ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
19.02.08                                                                                           Справа № 5/73-3/207
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді                              Юрченка Я.О.

суддів                                                  Кравчук Н.М.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс», с.Кричка Богородчанського району

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.11.2007р.

у справі № 5/73-3/207

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс», с.Кричка Богородчанського району

до відповідача 1 Кричківської сільської ради, с.Кричка Богородчанського району

до відповідача 2 Приватного підприємця Червінського Степана Петровича, м.Івано-Франківськ

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності

За участю представників сторін:

від позивача: не з»явився.

від відповідача 1: Вадюк В.І. , Луканюк Г.Ф.

від відповідача 2: не з»явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 15.11.2007р. у справі № 5/73-3/207 відмовлено в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс», с.Кричка Богородчанського району до Кричківської сільської ради, с.Кричка Богородчанського району та Приватного підприємця Червінського Степана Петровича, м.Івано-Франківськ про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 20.07.2005р. між ліквідаційною комісією агрофірми «Прикарпаття»та товариством з обмеженою відповіадльністю «Агросервіс»щодо частини складів-гаражів, які сумісні з приміщенням кафе, розміром 11 м. довжини та 13,5 м. ширини, що знаходяться за адресою: с.Кричка, Богородчанського району, та частини ремонтної майстерні (металічна споруда) розміром 15 м. довжини та 19,5м. ширини, яка знаходиться за адресою: вул.Ковпака, 109в, с.Кричка, Богородчанського району та визнання права власності на зазначене майно.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд виходив з того, що спірний договір нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку, а тому є нікчемним. Його зміст суперечить Цивільному кодексу України. Оскільки обставина ухилення однієї сторони договору від його нотаріального посвідчення не доведена, правові підстави визнати договір дійсним відсутні, а відтак відсутні правові підстави визнати за позивачем право власності на об»єкти нерухомості, зазначені в договорі невизнаному дійсним в судовому порядку.

Скаржник, позивач у справі, з рішенням місцевого господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, просить рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права,, позов задоволити, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач та відповідач 2 участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про причини не явки не повідомили.

Виходячи з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представників позивача та відповідача 2.

Представники відповідача 1 в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Розглянувши доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.1.1 договору купівлі-продажу від 20.07.2005р., укладеного між ліквідаційною комісією агрофірми "Прикарпаття" (продавець) та товариством "Агросервіс" (покупець), продавець зобов"язувався передати у власність покупцю (позивачу) будівлі, зокрема: частину складів-гаражів, які сумісні з приміщенням кафе розміром 11 метрів довжини на 13,5 метрів ширини та частину реммайстерні (металічна споруда) розміром 15 м. довжини на 19,5 м. ширини, яка знаходиться за адресою: с.Кричка, вул.Ковпака, а покупець зобов"язувався прийняти вказані будівлі і сплатити ціну відповідно до умов договору.

Згідно з п.1.2 договору право власності на склади-гаражі і реммастерні переходять до покупця з моменту сплати грошей.

Відповідно до п.2.1 договору загальна вартість майна складає 15225 грн., які підлягали сплаті на протязі 10 календарних днів.

Стаття 203 Цивільного кодексу України, передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Проте, при вчиненні спірного договору сторонами допущені порушення діючого законодавства, зокрема ст.657 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Спірний договір нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У судовому порядку такий договір може бути визнаний дійсним тільки за умови, якщо одна сторона ухилялась від такого нотаріального посвідчення. При недоведеності цієї обставини інша можливість визнати такий договір дійсним законодавством не передбачена. Проте, в спірному випадку у матеріалах справи відсутні та позивачем не подані докази того, що сторона договору ухилялась від його нотаріального посвідчення. Таким чином, договір купівлі-продажу нерухомого майна, який нотаріально не посвідчений, і в судовому порядку не доведено факту ухиляння однієї сторони від його нотаріального посвідчення, є нікчемним.

При цьому апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ліквідація однієї сторони по договору не може розцінюватися як ухилення сторони від нотаріального посвідчення договору, оскільки оформити належним чином договірні відносини сторона зобов"язана була до завершення ліквідаційної процедури.

Чинним законодавством не передбачено можливість для вибору сторін того, чи посвідчувати договір нотаріально, чи звертатися з відповідною вимогою до суду. В спірному випадку звернення до нотаріуса є обов"язковим. Проте позивачем не надано як того доказів, що друга сторона за договором ухилялась від нотаріального посвідчення договору, так і доказів того, що позивач звертався до нотаріуса за нотаріальним посвідченням договору.

Крім того, зміст договору суперечить п.3 ст.334 Цивільного кодексу України, яким встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Проте спірним договором передбачено, що право власності на майно переходить до покупця з моменту сплати грошей (п.2 договору), що є порушенням вимог діючого цивільного законодавства.

На виконання вимог постанови Вищого господарського суду від 20.06.2007р., які відповідно до ст.111-12 є обов"язковими для суду першої інстанці, позивачем в підтвердження проведення розрахунку за придбаний за спірним договором об"єкт було подано суду першої інстанції завірені копії касових книг. Проте, як вбачається з матеріалів справи, в касових книгах не вказано підставу отримання коштів від ТзОВ "Агросервіс". Підстави отримання платежів, як і року в якому проводились платежі, не вказано також і в прибуткових касових ордерах, на які покликається позивач. Вказане свідчить про недоведеність факту оплати майна по спірному договору.

В матеріалах справи містяться копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.05.2005р., виданого Івано-Франківським ОБТІ, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.05.2005р., виданого Кричківською сільською радою, відповідно до яких власником ремонтної майстерні по вул.Ковпака, 87в, с.Кричка Богородчанського району Івано-Франківської області є Червінський Степан Петрович. Останній є фізичною особою - підприємцем, що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 08.11.2004р.

Як стверджують відповідачі дана майстерня є предметом спірного договору купівлі-продажу від 20.07.2005р.

Однак, у спірному договорі не визначено індивідуальних ознак нерухомого майна, які б давали можливість його ідентифікувати, оскільки вказано тільки два параметри, які характеризують об"єкт купівлі-продажу - це довжина та ширина площ. Місцезнаходження об»єкта не конкретизовано –с.Кричка, вул.Ковпака. Така характеристика приміщень не є індивідуальною. Позивач з цього приводу додатково посилається на технічні паспорти (а.с. 41-47), які є неналежними доказами у справі, оскільки виготовлені на будівлі, які мають адрес: село Кричка, вулиця Ковпака, 109-в, 109Б., а відповідно до довідки Кричківської сільської ради в погосподарських книгах Кричківської сільської ради адресний номер по вулиці Ковпака 109Б та 109В - не існує. До того ж, в технічних паспортах не вказано реєстраційного номера.

Відповідно до ст.ст.84, 190 Цивільного кодексу України, не може бути предметом договору купівлі-продажу нерухоме майно, яке не відокремлене і не визначене індивідуальними ознаками.

За наведених обставин в сукупності, правові підстави визнати договір купівлі-продажу від 20.07.2005р. в порядку ч.2 п.2 ст.215 Цивільного кодексу України дійсним –відсутні. А відтак, відсутні правові підстави для визнання права власності на об»єкти нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 20.07.2005р.

З огляду на викладене в сукупності та виходячи з приписів ст.ст.33, 34 ГПК України, за якими кожна сторонами повинна належними і допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що доводами апеляційної скарги правомірності висновку суду першої інстанції про відмову в позові не спростовано, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду.

Тому керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.11.2007р. у справі № 5/73-3/207 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс», с.Кричка Богородчанського району - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Юрченко Я.О.

Суддя                                                                                          Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                          Якімець Г.Г.