ПОСТАНОВА

"06" березня 2008 р.

Справа № 11/10-137

11:30 год.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Сидорук А.М.

при секретарі судового засідання Шонь Ю.М.

Розглянув справу

За позовом: Прокурора Підволочиського району Тернопільської області в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у Підволочиському районі Тернопільської області, смт. Підволочиськ Тернопільської області вул. Зелена,1.

До відповідача: Сільськогосподарського кооперативу „Січ”, с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області.

Про стягнення 7 987,50 грн. податкового боргу.

За участю представників сторін

Прокурора: Свачій М.І.

Позивача: Ткачук М.П. –державний податковий інспектор.

Відповідача:

Суть справи: Прокурор Підволочиського району Тернопільської області в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у Підволочиському районі Тернопільської області, смт. Підволочиськ Тернопільської області вул. Зелена,1 звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Сільськогосподарського кооперативу „Січ”, с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області про стягнення 7 897,50 грн. податкового боргу.

Відповідно до ч.1 п. 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В розпочатому судовому засіданні представнику позивача та прокурору роз’яснено належні їм права та обов’язки, передбачені статтями 49,51,59, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Представник позивача та прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та просять суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати податку на додану вартість в сумі 7 987,50 грн. В підтвердження своїх позовних вимог позивач надав господарському суду довідку про податкову заборгованість відповідача; корінець податкового повідомлення-рішення №1/26 від 31.01.2003 року; акт №26-12/02 від 29.01.2003 року про результати перевірки по питанню дотримання вимог законодавства про оподаткування за період з 09.03.2000 по 01.01.2003 р.р.; картку особового рахунку платника податків.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, судом встановлено наступне:

Відповідач по справі –сільськогосподарський кооператив „Січ”, с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 30786630 – зареєстроване, як юридична особа Підволочиською районною державною адміністрацією Тернопільської області 02.03.2000 р.

Статтею 67 Конституції України кожну особу зобов’язано сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Приписами ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” передбачено, що органи державної податкової служби наділені функціями по контролю за додержанням законодавства про податки та правильністю їх обчислення і своєчасного надходження.

Порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів) регулюється нормами спеціального закону з питань оподаткування, яким є Закон України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ.

Згідно з п.1.3 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п. 5.1 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно з нормами вищезазначеного Закону податкове зобов'язання платника податків може бути нараховано контролюючим органом та узгоджено шляхом прийняття відповідного рішення.

Як вбачається з представлених прокурором та позивачем документів, зокрема, довідки про заборгованість платника по сплаті податку на додану вартість, корінця податкового повідомлення-рішення №1/26 від 31.01.2003 року; акту №26-12/02 від 29.01.2003 року про результати перевірки по питанню дотримання вимог законодавства про оподаткування за період з 09.03.2000 по 01.01.2003 р.р.; картки особового рахунку платника податків, податковий борг відповідача по сплаті податку на додану вартість на час розгляду справи становить 7 987,50 грн.

На день розгляду справи докази погашення відповідачем заборгованості перед бюджетом та державними цільовими фондами в матеріалах справи відсутні.

Згідно з п.п. 7.2.1 ст. 7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” джерелами погашення податкового боргу платника податків за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків.

Відповідно до пп. 3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доказів на предмет встановлення їх належності та допустимості здійснюється господарським судом, що передбачено положеннями статей 70, 138 КАС України.

Таким чином, дослідивши усі обставини справи у їх сукупності, господарський суд вважає позовні вимоги прокурора Підволочиського району Тернопільської області в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у Підволочиському районі Тернопільської області, смт. Підволочиськ Тернопільської області вул. Зелена,1 обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті п.4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 7, 17, 18, 69, 71, 86, 94, 158, 160, 162, 163 та п. 6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ, господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Стягнути з сільськогосподарського кооперативу „Січ”, с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 30786630 в доход державного бюджету України 7 987 грн. 50 коп. боргу зі сплати податку на додану вартість.

Виконавчий лист видати за заявою Державної податкової інспекції у Підволочиському районі Тернопільської області, смт. Підволочиськ Тернопільської області вул. Зелена,1.

3. Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, а протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу.

4. Постанову направити сторонам по справі.

Суддя                                                                                                    А.М. Сидорук