ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

№ 49/260-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

прокуратури

не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

позивача

Нечитайло В.І. –довіреність від 27.02.2008 р.

відповідача

не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відокремленого підрозділу "Держенергонагляд у Північному регіоні"

на постанову

від 13.11.2007 Харківського апеляційного господарського суду

у справі

№ 49/260-07 господарського суду Харківської області

за позовом

Прокурора Червонозаводського району м. Харкова в інтересах держави в особі Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Держенергонагляд у Північному регіоні"

до

- Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоквар"

про

стягнення 850,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Червонозаводського району м. Харкова в інтересах держави в особі Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі ВП "Держенергонагляд у Північному регіоні" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області про стягнення у доход державного бюджету штрафу у сумі 850 грн., посилаючись, зокрема, на приписи статті 27 Закону України "Про електроенергетику".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами обстеження щодо перевірки технічного стану електричного обладнання Близнюківської селищної ради було видано обов'язковий до виконання припис № Пд-81 від 21.07.2006 р. про усунення виявлених порушень, який відповідач у встановлений термін не виконав, що підтверджується актом перевірки № Пд-22 від 25.10.2006 р.

За порушення законодавства про електроенергетику та за невиконання припису на відповідача, згідно із статтею 27 Закону України "Про електроенергетику" було накладено штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн., про що було винесено постанову №Х-261-06 від 07.11.2006 р.

Штраф відповідачем до державного бюджету перерахован не був.

У відзиві на позовну заяву Близнюківська селищна рада з позовною заявою не погодилась з тих підстав, що позов прокурором заявлений не до тієї особи, рада не споживає електричну енергію, оскільки за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 14.10.2005 р. з ТОВ "Теплоквар", останнє взяло на себе зобов'язання самостійно укладати договори на постачання та транспортування енергоносіїв (газу, електроенергії, води).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.06.2007 р. залучено до участі у справі в якості другого відповідача ТОВ "Теплоквар".

У відзиві на позовну заяву ТОВ "Теплоквар" просило відмовити у задоволенні позовних вимог до підприємства посилаючись на те, що перевірка щодо дотримання законодавства про електроенергетику та приписи щодо усунення порушень були надані Близнюківській селищній раді, рада до підприємства з приводу перевірки не зверталась, згоду на усунення недоліків електричного обладнання не надавала. Таким чином, на думку відповідача, товариство не порушувало вимоги законодавства і підстави для стягнення з нього штрафу відсутні.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.09.2007 р. (суддя Кононова О.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Близнюківської селищної ради в доход державного бюджету України штраф у розмірі 850 грн.

Мотивуючи рішення господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

За апеляційною скаргою Близнюківської селищної ради Харківський апеляційний господарський суд (судді: Олійник В., Гончар Т., Кравець Т.), переглянувши рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 13.11.2007 р. скасував його, провадження у справі припинив.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції на підставі пункту 1 частини 1статті 80 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню у господарських судах з тих підстав, що стягненню штрафу в даному випадку передує визнання судом законним рішення (постанови) органу владних повноважень, а питання про законність такого рішення (постанови) органу владних повноважень є компетенцією адміністративних судів.

ВП "Держенергонагляд у Північному регіоні" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р., а рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2007 р. залишити без змін, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема приписів Закону України "Про електроенергетику", Положення "Про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної та теплової енергії".

Скаржник у касаційній скарзі, зокрема, зазначає, що судом апеляційної інстанції невірно визначений предмет спору, так як у постанові містяться посилання не правомірність постанови Державної інспекції, а не сам факт стягнення суми штрафу за порушення законодавства про електроенергетику.

На думку скаржника, предметом спору у даній справі є стягнення, а не оскарження постанови чи припису Державної інспекції. В разі оскарження селищною радою постанови чи припису Державної інспекції, справа підлягала би розгляду у порядку адміністративного судочинства, але так як предметом спору є стягнення, то справа підлягає розгляду відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція виходить з обставин встановлених судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови Харківського апеляційного господарського суду, під час здійснення апеляційного провадження було встановлено, що інспектором Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії на підставі акта перевірки ВП "Держенергонагляд у Північному регіоні" № Пд-22 від 25.10.2006 р. за невиконання припису № Пд-81 від 21.07.2006 р. відповідно до статті 27 Закону України "Про електроенергетику" було прийнято постанову № Х-261-06 від 07.11.2006 р., якою накладено на Близнюківську селищну раду штраф у розмірі 850 грн.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є стягнення з Близнюківської селищної ради у доход державного бюджету України суми штрафу у розмірі 850 грн. у зв'язку з несплатою вказаного штрафу у добровільному порядку.

Відповідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, які справи підвідомчі господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

У відповідності до статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Під час розгляду справи суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку щодо правомірності та обґрунтованості позовних вимог.

Натомість суд апеляційної інстанції, припиняючи провадження у справі зазначав, що в даній ситуації особа, щодо якої органом державної влади було прийняте рішення про застосування санкцій і яка не сплатила їх добровільно, може оскаржити таке рішення до суду. Стягненню штрафу передує визнання судом встановленим, що рішення органу владних повноважень є законною.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що питання про законність рішення органу владних повноважень є компетенцією адміністративних судів.

Проте, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що здійснюючи судовий розгляд даної справи поза увагою судів першої та апеляційної інстанції було залишено з'ясування як правової природи спірної суми так і підстави її виникнення, а також правового статусу ВП "Держенергонагляд у Північному регіоні" стосовно спірних правовідносин.

Таким чином, при вирішенні спору судам, насамперед, необхідно було встановити, до юрисдикції яких судів (господарських чи адміністративних) віднесено даний спір за позовом прокурора Червонозаводського району м. Харкова в інтересах держави в особі ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі ВП "Держенергонагляд у Північному регіоні", виходячи з його правової природи.

Виходячи з викладеного та встановивши природу спірних правовідносин, суди повинні були визначити, норми яких законодавчих актів необхідно застосовувати –Господарського кодексу України чи Кодексу адміністративного судочинства України. Проте, вказаного зроблено не було, що є порушенням норм процесуального права.

Враховуючи порушення господарським судом Харківської області та Харківським апеляційним господарським судом норм процесуального права, судові рішення у справі підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляду до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи господарському суду належить врахувати викладене в цій постанові, вжити заходів щодо повного, об’єктивного, всебічного з'ясування обставин справи і, залежно від установленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись пунктом 3 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2007 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р. у справі № 49/260-07 скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області

Касаційну скаргу ВП "Держенергонагляд у Північному регіоні" задовольнити частково.

Головуючий Т. Дроботова

Судді Н. Волковицька

Л. Рогач