ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 р.

№ 31/440

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С.,

суддів Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: Колеснік О.І.

від відповідача: Шапошник А.О., Ядловський І.І.

розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості”

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007р.

у справі № 31/440 Господарського суду м. Києва

за позовом Приватного підприємства “ЄвроБуд Плюс”

до Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості”

про стягнення 43522,10 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “ЄвроБуд Плюс” звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” про стягнення 43522,10грн. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення боргу, а також 3% річних з простроченої суми та пені.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.10.2005р. (суддя Н.І.Качан), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007р. (судді: В.О.Зеленін, О.Ф.Синиця, Л.О.Рєпіна), позовні вимоги задоволено: стягнуто з Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” на користь Приватного підприємства “ЄвроБуд Плюс” 41798,16грн. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 1478,80грн. пені, 245,14 грн. 3% річних, 435,22 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Державне підприємство “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 26.10.2005р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007р. та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” не підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено, що 28.04.2005р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 7, за умовами якого позивач зобов’язався виконати ремонтно-будівельні роботи по прибудові лабораторії сертифікаційних досліджень відповідача за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2. Погоджена сторонами вартість робіт склала 41428 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. Таким чином, за договором підряду підрядник зобов’язується виконати будівельні роботи, а замовник прийняти та оплатити їх.

Згідно ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Господарським судом встановлено, що позивач виконав роботу, замовлену відповідачем, а відповідач за актом приймання виконаних підрядних робіт № 12 від 14.07.2005р., підписаного представниками обох сторін, прийняв ремонтно-будівельні роботи по прибудові лабораторії на загальну суму 41427,60грн. Відповідно до договору відповідач зобов’язався здійснити розрахунок на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання акту приймання-здачі робіт. Проте, відповідач не виконав свої зобов’язання за договором, оскільки за виконані роботи кошти не сплатив.

За таких обставин, господарський суд попередніх інстанцій дійшов правомірного висновку щодо стягнення з відповідача боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов’язання, то господарський суд попередніх інстанцій дійшов правомірного висновку щодо стягнення з відповідача боргу з урахуванням індексу інфляції.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст. 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Господарським судом встановлено, що п. 6.1.1 договору № 7 від 28.04.2005р. за невиконання договору щодо оплати виконаних робіт відповідач зобов’язався сплатити пеню.

За таких обставин, господарський суд дійшов правомірного висновку щодо стягнення з відповідача пені за порушення зобов’язання.

Посилання відповідача на порушення господарським судом ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного та об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи, оскільки господарський суд не дослідив наявності у відповідача збитків спричинених позивачем, не може бути прийнято до уваги, оскільки збитки відповідача не були предметом спору у даній справі.

За таких обставин, постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007р. у справі №31/440 відповідає вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2007р. у справі № 31/440 –без змін.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.