ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2008
Справа № 39/476-07

21
лютого 2008р
№39/476-07

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді Джихур О.В.
(доповідач),

суддів: Лисенко О.М., Виноградник О.М.

при
секретарі: Лазаренко
П.М..

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2, представник, нотаріально посвідчена довіреність №2146 від
22.01.2008р;

від
позивача: ОСОБА_3, представник, нотаріально посвідчена довіреність №2146  від 22.01.2008р;

від
відповідача: Шиман Марина Василівна, представник, довіреність №б/н від
07.01.2008р;

від
відповідача: Російський Ілля Костянтинович, представник, довіреність №б/н  від 09.01.2008р;

від
відповідача: Лазарь Олена Ігорівна, представник, довіреність №б/н  від 07.01.2008р;

від
відповідача: Перемитчик Олександр Владиславович, представник, довіреність
№б/н  від 14.02.2008р;

від
третьої особи представник у судове засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання був повідомлений належним чином.

розглянувши
апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю “Сніжинка”, м. Дніпропетровськ на
рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2007р.
у справі № 39/476-07

за
позовом  ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю “Сніжинка”, м. Дніпропетровськ

третя
особа:
Дніпропетровська міська рада, м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним протоколів
загальних зборів акціонерів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2007р (суддя Ліпинський
О.В.) визнано недійсним протокол загальних зборів акціонерів Закритого
акціонерного товариства „Сніжинка” від 10.11.1999 року.

Визнано
недійсним протокол № 5 загальних зборів засновників (акціонерів) Закритого
акціонерного товариства „Сніжинка” від 11.07.2002 року.

Визнано
недійсними зміни та доповнення до Установчого договору Закритого акціонерного
товариства „Сніжинка” зареєстрованого виконкомом Амур-Нижньодніпровської
районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, розпорядження № 511-р від
29.07.1992 р., перереєстрованого виконкомом Дніпропетровської міської Ради
народних депутатів, реєстраційний номер 10769 АТ, дата перереєстрації
30.06.1995 року, ідн. код 19091656 від 04.09.2002 року.

Визнано
недійсним протокол № 6 загальних зборів засновників (акціонерів) Закритого
акціонерного товариства „Сніжинка” від 30.09.2002 року.

Визнано
недійсним Установчий договір про створення Товариства з обмеженою
відповідальністю „Сніжинка” від 22.10.2002року.

Визнано
недійсним Статут Товариства з обмеженою відповідальністю „Сніжинка”
зареєстрований Дніпропетровською міською радою 11.11.2002 року.

Стягнуто
з товариства з обмеженою відповідальністю „Сніжинка” на користь ОСОБА_1 85 грн.
00 коп. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення
господарського суду обґрунтовано порушенням відповідачем ч.1 ст 43 Закону
України “Про господарські товариства” щодо строку персонального повідомлення
позивача про час та місце проведення 10.11.1999р.

В
порушення ст. 28 Закону України “Про господарські товариства”, ст. 44 ЦК УРСР
не укладено угоди про передачу 33,84% акцій ЗАТ гр. ОСОБА_4.

Господарський
суд прийшов до висновку, що за умов визнання недійсним рішення загальних зборів
ЗАТ “Сніжинка” від 10.11.1999р щодо виключення позивача зі складу засновників
товариства, прийняття до складу засновників товариства гр.-ки ОСОБА_4.,
передачу їй у власність акцій в кількості 33,384% на суму 16276, 64 грн та
внесення відповідних змін до засновницького договору товариства всі послідуючі
рішення загальних зборів акціонерів товариства слід визнати такими, що прийняті
нелегітимним складом учасників, в зв'язку з чим рішення загальних зборів
акціонерів від 11.07.2002р, від 30.09.2002р, а також прийняти на виконання цих
рішень зміни та доповнення до установчого договору ЗАТ “Сніжинка”, установчий
договір про створення ТОВ “Сніжинка” від 22.10.2002р, статут ТОВ “Сніжинка” є
недійсним.

Не
погодившись з зазначеним рішенням, відповідач його оскаржує на предмет
невідповідності нормам матеріального та процесуального права.

