ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2008 р.

Справа № А-8/70-6/336-9/254

Господарський суд Івано-Франківської області у складі суду: судді Фанди Оксани Михайлівни при секретарі судового засідання Олейняш Еліні Михайлівні розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук, вул.Розумовського,9а, м. Івано-Франківськ,76014

до відповідача 1: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, вул.Незалежності,20, м. Івано-Франківськ, 76000

до відповідача 2: Державної податкової інспекції у Тисменицькому районі, вул. Площа Ринок, 17, м. Тисмениця, Івано-Франківська область

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

За участю представників сторін:

Від позивача: Бесенюк Михайло Іванович - заступник директора, ( довіреність № 01/8-113 від 12.06.07 року)

Від відповідача 1: Янко Людмила Мирославівна - старший державний податковий ревізор-інспектор відділу документальних перевірок суб"єктів господарювання - юридичних осіб, ( довіреність № 51384/10-039 від 09.10.07 року)

Від відповідача 2: Бандурак Ігор Григорович - завідувач юридичним сектором, ( довіреність № 10983/10-04 від 22.10.07 року)

Від відповідача 1: Грицак Сергій Михайлович - СДПРІ відділу документальних перевірок СГД юридичних осіб управління аудиту, ( довіреність № 66153/10-039 від 13.12.07 року)

Від відповідача 1: Струс Андрій Ярославович - головний державний податковий інспектор юридичного управління, ( довіреність № 815/10-039 від 11.01.08 року)

Від відповідача 2: Шамотайло Богдана Юріївна - головний державний податковий інспектор юридичного сектору, ( довіреність № 15005/10/10-015 від 26.12.07 року)

СУТЬ СПРАВИ:заявлено вимогу про визнання нечинним рішення ДПІ в м.Івано-Франківську №2/0 від 23.07.03р. в частині застосування штрафних санкцій в сумі 136990грн.                              Заявою від 01.12.04р. №01/8-256 позивач уточнив суму оспорюваних санкцій, яка становить 136150грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що порушення при перереєстрації інституту як платника ПДВ мали місце з вини податкових органів; інститут не був ліквідований, внаслідок реорганізації змінено назву та місце знаходження; код ЄДРПОУ залишився без змін; шкоди державі не завдано, оскільки інституту як сільськогосподарському товаровиробнику надано пільги по сплаті податку .

Одночасно позивач вказує на те, що оскаржуване податкове повідомлення прийнято у зв"язку із порушенням чинного законодавства, а саме п. 17. 13 Закону України " Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами " та п. 9. 3 , 9. 4 , ст. 9 , п. 7 . 2.2 , 7.2. 4 Закону України " Про податок на додану вартість ". Однак, вказані пункти не регулюють нарахування вказаних санкцій за видачу "фіктивних " накладних. Такі штрафні санкції передбачені п. 15 Указу Президента України "Про деякі зміни в оподаткуванні " від 07.08.1998р. № 857 /98. Проте, вказаний пункт передбачає штраф у випадку видачі " фіктивних " податкових накладних без внесення суми до бюджету. Однак, інститут свої зобов"язання у червні і вересні декларував, що підтверджується також актом перевірки, де зазначено, що проводилось нарахування ПДВ за ставкою 20 % .

Відповідач ДПІ в м. Івано - Франіквську проти позову заперечує, та вказує, що відповідно до ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку ; у разі звільнення від оподаткування у накладній робиться запис „Без ПДВ" з посиланням на норму закону ; факт здійснення інститутом, що не був зареєстрований як платник ПДВ з червня по вересень 1999 року, оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) з нарахуванням ПДВ та видачею фіктивних податкових накладних, встановлений під час перевірки; штрафні санкції застосовано на підставі п.15 Указу Президента України „Про деякі зміни в оподаткуванні" .                                                                                Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, осіб, що приймали участь у судовому засіданні, суд встановив, що ДПІ в м.Івано-Франківську була проведена перевірка дотримання вимог законодавства про оподаткування Івано-Франківським інститутом агропромислового виробництваУААН (код 00704273) за період з 01.04.99 року по 01.06.02 року, за наслідками якої складено акт від 15.07.02 №581/23-2-265.

