ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.10.08
р.
Справа № 19/105

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При
секретарі судового засідання Капустіні А.Б.

За
участю представників сторін:

Від
позивача: ОСОБА_2., за довіреністю

Від
відповідача: Олександрова Н.М., за довіреністю

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом ОСОБА_1, м.Київ

до
відповідача Відкритого акціонерного товариства “Старокраматорський
машинобудівний завод”, м.Краматорськ Донецької області

про
стягнення індексу інфляції у розмірі 46 453,16грн. та 3 % річних у розмірі 5143,26грн.

ОСОБА_1,
м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до
Відкритого акціонерного товариства “Старокраматорський машинобудівний завод”,
м.Краматорськ Донецької області про стягнення проіндексованої суми боргу у
розмірі 46 453,16 грн., 3 % річних у сумі 5143,26 грн.

В
обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне. Позивач у 1996
році був акціонером відповідача. За 1996 рік відповідачем по акціях позивача
були нараховані дивіденди в сумі 15353,12грн., що підтверджується листом
відповідача                       №
53/1-492 від 03.07.07р. Однак, перерахування дивідендів фактично здійснено
відповідачем лише 29.05.2008 р., після звернення з позовом до господарського
суду Донецької області.

Позивач
наполягає, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з квітня 1997 року
до 29 травня 2008 року, тому, на підставі п.2 ст. 625 Цивільного кодексу
України повинен оплатити проіндексовану суму боргу у розмірі 46 453,16 грн., 3
% річних у сумі 5143,26 грн.

26.06.08р.
до матеріалів справи надійшло клопотання про уточнення в порядку ст. 22
Господарського процесуального кодексу України
позовних вимог (вх.№ 02-41/25925 від 06.08.08р.), яким позивач  просить суд стягнути з Відкритого
акціонерного товариства “Старокраматорський машинобудівний завод” на користь
ОСОБА_1 індекс інфляції у розмірі 46 453,16 грн. та 3 % річних у розмірі
5143,26 грн.

Зазначене,
фактично є зміною предмету позову, що також підтвердив і представник позивача в
судовому засіданні.

Відповідно
до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до
прийняття  рішення по справі змінити
підставу або предмет позову.

Господарський
суд приймає зміну предмету позову, оскільки ці дії не суперечать законодавству
і не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідач,
Відкрите акціонерне товариство “Старокраматорський машинобудівний завод”,
м.Краматорськ Донецької області, проти позову заперечував, посилався на
пропущення позивачем строків звернення з позовом до суду, та просить, на
підставі               ст. 267 Цивільного
кодексу України застосувати позовну давність до виплат нарахованих дивідендів
за 1996 рік.

Підтверджує,
що факт виплати відповідачем заборгованості встановлено ухвалою господарського
суду Донецької області від 19.06.08р. по справі № 1/74.

Посилається
на пункт 3 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.03р. № 1078, на
підставі якого, доходи від акцій та інших цінних паперів віднесено до об'єктів,
індексація яких не проводиться.

На
підставі ст.ст. 257, 261, 267, 530, 538 Цивільного кодексу України, ст. 167
Господарського кодексу України, ст.ст. 10, 13 Закону України „Про господарські
товариства”, ст.ст. 4, 5, 9 Закону України „Про цінні папери і фондову біржу”,
п.п. 2.1, 2.3 Положення про порядок отримання інвесторами доходів від володіння
корпоративними правами в акціонерних товариствах, затвердженого рішенням
Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 25.12.01р. № 386, п.
2.1.2 Принципів корпоративного управління, затверджених рішенням Державної
комісії з цінних паперів та фондового ринку від 11.12.03р. № 571, п. 3 Порядку
проведення індексації доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.03р. № 1078, відповідач просить відмовити у
задоволенні вимог позивача.

У
доповненнях № 08/186 від 29.09.08р. до відзиву на позовну заяву, відповідач
наполягає на незаконному рішенні щодо виплати позивачу дивідендів оскільки дане
рішення було прийняте некомпетентним органом відповідача - правлінням ВАТ
„СКМЗ”.

Розгляд
справи відкладався.

У
відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом
та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно
ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у
господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом.

Відповідно
ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Вивчивши  матеріали справи,  заслухавши в засіданні пояснення
представників сторін, Господарським судом

В с т а н о в л е н о.