Скаржник
зазначає, що на протязі вирішення спору в суді першої інстанції ним було
заявлено п'ять клопотань , але жодне задоволено не було. Відповідач вказує, що
довів документально, що позивач знав вчасно про проведення 10.11.1999р
загальних зборів акціонерів, але до суду звернувся поза межами строку позовної
давності. Питання про виключення позивача із акціонерів ЗАТ містилося в порядку
денному загальних зборів акціонерів від 10.11.1999р під номером 2. Позивач була
повідомлена про проведення загальних зборів акціонерів 03.11.1999р.

Скаржник
стверджує, що питання про склад акціонерів ЗАТ “Сніжинка” розглядалося при
вирішенні в Індустріальному районному суді м.Дніпропетровська спору у справі
№2-2093/2001.

Відповідач
ставить під сумнів рішення загальних зборів акціонерів від 06.10.1997р про
виключення ОСОБА_5. з акціонерів товариства, оскільки відсутні докази
публікації оголошення в засобах масової інформації про проведення 06.10.1997р
зборів акціонерів, належними доказами згідно ст. 33 ГПК України позивач не
підтвердила проведення загальних зборів акціонерів.

Відповідач
вважає, що прибутковий касовий ордер про внесення позивачем коштів на
приватизацію ДП “Сніжинка” не відповідає чинному на той час діючому
законодавству, а тому не може бути належним доказом.

Скаржник
просить рішення господарського суду скасувати, в позові відмовити.

Позивач
доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення законним, просить залишити
його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Дніпропетровська
міська рада просить спір розглянути у відсутності її представника.

В судовому засіданні 21.01.2008р
розгляд справи було відкладено, 07.02.2008р оголошувалась перерва до
21.02.2008р.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

31.03.1995р фізичні особи -засновники
прийняли  рішення про утворення ЗАТ
“Сніжинка” згідно договору купівлі -продажу №222/В від 31.01.1995р укладеному
між комітетом комунального майна м.Дніпропетровська з товариством покупців
членів трудового колективу державного комунального підприємства побутового
обслуговування “Сніжинка”, акту передачі комунального майна від 06.02.1995р
(т.1 а.с.31).

29.06.1995р виконкомом
Дніпропетровської міської ради було зареєстровано Статут ЗАТ “Сніжинка” (т.1
а.с.19).

Як слідує з установчого договору гр.
ОСОБА_1 є засновником ЗАТ “Сніжинка”,
доля якої в статутному фонді ЗАТ складає 5,5%.

Статутний фонд товариства становить
4600 000 000 крб і розподілен на 100 118 простих іменних акцій номінальною
вартістю 46 000 крб кожна.

19.04.2007р гр. ОСОБА_1. звернулася
до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про:

-          визнання недійсним протоколу
загальних зборів акціонерів ЗАТ “Сніжинка” від 10.11.1999р;

-          визнання недійсним протоколу №5
загальних зборів акціонерів ЗАТ “Сніжинка” від 11.07.2002р;

-          визнання недійсними зміни та
доповнення до установчого договору ЗАТ “Сніжинка”, зареєстрованого виконкомом
АНД районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, розпорядження №511-р
від 29.07.1992р, зареєстрованого виконкомом Дніпропетровської міської ради
народних депутатів30.06.1995р від 04.09.2002р; визнання недійсним протоколу №6
загальних зборів засновників (акціонерів) ЗАТ “Сніжинка” від 30.09.2002р;

-          визнання недійсним протоколу №6
загальних зборів засновників (акціонерів) ЗАТ “Сніжинка” від 30.09.2002р;

-          визнання недійсним установчого
договору про створення ТОВ “Сніжинка” від 22.10.2002р;

-          визнання недійсним Статуту ТОВ
“Сніжинка” зареєстрованого Дніпропетровською міською радою 11.11.2002р
недійсним.

Одночасно
позивач просив поновити строк позовної давності, посилаючись на те, що тільки
07.06.2007р їй стало відомо, що без її участі відповідачем були проведені
загальні збори акціонерів 10.11.1999р, 11.07.2002р та 30.09.2002р.

