.В.

- відповідача-1: Семикіна Л.В., П’ятигорець Ю.О.

- відповідача-2: не з’явились

- 3-ї особи: не з’явились

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007р. корпорація "Індустріальна Спілка Донбасу" звернулась до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг" 6 274 683 грн. боргу за простими векселями.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з ТОВ "Енерго-Миг" та ТОВ "Регіон 6 274 683 грн., що складаються з заборгованості по простими векселям №9336, №9737, №9338, №9339, №9340, №9741, №9342, №9343 на загальну суму 4 800 000 грн. та 462 424 грн. 56 коп. частини боргу за векселем №9335 і проценти за вказаними простими векселями на суму 1 012 259 грн.

Позов обґрунтовувався тим, що позивач є законним векселедержателем простих векселів № 9336, № 9737, № 9338, № 9339, № 9340, № 9741, № 9342, № 9343, № 9335, наявністю заборгованості за цими векселями та ч.1 ст.78, ст.43, ст.34 , ст.70, п.2 ст.48 Уніфікованого закону.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.08.2007р. (суддя Склярук О.І.) позовні вимоги задоволені. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5262424 грн. боргу за векселями, 1012259 грн. процентів, 25500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2007р. (головуючий Діброва Г.І., судді Геза Т.Д., Стойка О.В.) вказане рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями відповідач-1 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні з 13.03.2008р. по 20.03.2008р. оголошувалась перерва.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України Шульги О.Ф. змінено склад суду та призначено для розгляду даної справи колегію суддів у складі: головуючий Шевчук С.Р., суддів Бернацької Ж.О., Воліка І.М.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Попередніми судовими інстанціями, за матеріалами справи, встановлено, що 13.01.2004 року між позивачем, як комітентом, та акціонерним товариством “Українські цінні папери”, як комісіонером, підписано договір комісії згідно, якого комісіонер зобов'язався за дорученням комітента за винагороду здійснювати купівлю, продаж, міну цінних паперів на фондовому ринку від свого імені за рахунок комітенту.

На виконання умов цього договору акціонерне товариство “Українські цінні папери” придбало за замовленням позивача прості векселі зі строком платежу по пред'явленню, а саме №№9336, 9737, 9338, 9339, 9340, 9741, 9342, 9343, 9335, векселедавцем яких є ТОВ “Енерго-Миг” ( м.Дніпропетровськ ), а індосантом виступив ТОВ “Регіон” (м.Донецьк), що підтверджується відповідними написами на векселях.

Дата складання векселів 25.12.2003 року.

Придбані дані векселі були у ТОВ “Регіон”, як векселеотримувача, про що свідчить зокрема і акт прийому-передачі цінних паперів від 13.01.2004 року, яким позивач та акціонерне товариство “Українські цінні папери” підтвердили їх передачу.

ТОВ “Регіон”, в свою чергу, раніше придбав вказані векселі у ТОВ “Енерго –Миг” в якості погашення заборгованості за договором № К-57/1 від 24.12.2003 року, що підтверджується копією договору, додатковою угодою до нього та актом вексельного платежу за цим договором.

Отже, враховуючи, що згідно ст.1018 Цивільного кодексу України, майно придбане комісіонером за рахунок комітенту, є власністю комітента, позивач набув право власності на вищезазначені векселі та є їх законним векселедержателем.

В подальшому вексель № 9335, з урахуванням заяви позивача про допущену описку в номері векселя, на суму 600 000 грн. був частково сплачений відповідачем-1 у розмірі 137 575 грн. 44 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 183 від 13.01.2004 року. Інші векселі взагалі не сплачені. Таким чином, сума заборгованості складає 5 262 424 грн. 56 коп., у тому числі заборгованість за несплаченими векселями у розмірі 4 800 000 грн. та частина боргу по векселю № 9335 у розмірі 462 424 грн. 56 коп.

Наявність даної заборгованості і сплив річного строку, встановленого вексельним законодавством для пред’явлення векселів до платежу стали підставою звернення позивача до суду з вимогою про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" 5 262 424,56 грн. боргу та 1 012 259 грн. процентів.

