СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.03.08

Справа № 17/98-08.

За позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача:
Буринської міської ради

третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог

вимог на предмет спору,
на стороні відповідача Комунальне підприємство

«Буринське бюро технічної
інвентаризації»

про  визнання права власності

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не з'явився.

Третя особа: не
з'явився.

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: позивач
просить суд визнати за ним право власності на встановлене нежитлове приміщення
згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Буринське БТІ», а саме: Літера
А-1 торгівельний павільйон площею 29,5 кв.м., а також зобов'язати БТІ провести
реєстрацію вказаного майна.

Відповідач в судове
засідання не з'явився, письмового відзиву на позов не подав, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно  до вимог ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній матеріалами.

Третя особа в судове
засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним
чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами. В письмовому відзиві проти задоволення позовних
вимог заперечувала, посилаючись на те, що спірний торговий павільйон є
тимчасовою спорудою, не пов'язаною фундаментом з землею.

Розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази по справі,
судом встановлено.

Відповідно до Державного
акту про право власності на земельну ділянку №694 від 06 грудня 2004 року,
зареєстрованого Буринським відділом земельних ресурсів в Книзі записів
реєстрації державних актів, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 29,40
кв.м. у межах згідно з планом,  за
адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням «землі комерційного використання».

Під час здійснення
господарської діяльності позивачем на вказаній земельній ділянці був
споруджений кіоск для торгівлі, який в подальшому був переобладнаний.

З матеріалів справи
вбачається, що рішенням виконавчого комітету Буринської міської ради від
18.04.2007 р. №105 позивачу було надано дозвіл на видачу свідоцтва про право
власності на торгівельний павільйон (магазин), що знаходиться по АДРЕСА_2, на
ім'я ОСОБА_1 (акт державної приймальної комісії від 17.04.2007 р. про прийняття
в експлуатацію торгівельного павільйону (магазину), затверджений рішенням
міськвиконкому №104 від 17.04.2007 р.) та отримано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 05.10.2004 р. - магазин за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 10,1 кв.м.

Проте, при зверненні в
Буринське БТІ про реєстрацію права власності йому було відмовлено в видачі
свідоцтва, посилаючись на те, що на час звернення в КП «Буринське БТІ» не була
проведена технічна інвентаризація торгового павільйону, а сама споруда є тимчасовою.

В матеріалах справи
міститься технічний паспорт, виданий позивачу 27.11.2007 р. КП «Буринським бюро
технічної інвентаризації» на громадський (виробничий) будинок на приміщення в
будинку АДРЕСА_1 з призначенням «торгівельний павільйон)  загальною площею 29,5 кв.м.

Відповідно до ст. 344
Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном  протягом десяти років. Набуває право
власності на це майно (набувальна давність).

Проте, в даний час
позивач не має змоги повести державну реєстрацію на належне йому майно та
реалізувати свої повноваження як власника.

Зміст права власності
визначений в ч. 1 ст. 317 ЦК України, якою передбачено, що власникові належать
права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Здійснення права
власності регламентується приписами ст. 319 ЦК України, якою, в тому числі,
передбачено наступне:

-          власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд;

-          власник має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону;

-          при здійсненні своїх прав та
виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад
суспільства;

-          усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини 2
статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Судом під час розгляду справи не
встановлено, а відповідачем не надано доказів, які свідчать про неправомірність
набуття позивачем права власності на нерухоме майно-нежитлове приміщення згідно
технічного паспорту, виготовленого КП «Буринське БТІ», а саме: Літера А-1
торгівельний павільйон площею 29,5 кв.м.

Згідно частини 2 статті 48 Закону
України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його
права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до частини 1 статті 16
Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового інтересу, при цьому способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути (серед інших) визнання права.

Згідно частини 1 статті 392
Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання
його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається на підставу своїх вимог  і заперечень.

Оскільки з боку
відповідача не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували його право
власності на вищевказану нерухомість або спростовували право власності позивача
на цю нерухомість тощо, то суд вважає, вимоги позивача в цій частині
обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем
заявлені вимоги щодо зобов'язання БТІ провести реєстрацію спірного нерухомого
майна.

Згідно до  ст. ст. 17-19 Кодексу адміністративного
судочинства  України, спори

фізичних і юридичних осіб
із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності  відносяться до компетенції
адміністративних судів.

Пунктом 2 ч.3 ст. 105
Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний
позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

На підставі п.6 Розділу
VII «Прикінцеві та перехідні положення» адміністративні справи підвідомчі
господарським судам України, які вирішуються за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що КП
«Буринське БТІ» є суб'єктом владних повноважень,  провадження в цій частині підлягає припиненню
відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України, оскільки дана позовна вимога не
підлягає вирішенню в господарських судах України.

Керуючись ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати за Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, код НОМЕР_1) право приватної власності на
встановлене нежитлове приміщення згідно технічного паспорту, виготовленого КП
«Буринське БТІ», а саме: Літера А-1 торгівельний павільйон площею 29,5 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

3.          В іншій частині провадження у справі
припинити.

Суддя
О.В.
КОВАЛЕНКО