На
зборах акціонерів ЗАТ “Сніжинка”10.11.1999р було прийнято рішення про
виключення із засновників ЗАТ акціонерів, які володіли акціями товариства в
загальній кількості 33, 384%, до складу акціонерів ЗАТ була прийнята гр.
ОСОБА_4., якій була передана доля акцій виключених акціонерів в розмірі 33,
384%. Також було прийнято рішення про виключення зі складу засновників ЗАТ гр.
ОСОБА_6., ОСОБА_7. і передачі їх долі в статутному фонді в розмірі 4650 грн
60грн акціонеру ОСОБА_5., доля якої в статутному фонді становила 19% (19000
акцій).

Оскаржуючи
рішення зборів акціонерів 10.11.1999р позивач стверджує, що ці збори не були
повноважними, тому що гр. ОСОБА_5. 06.10.1997р була виключена зі складу
акціонерів товариства через неоплату на протязі 3-х місяців придбаних нею
акцій. Отже, зазначає позивач, на загальних зборах акціонерів 10.11.1999р були
присутні акціонери, які володіли загальною кількістю голосів не 65,137%, а 46,
137%, що є порушенням п.9.6 установчого договору ЗАТ “Сніжинка”. До позовної
заяви подано протокол загальних зборів акціонерів ЗАТ “Сніжинка” від
06.10.1997р (т.1 а.с.44).

Судова
колегія вважає, що факт виключення акціонера ОСОБА_5. із числа засновників ЗАТ
не можна вважати доведеним з наступних підстав.

Книгою
реєстрації протоколів зборів акціонерів ЗАТ “Сніжника” (т.3 а.с.36) не
підтверджується, що 06.10.1997р були проведені загальні збори акціонерів ЗАТ.

Згідно
ст. 41 Закону “Про господарські товариства” (в редакції станом на 14.03.1995р,
яка була чинною станом на 06.10.1997р) акціонери  (їх представники), які беруть участь у
загальних зборах, реєструються з зазначенням кількості голосів, яку має кожний
учасник. Цей перелік підписується головою те секретарем зборів.

Наданий
позивачем 07.02.2008р перелік акціонерів, які були присутні на зборах
акціонерів 06.10.1997р (т.3 а.с.145) не підписаний головою та секретарем
зборів.

Таким
чином неможливо встановити правомочність загальних зборів акціонерів проведених
06.10.1997р.

Виключення
акціонера ОСОБА_5. із числа акціонерів іншими доказами крім протоколу загальних
зборів акціонерів від 06.10.1997р не підтверджується.

Згідно
ч.3 ст 4 Закону України “Про цінні папери і фондову біржу” від 18.06.1991р,
який діяв на той час, обіг іменної акції фіксується у книзі реєстрації акцій,
що ведеться товариством. До неї має бути внесено відомості про кожну іменну
акцію, включаючи відомості про власника, час придбання акції, а також кількість
таких акцій у кожного із акціонерів.

Із
витягу з реєстру акціонерів ЗАТ “Сніжинка” (т.3 а.с.183-189) не вбачається, що
акціонер ОСОБА_5. позбавлена 19 000 простих іменних акцій, які їй належали
згідно установчого договору.

Виключення
акціонера ОСОБА_5. із ЗАТ “Сніжинка” не підтверджується внесенням відповідних
змін до установчого договору ЗАТ.

Внесення
змін до складу засновників ЗАТ (стосовно виключення гр. ОСОБА_5.) не
підтверджується витягом з реєстру власників іменних цінних паперів,
обов'язковість ведення якого була встановлена згідно “Положення про порядок
ведення реєстрів власників іменних цінних паперів” затвердженого наказом
Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 01.04.1996р №58.

Судова
колегія погоджується з висновком господарського суду, що відповідачем порушено
порядок скликання загальних зборів акціонерів 10.11.1999р встановлений статтею
43 Закону України “Про господарські товариства”.

