ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.02.2008

Справа №2-1/180-2008А

Суддя господарського суду АР Крим Ковтун Л.О. розглянувши матеріали адміністративної справи № 2-1/180-2008А 21.02.2008р. у судовому засіданні, що почалося у 10:50 за участю секретаря судового засідання Баранович Н.М.

За участю представників:

Від позивача – Мілютіна Т.В., довіреність у справі

Від відповідача – Данченко О.О., довіреність у справі

ухвалив постанову у 11:20

За позовом Управління ПФУ в Залізничному районі м. Сімферополя (95026, м. Сімферополь, вул. Гагаріна, 14а)

До відповідача Підприємства Сімферопольської виправної колонії №102 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АР Крим (95040, м. Сімферополь, провул. Елеваторний, 4)

Про стягнення 4163,73 грн.

Сутність адміністративної справи:

Управління ПФУ в Залізничному районі м. Сімферополя звернулося до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 741,40 грн.

05.02.2008р. до господарського суду АРК від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач повідомляє, що заборгованість у розмірі 4 163,73 грн. погашена, про що свідчать поштові доручення №15 від 25.01.08р. та № 12 від 25.01.08р.

Позивач у судовому засіданні надав заяву про уточнення позовних вимог та просить стягнути з позивача 4 163,73 грн.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд встановив:

В Управлінні ПФУ в Залізничному районі м. Сімферополь як платник збору на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування зареєстроване Підприємство Сімферопольської виправної колонії №102 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в АР Крим за реєстраційним номером 13-01-43-а.

Відповідач самостійно розрахував суму страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період вересень 2007 р., згідно наданих розрахунків ( а. с. 9).

Відповідно до п. 6. ст. 17 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлений термін та у повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п. 12 ст. 20 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

В супереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 17, ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV відповідач не проводив сплату загальнообов’язкових платежів за період вересень 2007 р.

Наявність заборгованості підтверджується вимогою від 02.11.2007р. №Ю1628с на суму 4 163,73 грн., яке вручено відповідно поштового повідомлення наявного у матеріалах справи.                              Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по страховим внескам надано п. п. 9 п. 3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV.

Згідно до положень п. п. 3.1 п. 3 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 вимоги про сплату недоїмки є виконавчим документом та у строк 10 робочих днів від дня одержання якого страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки.

Узгоджена сума недоїмки на протязі 10 днів з моменту отримання вимоги про сплату відповідачем не сплачена.

Однак на час розгляду справи відповідачем була сплачена заборгованість за вересень 2007 р., про що свідчать поштові доручення №15 від 25.01.08р. та № 12 від 25.01.08р.

Суд не може погодитися із твердженнями позивача щодо того, що зазначені кошти фактично погашають іншу заборгованість, яка склалася за попередній період через наступне.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що посилання позивача на п.5 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» суперечить Конституції України, яка є основним Законом України та положення якої є нормами прямої дії.

Відповідач відповідно до ст. 41 Конституції України розпорядився своїм майном, а саме грошовими коштами та сплатив заборгованість перед Управлінням ПФУ у Залізничному районі м. Сімферополя за вересень 2007р. у розмірі 4 163,73 грн. про що свідчать платіжні доручення за № 15 від 25.01.2008р. та № 12 від 25.01.2008р.

Крім того, не є доведеними у розумінні ст. 71 КАС України твердження позивача щодо існування заборгованості за попередній період через наступне.

Так відповідно до довідки про суму заборгованості перед позивачем по стану на 20.02.2008 р. Підприємство СВК – 102 має заборгованість по страховим внескам на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у розмірі 4 163,73 грн., так згідно з цією довідкою відповідач іншої заборгованості, крім заборгованості вказаної в адміністративному позові не має.

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст. ст. 158, 159, 160, 161- 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судом роз'яснює сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.