29.04.2003
р. відповідачем на адресу позивача було надіслано інформаційне повідомлення, як
акціонеру ВАТ “СКМЗ”, в якому повідомлялося про виплату дивідендів за 1996 рік
в сумі 15 353,12 грн., які запропоновано отримати в касі ВАТ “СКМЗ” 06.06.2003
р. з 9-00 до 15-00 годин. Для отримання дивідендів акціонеру слід мати при
собі: це інформаційне повідомлення, паспорт та довідку про ідентифікаційний
код. В повідомленні зазначені адреса ВАТ “СКМЗ”, та контактні телефони.

Дане
Повідомлення передано до матеріалів справи позивачем, який не заперечував проти
його отримання.

Позивач
в позові зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з проханням
перерахувати дивіденди та надавав свої банківські реквізити, але доказів тому
не надав, отже вказані твердження є не підтвердженими, та не можуть прийматися
в якості належних доказів.

Відповідач,
листом № 53/1-492 від 03.07.2005р., у відповідь на лист позивача з проханням
перерахувати нараховані дивіденди за 1996 рік в сумі 15 353,12 грн. на рахунок
ОСОБА_1., просив уточнити платіжні реквізити, на які мають бути перераховані  кошти, в зв'язку з тим, що по попередніх
даних платіж не прийнято банком.

Листом
№ 126 від 17.12.2007р. ОСОБА_1  просив
перерахувати нараховані йому дивіденди за 1996 рік  розмірі 15 353,12 грн. на його рахунок у
Подільській філії КБ “Експобанк” м. Києва ( з вказанням номеру рахунку, МФО
банку, номеру ідентифікаційного коду). Лист отриманий відповідачем 24.12.2007
р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 168304.

Ухвалою
господарського суду Донецької області від 19.06.08р. припинено провадження по
справі №1/74 за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Старокраматорський машинобудівельний завод” про стягнення заборгованості у
сумі 15353,12грн., у зв'язку з оплатою суми дивідендів, яку було здійснено після
звернення позивача з позовом до суду.

Судом  в ухвалі встановлено, що після звернення з
позовом відповідач платіжним дорученням № 3967 від 29.05.2008 р. перерахував
суму дивідендів.

Частиною
2 статті 35 Господарського процесуального кодексу передбачено, що факти,
встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Позивач
до матеріалів цієї справи  надав копію
банківської виписки  по особовому рахунку
позивача за 29.05.08р., що свідчить про перерахування позивачу дивідендів за
1996 рік в сумі 15 353,12 грн.

У
зв'язку з несвоєчасною сплатою дивідендів за 1996 рік, позивач, на підставі ст.
625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з ВАТ “Старокраматорський
машинобудівний завод” індекс інфляції у розмірі 46 453,16грн. та 3% річних у
розмірі 5143,26 грн.

Вимоги
позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Правовідносини,
що стали підставою для цього спору,  є
довготривалими та такими, що  діяли в
період чинності Цивільного кодексу УРСР 1963 р. та продовжилися після набрання
чинності  01.01.2004 р. новим  Цивільним Кодексом України ( 2003 р.).

Ст.
58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові  акти
не  мають зворотної дії в часі,
крім випадків,  коли  вони
пом'якшують  або скасовують
відповідальність особи.

Пунктом
6 розд У11 “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України 2003
р., встановлено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність
застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

З
матеріалів справи свідчить та сторони не заперечують, що ОСОБА_1 був повідомлений
про виплату дивідендів у квітні-травні 2003 року ( повідомлення датовано
29.04.2003 р.).

П. 1
ч. 4 розд. У11 “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України,
встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до правовідносин, які
виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і обов”язків, що виникли або продовжують існувати
після набрання ним чинності.

На
момент набрання чинності Цивільним кодексом України 2003р. строк позовної
давності по стягненню суми дивідендів не сплив і тому правила Цивільного
кодексу України 2003р. про позовну давність мають застосовуватися до
правовідносин, що розглядаються у цьому спорі.

Згідно
п. п. 1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України 2003р. перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Доказом
визнання відповідачем боргу є наведене вище листування ( 2005 р.), яким
підтверджується, що відповідач не заперечував право позивача на отримання
дивідендів, та навпаки просив Гораєвського надати уточнені  банківські реквізити для перерахування суми
дивідендів на його рахунок. Другим доказом - є перерахування відповідачем суми
дивідендів ОСОБА_1 29.05.2008 р.

