ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"15" січня 2008 р. Справа № А4/610-07

Суддя господарського суду Київської області Попікова О.В, розглянувши справу

За позовом

Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Васильків

до

Приватного підприємства “Агро”, с. Здорівка, Васильківський р-н

про

стягнення 6240,00 грн.

секретар судового засідання: Холоденко Н.О.

за участю представників:

від позивача

Воловенко О.М., за дов. від 04.12.06р. №12859/10/10-120;

Голик Л.П., за дов. від 14.01.08р. №31/10/24-005;

від відповідача

не з’явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належно.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 15.01.2008р. о 14 год. 50 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 18.01.2008р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

О б с т а в и н и с п р а в и:

До господарського суду Київської області 29.11.07р. надійшла позовна заява Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції до Приватного підприємства “Агро” про стягнення 6240,00 грн. податкової заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані приписами пункту 2.3 статті 2 та підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000р. з огляду на те, що загальна сума заборгованості Приватного підприємства “Агро” перед бюджетом становить 6240,00 грн., яка в добровільному порядку відповідачем не сплачено.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.07р. відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Справа розглядається після відкладення.

Ухвалою господарського суду від 25.12.07р. зобов’язано позивача надати суду обґрунтований розрахунок стягуваної суми з врахуванням вимог п.п.15.2.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та уточнити позовні вимоги.

15.01.08р. на адресу господарського суду від Васильківської ОДПІ надійшов лист №56/10/10-120 в якому позивач зазначає, що списати податковий борг відповідача (який виник 30.06.04р.), як безнадійний було неможливо, так як дія підпункту “в” п.п.18.2.1 п.18.2 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” на 2005-2006 роки була зупинена законодавчими актами: Законом України “Про державний бюджет України на 2005р.”, Законом України “Про державний бюджет України на 2006р.”.

Враховуючи, що представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалами суду, справа відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглядається за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд,

встановив:

Приватне підприємство “Агро”, як платник податків та інших обов'язкових зборів взяте на облік в Васильківській ОДПІ 22.02.2001р. №1880.

З залученої до матеріалів справи довідки Васильківської ОДПІ про податкову заборгованість по платежах до бюджету ПП “Агро” вбачається, що відповідач має заборгованість зі сплати пені в розмірі 6240,00 грн. за несвоєчасну сплату податку на додану вартість.

Відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” ОДПІ направлено відповідачу першу податкову вимогу від 23.05.02р. № 1/73 на загальну суму податкового боргу за узгодженим податковим зобов’язанням в розмірі 6240,00 грн. –пеня; 04.03.02р. ОДПІ направила відповідачу другу податкову вимогу № 2/50 на загальну суму податкового боргу за узгодженим податковим зобов’язанням в розмірі 6240,00 грн. - пеня.

Відповідно до ввідної частини Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів),включаючи збір на обов‘язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов‘язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Саме цим Законом і запроваджене поняття податкового зобов’язання, податкового боргу, як податкового зобов'язання узгодженого платником податків або встановленого судом, але не сплаченого у встановлений строк, а також пені, нарахованої на суму такого податкового зобов'язання.

Приписами підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов’язань забезпечення боргу. Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” примусове стягнення - звернення стягнення на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу, без попереднього узгодження його суми таким платником податків.

Також Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначений і порядок погашення податкового боргу платника податків за узгодженим податковим зобов’язанням та порядок звернення стягнення на активи платника податків за узгодженим податковим зобов’язанням. Зокрема, приписами підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що у разі коли інші, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу не дали позитивного результату, податковий орган здійснює за платника податків та на користь держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення узгодженої суми податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а за їх недостатності - шляхом продажу інших активів такого платника податків. Стягнення коштів здійснюється шляхом надіслання банку, обслуговуючому платника податків, платіжної вимоги на суму податкового боргу або його частини. Продаж інших активів здійснюється на підставі рішення податкового органу, підписаного його керівником та скріпленого гербовою печаткою податкового органу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не надано господарському суду жодного доказу на підтвердження того факту, що ОДПІ вживалися заходи з погашення податкового боргу відповідача передбачені Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

При цьому слід зауважити наступне:

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 6240,00 грн. пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість приписами Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” ОДПІ не взято до уваги вимоги п.п. 15.2.1. пункту 15.1 статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відповідно до приписів якого передбачено, що у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

З наданого господарському суду податковою службою листа від 15.01.08р. №56/10/10-120 вбачається, що сума заборгованості відповідача зі сплати пені за несвоєчасну сплату податку на додану вартість в розмірі 6240,00 грн. утворилась 30.06.2004р., а оскільки позивач звернувся до суду 29.11.2007р. (відповідно до штампу канцелярії суду), тобто за межами строку визначеного п.п. 15.2.1. пункту 15.1 статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Доводи позивача щодо неможливості списання заявленої до стягнення суми боргу як безнадійного, з огляду на те, що дія підпункту “в” п.п.18.2.1 п.18.2 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” на 2005-2006 роки була зупинена законодавчими актами: Законом України “Про державний бюджет України на 2005р.”, Законом України “Про державний бюджет України на 2006р.” судом вважаються непереконливими, оскільки неможливість списання суми боргу відповідача не позбавляла ОДПІ права на стягнення у судовому порядку заборгованості з моменту її виникнення та в межах строку визначеного п.п. 15.2.1. пункту 15.1 статті 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Судові витрати розподіляються відповідно до частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Попікова О. В.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –18 січня 2008 року.