Під час перевірки податковим органом зроблений висновок про те, що інститут, не будучи в червні, липні, серпні та вересні 1999 року зареєстрованим платником ПДВ, в порушення п.п.7.2.2 та 7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість", здійснював оподатковувані операції з продажу товарів (робіт, послуг) з нарахуванням по-

датку на додану вартість за ставкою 20%, складаючи та видаючи покупцям фіктивні податкові накладні та/або інші товаросупроводжувальні документи, в яких виділялась сума податку на додану вартість на загальну суму ПДВ - 73846грн.                                                                                 Такий висновок податкового органу суд вважає необгрунтованим, при цьому виходить з наступного.

Івано-Франківський інститут агрпромислового виробництва УААН створений наказом Української Академії аграрних наук №29 від 25.02.99 року, відповідно до якого на виконання постанови Президента Української Академії аграрних наук від 26.11. 98р. №13 „Про впорядкування мережі наукових установ Української академії аграрних наук" та з метою концентрації наукового потенціалу, фінансових та матеріальних ресурсів для комплексного вирішення корінних проблем агропромислового комплексу Івано- Франківської області і враховуючи клопотання Івано-Франківської обласної держадміністрації наказано:

створити Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва Української академії аграрних наук з правами юридичної особи на базі земель та майна Інстетуту хрестоцвітних культур УААН, Івано-Франківської державної сільськогосподарської дослідної станції та Прикарпатського відділення Інституту агроекології і біотехнології, які ліквідуються .

Місцем знаходження Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва вважати: 284028 м.Івано-Франківськ, вул.Розумовського,9а.

Закріпити за Івано-Франківським інститутом АПВ землі, усі будівлі, лабораторне обладнання, виробничі приміщення та інше майно ліквідованих Інституту хрестоцвітних культур, Івано-Франківської державної сільськогосподарської дослідної станції Прикарпатського відділення Інституту агроекології і біотехнології станом на 01.01.99 року.

Івано-Франківський інститут АПВ вважати правонаступником ліквідованих наукових установ.

Статтею 37 Цивільного Кодексу УРСР , що був чинним на момент спірних правовідносин, передбачено два шляхи припинення юридичних осіб - ліквідація або реорганізація (злиття, поділ або приєднання).

При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої.

З огляду на викладений зміст наказу УААН №29 від 25.02.99р. та норми Цивільного Кодексу України, суд дійшов висновку, що в даному випадку мало місце припинення юридичної особи - Інституту хрестоцвітних культур Української академії аграрних наук

внаслідок реорганізації в Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва УААН. Такий висновок підтверджується також тим, що згідно двідок про включення в ЄДРПОУ, що знаходяться в матеріалах справи, Інституту агропромислового виробництва наданий коду Інституту хрестоцвітних культур та його ідентифікаційний код.                                                            Одночасно слід зазначити, що позивачем був поданий пакет документів до ДПІ в Тисменицькому районі у зв'язку із зміною місцезнаходження, згідно вимог п.23 "Положення про Реєстр платників податку на додану вартість", затвердженого наказом ДПА України від 27.05.1997р. №149, та Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої наказом ДПА України від 19.02.1998 року №80, а саме: заяву Ф №9-ОПП, копію свідоцтва про державну реєстрацію та оригінал довідки Ф №4-ОПП до ДПІ у Тисменицькому районі. Про отримання вказаних документів ДПІ в Тисменицькому районі зробила відповідні відмітки. Отже, вказане підтверджує, що відбувалась перереєстрація платника .

Системний аналіз норм Положення про Реєстр платників податку на додану вартість також свідчить про те, що відбулась саме перереєстрація , яка не пердбачає ні анулювання свідоцтва платника, ні виключення з реєстру платників , оскільки п.25 вказаного положення містить перелік документів, які необхідно подати платнику для виключення з Реєстру. Вказаний перелік документів є відмінним від того що був поданий позивачем до податкових органів і був прийнятий останніми.

Згідно із приписами п.п.7.2.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" в редакції, що була чинна на момент спірних правовідносин, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею9 цього Закону.

Обов'язок податкового органу видати свідоцтво про реєстрацію як платника податку визначений п.п.9.4 статті 9 .

Відповідно до положень п.9.6 статті 9 свідоцтво про реєстрацію діє до дати його анолювання, яке відбувається у випадках, якщо:

новостворений суб'єкт підприємницької діяльності за підсумками діяльності за дванадцять календарних місяців з моменту його створення не вважається платником податку згідно із статтею 2 цього Закону та знімається з обліку;

зареєстрована, згідно з пунктом 2.1 цього Закону протягом 24 поточних календарних місяців як платник податку особа мала за останні дванадцять поточних календарних місяців оподатковувані обсяги продажу товарів (робіт, послуг) менші, ніж 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

зареєстрована як платник податку особа припиняє діяльність згідно з рішенням про ліквідацію такого платника податку.

