ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.04.2008

Справа №2-2/1133-2008А

За позовом – Прокурору Київського району м.Сімферополя АР Крим, м. Сімферополь

в інтересах держави в особі Державного підприємства ”Національна енергетична компанія “Укренерго” (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 25) в особі відокремленого підрозділу “Держенергонагляд у Кримському регіоні” (95000, м. Сімферополь, вул. Набережна,69)

до відповідача - Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Алушти", (98500, АРК, м. Алушта, вул.Партизанська,41).

про стягнення 5 100 грн.

Суддя Толпиго В.І.

при секретарі Калініної О.О.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від Прокурору Київського району м.Сімферополя АР Крим - не з’явився

Від позивача – Носач – ю/к, довір у справі

Від відповідача – Романова – ю/к, довір у справі

Суть спору: Прокурор Київського району м. Сімферополя АР Крим, в інтересах держави в особі Державного підприємства ”Національна енергетична компанія “Укренерго”, в особі відокремленого підрозділу “Держенергонагляд у Кримському регіоні” звернувся у Господарський суд АРК з позовними вимогами до відповідача про стягнення 5 100 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 липня 2007р. винесена Постанова №90-кр про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику в розмірі п’ять тисяч сто гривень за невиконання Припису №58/40 від 06.6.2006р. На момент звернення до суду штраф не оплачений, що і стало підставою для звернення Прокурора Київського району м. Сімферополя АР Крим в інтересах держави в особі Державного підприємства ”Національна енергетична компанія “Укренерго”, в особі відокремленого підрозділу “Держенергонагляд у Кримському регіоні” з цим позовом.

У засідання суду, що відбулося 28.02.2008р., відповідач надав відзив на позов, у якому повідомив суд, що позовні вимоги не визнає, та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку із пропуском строку для стягнення штрафу, при цьому відповідач посилається на ст. 250 ГПК України.

У судовому засіданні, що відбулося 20.3.2008р. оголошувалися перерви на 24.3.2008р. та на 01.4.2008р., після перерв засідання були продовжені.

20.3.2008р. та 24.3.2008р. інтереси позивача представляв Носач – вед. ю/к, дов. у справі, відповідача – Романова, ю/к, дов. у справі. Засідання відбулося за участю прокурору відділу прокуратури АРК Куінджи, посв. №07181.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, виступ прокурора, дослідивши представлені докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

Згідно з преамбулою Закону України “Про електроенергетику”№575/97-ВР від 16 жовтня 1997 року – цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в елект роенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відповідно до статті 9 цього Закону, державний нагляд в електроенергетиці здійснюють Державна інспекція з експлуатації електричних станцій і мереж та Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та інші органи, визначені законодавством України.

Цією ж статтею визначено, що державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії мають право, зокрема, давати споживачам та суб'єктам електроенергетики обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень нормативно-правових актів та приписи про приведення засобів обліку, контролю та регулювання споживання електричної і теплової енергії у відповідність з нормами, правилами і стандартами в електроенергетиці.

Судом встановлено, що 06 червня 2006року старшим державним інспектором з енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в АР Крим Південного відділення, відносно відповідача було винесено припис № 58/40 із вказівкою про необхідність проведення заходів для усу нення виявлених порушень.

Вказаним приписом відповідача було зобов'язано в строк до 01 вересня 2006 року повідомити про виконання припису.

Частиною 4 статті 26 Закону України “Про електроенергетику”встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та невиконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством Укра їни.

13 березня 2007року у присутності представника відповідача була проведена перевірка виконання відповідачем припису Державної інспекції з енергетичного нагляду №58/40 від 06.6.2006р. про усунення порушень законодавства про електроенергетику, про що був складений Акт №58/05 від 13 березня 2007р.

Відповідно до статті 27 Закону України “Про електроенергетику”, за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів Національної комісії регулювання електроенер гетики України, Державної інспекції з експлуатації електричних станцій і мереж, Державної ін спекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії та по рушення умов ліцензій суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національна комісія регулювання електроенергетики України, державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж, державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії на підставі акта перевірки, оформленого в установленому порядку, за наявності порушень, передбачених цією статтею, видають у межах своєї компетенції суб'єктам господарської діяльності постанови про накладення штрафів за встанов леною формою.

За таких обставин, позивачем 04.6.2007р. винесена Постанова №90-кр про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику в розмірі п’ять тисяч сто грн. за невиконання Припису №58/40 від 06.6.2006р.

Як свідчать матеріали справи вказана постанова № 90-кр від 04 червня 2007 року отримана відповідачем згідно поштового повідомлення 11 червня 2007 року.

Не погодившись з постановою №90-кр від 04 червня 2007 року Кримське республіканське підприємство "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Алушти" звернулося до ГС АРК з адміністративним позовом про скасування наведеної постанови. Постановою ГС АРК від 12 листопада 2007р. у справі №2-15/10820-2007А у адміністративному позові про скасування постанови №90-кр від 04 червня 2007року відмовлено. Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24 червня 2008р. у справі №2-15/10820-2007 апеляційна скарга

Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Алушти" залишена без задоволення, постанова господарського суду АРК від 12 листопада 2007р. у справі №2-15/10820-2007А залишина без змін.

Згідно до статті 27 Закону України „Про електроенергетику”, суми стягнених штрафів зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 10 Положення „Про порядок накладення на суб'єктів господарської діяль ності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику”, затвердженого Постановою КМУ №1312 від 21 липня 1999 року, суб'єкт господарської діяльності повинен сплатити штраф протягом 30 днів з дня винесення постанови про його накладення.

Вищенаведений штраф є адміністративно - господарською санкцією.

Стаття 217 Господарського кодексу України встановлює, що господар ські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників гос подарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до стаття 71 КАСУ на сторони покладено обов'язок доводити ті обставини, на якихґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Таким чином, сторони повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша особа.

В обґрунтування невизнання позовних вимог відповідач посилаєсть на ст. 250 ГК України та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку із пропуском строку для стягнення штрафу.

Суд вважає вищенаведене посилання відповідача неспроможним за наступними підставами:

Відповідно до статті 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення по рушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, перед бачених законом.

Однак, суд вважає, що у вищенаведеної статті визначені строки застосування адміністративно-господарських санкцій, але ні строки позовної давності.

Кім того, як вже було зазначено вище, Постановою ГС АРК від 12 листопада 2007р. у справі №2-15/10820-2007А, що залишена в силі ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24 червня 2008р. у справі №2-15/10820-2007, встановлено, що позивач по дійсній справі, прийнявши постанову №90-кр від 04.6.2007р., застосував адміністративно-господарську санкцію до відповідача в межах строків, що визначені ст.. 250 ГК України.

Відповідач не довів суду необґрунтованість позовних вимог.

Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Постанова оголошена 01.4.2008р.

Керуючись ст.ст. 94,158, 160-163,167,186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Кримського республіканського підприємства "Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Алушти", (98500, АРК, м. Алушта, вул. Партизанська,41, МФО 384522, , р/р 1601 у ФАБ «Південний») у доход державного бюджету України (одержувач: Держбюджет м. Алушта; Банк одержувача: Управління Держказначейства в АР Крим м. Сімферополя, код платежу 21081100, МФО 824026, ОКПО 34740913, р/р 0007) 5100грн. штрафу.

3.           Після набрання постановою законної сили, за заявою позивача видати виконавчий лист.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.