Згідно ст. 47 Уніфікованого закону, усі трасанти, акцептанти, індосанти і особи, які забезпечують авалем платіж за переказним векселем є солідарно зобов'язані перед держателем. Держатель має право пред'явити позов до кожного з цих осіб окремо і до всіх разом при цьому необов'язково додержуючись тієї послідовності, в якій вони зобов'язалися.

Стаття 43 Уніфікованого закону встановлює, що держатель може використати своє право регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб:

- при настання строку платежу, якщо платіж не був здійснений

- навіть до настання строку платежу .

Стаття 34 Уніфікованого закону передбачає, що переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явлені. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання.

Відповідно до абзацу третього частини 1 ст. 53 Уніфікованого Закону, при спливу строків, встановлених для здійснення протесту в неакцепті або в неплатежі, векселедержатель втрачає свої права проти індосантів, та проти інших зобов'язаних осіб, за виключенням акцептанту

За таких обставин враховуючи, що протягом строку, встановленого для пред'явлення векселів до оплати, здійснення протесту в неакцепті або неплатежі ( один рік з дати складання векселю) позивач до ТОВ "Регіон" не звернувся, суди відмовили в задоволенні позовних вимог відносно другого відповідача, т.я. строк для пред'явлення векселів до платежу саме до нього сплив.

Разом з цим, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про обґрунтованість вимог відносно товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг", як векселедавця, оскільки у разі не пред'явлення до платежу переказного векселя у встановлені ст. 34 Уніфікованого закону строки його держатель втрачає право за ним стосовно індосантів, векселедавцем, а також інших зобов’язаних за векселем осіб, за винятком акцептанта, а при пред'явлені до платежу простого векселя –за винятком векселедавця ( ст. 53 , 78 Уніфікованого закону).

При цьому, ст. 70 Уніфікованого закону, яка згідно ст. 77 цього ж Закону підлягає застосуванню і до простих векселів, передбачає, що позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються протягом трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Судами встановлено, що строк платежу по спірним векселям, у тому числі по частково сплаченому векселю, наступив 25.12.2004 року., отже позивач має право на стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг" заборгованості у судовому порядку в межах вексельної давності до 25.12.2007р. Тому, враховуючи, що позов подано в межах трьохрічного строку, суди задовольнили позов відносно ТОВ "Енерго-Миг".

Окрім цього, попередні судові інстанції задовольнили позов в частині стягнення з ТОВ "Енерго-Миг" процентів у розмірі 1 012 259 грн., сплата яких передбачена пункту 2 ст. 48 Уніфікованого закону виходячи з розміру облікової ставки Національного Банку України на день подання позову та від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно (ст.2 Закону України “Про обіг векселів в Україні”).

При цьому судами відхилено посилання ТОВ "Енерго-Миг" на безпідставність сплати процентів із-за того, що позивач з власної вини не пред’явив векселі до платежу у встановлений річний строк, оскільки нарахування відсотків, прямо передбачено вексельним законодавством. Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг" мало можливість скористатись своїм правом на внесення суми векселя на депозит після настання строку платежу (ст. 42 Уніфікованого закону).

Також апеляційний господарський суд відхилив посилання скаржника на те, що позивач не є належним держателем векселів, оскільки судами встановлено, що позивач є законним держателем дев’яти векселів, право на які він набув у встановленому законом порядку. Тоді як, відповідно до ст. 17 Уніфікованого закону особи, на яких подається позов за переказним векселем, не можуть протиставити держателю заперечення, що ґрунтуються на їхніх особистих відносинах з трасантом або з попередніми держателями, якщо тільки держатель, при придбанні векселів, не діяв свідомо на шкоду боржнику.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що вказані висновки попередніх судових інстанцій зроблені з дотриманням вимог ст. ст. 43, 47, 43, 84, 107 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства під час розгляду справи.

Щодо доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаних висновків суду та, крім того, є неправильним тлумаченням вексельного законодавства.

З огляду на викладене та враховуючи, що в силу вимог ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для скасування прийнятих у справі рішень, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Миг" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2007 у справі № 12/103 залишити без змін.

Головуючий                                                              Шевчук С.Р.

С у д д я                                                                                Бернацька Ж.О.

С у д д я                               Волік І.М.