Відповідно
до вимог статті 43 Закону України “Про господарські товариства”, в редакції,
яка була чинна на час проведення загальних зборів акціонерів від
10.11.1999р,  про проведення загальних
зборів акціонерів держателі іменних акцій повідомляються персонально
передбаченим статутом способом. Крім того, загальне повідомлення друкується в
місцевій пресі за місцезнаходженням акціонерного товариства і в одному із
офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України
чи Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку із зазначенням часу і
місця проведення зборів та порядку денного. Якщо до порядку денного включено
питання про зміну статутного (складеного) капіталу акціонерного товариства, то
одночасно з порядком денним друкується інформація, передбачена статтею 40 цього
Закону. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 45 днів до скликання
загальних зборів акціонерів.

Таким
чином, як загальне та й персональне повідомлення акціонера про час та місце
загальних зборів акціонерів повинно бути зроблено за 45 днів до скликання
загальних зборів акціонерів.

Загальне
повідомлення про збори акціонерів 10.11.1999р зроблено  відповідачем своєчасно в газеті “Урядовий
кур'єр” №180 від 25.09.1999р.

Персональне
повідомлення позивач отримала 03.11.1999р, що підтверджується копією про
вручення рекомендованого поштового відправлення за №709 (т.2 а.с.102), оригінал
якого оглянуто в судовому засіданні 07.02.2008р.

Таким
чином, персонально про збори акціонерів позивач була повідомлена за тиждень до
їх проведення, а ні за 45 днів до дати проведення зборів.

Статутом
ЗАТ “Сніжинка” не встановлено спосіб персонального повідомлення акціонерів, про
проведення загальних зборів акціонерів, тому відправлення такого
повідомлення  рекомендованою поштою не
можна вважати неналежним доказом, як стверджує позивач.

Порушення
процедури скликання зборів акціонерів є підставою для визнання рішень прийнятих
на таких зборах недійсними.

11.07.2002р
були проведені загальні збори акціонерів ЗАТ “Сніжинка” на яких зокрема
приймалися рішення про перерозподіл акцій і внесення змін в установчі документи
ЗАТ “Сніжинка” (т.2 а.с.41), які оформлені протоколом №5.

30.09.2002р
проведені загальні збори акціонерів ЗАТ “Сніжинка” на яких було прийнято
рішення про реорганізацію ЗАТ “Сніжника” в ТОВ “Сніжинка”. Підтвердженням
проведення цих зборів є протокол №6 (т.2 а.с.66).

Як
пояснив відповідач позивач про загальні збори акціонерів 11.07.2002р та
30.09.2002р персонально не повідомлялась, оскільки 10.11.1999р була виключена
із акціонерів закритого акціонерного товариства “Сніжинка”.

Згідно
ч.1 ст 41 Закону України “Про господарські товариства” (в редакції закону від
27.12.1997р) реєстрація акціонерів (їх представників), які прибули для участі у
загальних зборах, здійснюється згідно з реєстром акціонерів у день проведення
загальних зборів виконавчим органом акціонерного товариства або реєстратором на
підставі укладеного з ним договору. Цей реєстр підписується головою та
секретарем зборів. Право участі у загальних зборах акціонерів мають особи, які
є власником акцій на день проведення загальних зборів (крім випадку проведення
установчих зборів).

Як
свідчать матеріали справи і пояснення представників сторін  реєстр акціонерів ЗАТ “Сніжинка” незалежним
реєстратором не вівся. Також не здійснювався зберігачем обліковий запис на
рахунку в цінних паперах, якщо цінні папери були випущені у бездокументарній
формі. Представники сторін в судових засіданнях неодноразово наголошували на
тому, що прості іменні акції ЗАТ “Сніжинка” випущені у бездокументарній формі.

Згідно
ст. 5 Закону України “Про Національну депозитарну систему та особливості
електронного обігу цінних паперів в Україні” ( набув чинності 06.01.1998р)
підтвердженням права власності на знерухомлені цінні папери чи їх емісії в
бездокументарній формі є виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач
зобов'язаний надавати власнику цінних паперів.

