СУД
Постанова

Іменем України

05
березня 2008 року

Справа
№ 2-2/15803-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Прокопанич
Г.К.,

суддів                                                                      Котлярової
О.Л.,

Ткаченка М.І.,

за участю
представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_1 від 28.03.00;  ОСОБА_2,
довіреність № 2-2552 від 27.11.07;

відповідача: Кутаса Андрія  Васильовича, довіреність № 13/04 від
08.01.08;

розглянувши
апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства "Кримзалізобетон" на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від
14.12.2007 у справі № 2-2/15803-2007,

за
позовом           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до           відкритого
акціонерного товариства "Кримзалізобетон" (вул. Монтажна, 3, м.
Сімферополь, 95493)

про
спонукання до передачі майна за договором

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від
14.12.2007 у справі № 2-2/15803-2007 задоволено позов суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
"Кримзалізобетон" про спонукання до передачі майна за договором.
Відкрите акціонерне товариство "Кримзалізобетон" зобов'язано передати
позивачу 21 плиту-перекриття 1 ПК 45-12-6 С8.

Не
погодившись з постановленим судовим актом, відповідач подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення скасувати,  у
позові відмовити. посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечення
на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У
зв'язку з відпусткою судді Латиніна О.А. та зайнятістю у іншому судовому
процесі судді Лисенко В.А. 05.03.2008 за розпорядженням заступника голови
судової палати Севастопольського апеляційного господарського суду В.С. Голика у
складі судової колегії була проведена заміна суддів Латиніна О.А. та Лисенко
В.А. на суддів Котлярову О.Л. та Ткаченка М.І.

За
клопотанням представників сторін судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши
справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу
України судова колегія встановила наступне.

У
жовтні 2007 року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду з позовом до
відкритого акціонерного товариства "Кримзалізобетон", просив
спонукати  відповідача передати 21
плиту-перекриття 1 ПК 45-12-6 С8 за ціною 287,28 грн. за штуку, мотивуючи
заявлені вимоги порушенням відповідачем зобов'язання за договором
купівлі-продажу від 17.05.2004.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
вважає його безпідставним з огляду на відсутність договірних відносин з
позивачем.

Оскаржене рішення мотивоване
загальними положеннями про зобов'язання.

Вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова
колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення
скасуванню з наступних підстав.

Згідно
з пунктом 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства,  а також із дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за  аналогією  породжують цивільні права та обов'язки.

Посилаючись
на зазначену норму закону, суд першої інстанції дійшов висновку про укладення
між сторонами усного договору купівлі-продажу на підставі рахунку № 174 від
17.05.2004.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 1 постанови
від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення  є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив
справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -а підставі закону, що
регулює подібні відносини, або виходячи з загальних  засад і змісту законодавства України.

На
думку судової колегії, оскаржене рішення зазначеним вимогам не відповідає з
огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 626
Цивільного кодексу України договором   є
домовленість двох  або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом
1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом
1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами  договору є  умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а
також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Згідно
з пунктом 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею
663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати
товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530
цього Кодексу.

Пунктом
2 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо  строк
(термін)  виконання  боржником
обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги,
кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен
виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо
обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного
законодавства.

Посилаючись на невизначеність строку
виконання зобов'язань, суд дійшов висновку про задоволення поз вимог у повному
обсязі.

Однак,
згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому  числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних  законом  інтересів, а також для вжиття передбачених
цим Кодексом заходів,  спрямованих  на запобігання правопорушенням.

Підставою
виникнення договірних правовідносин між сторонами суд визнав рахунок № 174 від
17.05.2004, платником та отримувачем товару у якому зазначено ОСОБА_1 без
обумовлення його статусу як суб'єкта підприємницької діяльності.

З огляду на вищенаведене судова
колегія вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів щодо
виникнення спірних правовідносин між
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та відповідачем.

Крім того, рахунок № 174 від
17.05.2004 складено бухгалтером, однак, належних доказів того, що зазначений
працівник підприємства відповідача уповноважений на укладення правочинів, суду
не надано.

Посилання
позивача на наявність акту звірки взаєморозрахунків не можуть бути прийняті до
уваги з огляду на положення статті 34 Господарського процесуального кодексу
України, оскільки акт звірки бухгалтерів є тільки документом, за яким
бухгалтерії підприємств  звіряють
бухгалтерський   облік  операцій, а наявність чи відсутність
будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором,
накладними, рахунками тощо.

З врахуванням встановленого судова
колегія вважає, що у позові суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 слід
відмовити саме за безпідставністю, оскільки ним не доведено факт укладення
договору, суттєві умови останнього та і обсяг часткового його виконання
відповідачем, що позбавляє суд можливості встановити наявність порушеного права
позивача.

Керуючись статтями 101, 103, пунктом
3 частини 1 статті 104, 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства
"Кримзалізобетон" задовольнити.

2.
Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.12.2007 у справі
№ 2-2/15803-2007 скасувати.

У
позові суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства "Кримзалізобетон" про спонукання до передачі майна за
договором відмовити.

3.
Стягнути з  суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь відкритого акціонерного товариства
"Кримзалізобетон" (вул. Монтажна, 3, м. Сімферополь, 95493) державне
мито в сумі 51,00 грн.

4.
Доручити господарському суду Автономної Республіки Крим видати наказ.

Головуючий
суддя
Г.К. Прокопанич

Судді
О.Л. Котлярова

М.І.
Ткаченко