Статтею 9 Закону України „Про цінні папери і
фондову біржу” встановлено, що дивіденди по акціях виплачуються один раз на рік
за підсумками календарного року в порядку, передбаченому статутом акціонерного
товариства, за рахунок прибутку, що залишається у його розпорядженні після
сплати встановлених законодавством податків, інших платежів у бюджет та
процентів за банківський кредит.

Прийнявши
рішення про виплату дивідендів та повідомивши позивача про їх виплату,
відповідач прийняв на себе грошове зобов”язання по виплаті позивачу  дивідендів
в сумі 15 353,12 грн.

Зобов”язання
виконано відповідачем 29.05.2008 р.

Пунктом
2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак,
основним обов'язком кредитора у будь-якому зобов'язанні є своєчасне прийняття
належного виконання.

Відповідно
до приписів ст. 613 Цивільного кодексу України, кредитор  вважається
таким, що прострочив, якщо він відмовився  прийняти
належне виконання,  запропоноване
боржником, або не вчинив дій,  що
встановлені  договором,  актами
цивільного законодавства  чи  випливають
із  суті  зобов'язання
або звичаїв ділового обороту,  до
вчинення яких боржник не міг виконати
свого обов'язку.  Якщо кредитор не
вчинив дії,  до вчинення яких
боржник  не міг  виконати
свій  обов'язок,  виконання
зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Боржник за  грошовим зобов'язанням не
сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Отже,
з матеріалів справи вбачається прострочка кредитора, а саме: позивач не прибув
до відповідача в призначену або іншу дату для отримання дивідендів; не надав
своєчасно належні банківські  реквізити
для перерахування дивідендів на свій рахунок.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Як
зазначає в позові та підтверджує документово позивач, належні банківські
реквізити позивача отримані відповідачем 24.12.2007 р.

Інших
письмових доказів: звернення до відповідача з заявами про перерахування
дивідендів на рахунок, що належить ОСОБА_1 ( з зазначенням банківських
реквізитів та номеру рахунку); прибуття до відповідача та відмову у виплаті
дивідендів,  - позивач до матеріалів
справи не надав.

Доказів,
що у відповідача до 24.12.2007 р. були всі необхідні банківські реквізити для
перерахування дивідендів ОСОБА_1., позивач до матеріалів справи також не надав.

Отже,
виконання зобов'язання слід вважати відстроченим до 24.12.2007 р.

З
24.12.2007 р. відповідач мав можливість виконати прийняте на себе зобов'язання
в сумі 15 353,12 грн., але без поважних причин сума перерахована не була.

Суд
не приймає до уваги наполягання відповідача на незаконності рішення щодо
виплати позивачу дивідендів оскільки зазначене рішення стосувалося не лише
ОСОБА_1., та з огляду на те, що відповідачем не надано рішення суду про
визнання цього рішення недійсним або його скасування іншим органом, та доказів
повідомлення всіх акціонерів 1996 року про необґрунтованість отримання ними
дивідендів за 1996 рік. Навпаки, 29.05.2008 року дивіденди позивачу були
виплачені.

Враховуючи
зазначене, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині  стягнення з відповідача 2 236,15 грн.
інфляційної суми за період з січня 2008 р. по травень 2008 р. включно, 196,34
грн. трьох відсотків річних за період з 25.12.2007 р. по 29.05.2008 р.

У
залишку заявлених вимог - суд відмовляє.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати
відносяться на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись
ст.ст. 2, 42, 43, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський  суд, -

В И
Р І Ш И В:

Частково
задовольнити позов ОСОБА_1, м.Київ до Відкритого акціонерного товариства
“Старокраматорський машинобудівний завод”, м.Краматорськ Донецької області про
стягнення індексу інфляції у розмірі 46 453,16грн. та 3 % річних у розмірі
5143,26грн.

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства “Старокраматорський машинобудівний завод”,
м.Краматорськ Донецької області на користь ОСОБА_1 м. Київ 2 236,15 грн.
інфляційної суми, 196,34 грн. три відсотки річних, 109,39 грн. витрат по сплаті
державного мита, 25,02 грн. витрат по сплаті за інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу.

У
задоволенні залишку вимог - відмовити.

Видати
наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Текст
рішення оголошений в судовому засіданні 13.10.2008 р.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття.

Суддя