Вказана норма містить вичерпний перелік підстав для анулювання свідоцтва про реєстрацію як платника податку, коли, відповідно, суб"єкт підприємницької діяльності вважається незареєстрованим.

Норми Закону України "Про податок на додану вартість" не встановлюють відповідальності за нездійснення реєстрації протягом визначених строків .

Такі штрафні санкції передбачені п.15 Указу Президента України «Про деякі зміни в оподаткуванні» від 07.08.1998р. №857/98:                                                                                                    "Установити, що в разі коли особа, яка зобов'язана зареєструватися як платник податку, не здійснює таку реєстрацію протягом строків, визначених законодавством, орган державної податкової служби застосовує такі санкції:                                                                      якщо така особа не здійснила оподатковуваних операцій після закінчення граничного строку, встановленого для реєстрації особи як платника податку на додану вартість, - штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

у разі здійснення такою особою після закінчення граничного строку, встановленого для реєстрації її як платника податку на додану вартість, оподатковуковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) без нарахування податку на додану вартість, - штраф у розмірі податку на вартість, нарахованого на загальну суму такого продажу, але не менш як 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без права включення до податкового кредиту податку на додану вартість, сплаченого у зв"язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких включається до складу валових витрат такого платника податку або підлягає амортизації, а в разі здійснення продажу таких товарів (робіт, послуг) з оплатою готівкою або кредитними дебетовими картками - додатково фінансові санкції, передбачені законодавством за порушення правил здійснення та обліку результатів такого готівкового продажу;

у разі здійснення такою особою після закінчення граничного строку, встановленого для реєстрації особи як платника податку на додану вартість, оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) з нарахуванням податку на додану вартість з видачею фіктивної податкової накладної, чека або іншого товаросупроводжувального документа, в якому виділяється сума податку на додану вартість, або без такої видачі, без внесення суми податку до бюджету - штраф у розмірі подвійної суми отриманого податку на додану вартість, але не менше 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без права включення до податкового кредиту податку на додану вартість, сплаченого у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) , вартість яких включається до складу валових витрат такого платника податку або підлягає амортизації. Крім того, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до прокурора з поданням про порушення кримінальної справи стосовно посадових осіб такого платника податку у зв'язку з їх ухиленням від оподаткування».

Отже, тільки остання частина п.15 Указу передбачає штраф у випадку видачі фіктивних податкових накладних без внесення суми податку до бюджету. Тобто, вказана норма встановлює відповідальність за видачу фіктивной накладної без сплати податку. Інститут свої зобов'язання у червні-вересні д1999 року декларував, про що свідчить акт перевірки (стор.10), де вказано, що проводилось нарахування ПДВ за ставкою 20%.

Оскільки, Інститут користувався пільгою щодо ПДВ відповідно до п.11.29 ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість", як сільськогосподарський виробник, то нарахування ПДВ відображалось в деклараціях, що відносяться до сільськогосподарської діяльності, а сума ПДВ не підлягає сплаті до бюджету, так як згідно п.4 Постанови КМУ від 26.02.99 року №271 "Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт,послуг) власного виробництва , включаючи продукцію (крім піакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини " до 11.04.2002 року, ПДВ, що визначено до сплати від сільськогосподарської діяльності потрібно перераховувати з поточного рахунку на окремий рахунок у терміни, пердбачені для перерахування суми ПДВ до бюджету .

За наведених вище обставин суд дійшов висновку про обгрунтованість позову та його задоволення.

Керуючись ст. 124 Конституції України, Законом України " Про податок на додану вартість " , Указом Президента України "Про деякі зміни в оподаткуванні " від 07.08.1998 року № 857 /98, ст. 160 - 163, 167 , 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську № /0 від 23.07.02 року на суму 136 150, 00 грн.

Присудити позивачу Івано-Франківському інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук, вул.Розумовського,9а, м. Івано-Франківськ,76014 ( р/р 0277 в УДК Івано-Франківської області, МФО 836014, код 00704273) з Державного бюджету України: 85 грн. - витрат по сплаті державного мита та 118 грн. - витрат на інформаційно--технічне забезпечення судового процесу.

Постанову суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 –ти днів з дня її складення в повному обсязі, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили за заявою сторони, на користь якої ухвалено постанову.

Суддя                                                            Фанда Оксана Михайлівна

постанова складена в повному обсязі 24.01.08 року

Виготовлено в АС "Діловодство суду"