На
протязі 1999-2002рр акції ЗАТ “Сніжинка” продавалися, передавалася “частка в
статутному фонді” від одного до другого акціонера, частина акціонерів виходила
за своєю заявою із складу акціонерів ЗАТ (т.2 а.с.91-98), але через відсутність
системи реєстру власників іменних цінних паперів або рахунку у цінних паперах,
який веде зберігач неможливо встановити, яка кількість акцій належала
акціонерам ЗАТ “Сніжинка” станом на 10.11.1999р., 11.07.2002р, 30.09.2002р і
які особи на вказані дати набули статусу акціонера ЗАТ “Сніжинка”, тобто
повністю оплатили акції, стали власником акцій через укладання цивільно -правових
угод або будь -яким іншим чином.

Вказані
обставини виключають можливість встановлення правомочності загальних зборів
акціонерів ЗАТ “Сніжинка” 10.11.1999р., 11.07.2002р та 30.09.2002р, що є
підставою для визнання рішень прийнятих на вказаних зборах недійсними.

З
позовною заявою про визнання недійсним протоколів загальних зборів акціонерів
від 10.11.1999р., 11.07.2002р., 30.09.2002р. позивач звернувся 19.07.2007р.,
тобто поза межами встановленого діючим законодавством 3-річного строку позовної
давності. Строк позовної давності за вимогою про визнання недійсним протоколу
загальних зборів акціонерів від 10.11.1999р. сплинув до набрання чинності
Цивільного кодексу України (з 01.01.,2004р.). Строк позовної давності за
вимогою про визнання недійсними протоколів загальних зборів акціонерів від
11.07.2002р., 30.09.2002р сплинув 11.07.2005р та 30.09.2005р в період дії
Цивільного кодексу України.

Згідно ст.80 ЦК УРСР закінчення
строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.
Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку
позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267
Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Заявою від 05.11.2007р. (т.3 а.с.42)
відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Як на поважну причину пропуску строку
позовної давності позивач посилається на те, що 07.06.2007р. після звернення до
ЗАТ “Сніжинка” з вимогою про надання інформації про діяльність товариства за
1999 -2007 р. їй стало відомо, що підприємство за вказаною адресою не
знаходиться, у зв'язку з чим вона змушена була звернутись до Дніпропетровської
міської ради.

Вказана позивачем причина пропуску
строку позовної давності не може вважатися поважною.

В статті 10 Закону України “Про
господарські товариства” наведено перелік прав учасників товариства. До таких
прав зокрема належить право на одержання інформації про діяльність товариства,
ознайомлення з річними балансами, звітами товариства про його діяльність,
протоколами зборів. Саме такими правами наділені акціонери ЗАТ “Сніжинка”
згідно п.8.1 Статуту ЗАТ “Сніжинка”.

На протязі більш як 7 років позивач
не намагався скористатися зазначеними правами, хоча при цьому повинен був нести
відповідні обов'язки згідно п.8.2 Статуту ЗАТ “Сніжинка”, що стосуються
виконання вимог статуту, участі в управлінні товариством через участь в
загальних зборах акціонерів, які проводяться не рідше одного разу на рік. Ті
обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи пропуск строку позовної давності
є суб'єктивними, їх настання залежало тільки від його волевиявлення, а тому
причину пропуску строку позовної давності не можна вважати поважною.

Судова колегія вважає, що заява
позивача про відновлення строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Таким чином, незважаючи на те, що
підстави для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ЗАТ
“Сніжинка” 10.11.1999р, 11.07.2002р., 30.09.2002р є, але через пропуск строку
позовної давності в позові слід відмовити.

Оскільки вимоги про визнання недійсними
статутних документів ЗАТ “Сніжинка” випливають із вимоги про визнання
недійсними зборів акціонерів, то в цій частині в позові слід також відмовити.

Відповідно п.5 ст.98 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003р. рішення загальних зборів може бути оскаржене
учасником товариства до суду.

Позивач оскаржує протоколи загальних
зборів акціонерів ЗАТ “Сніжинка” від 10.11.1999р., 11.07.2002р., 30.09.2002р.
Протокол є технічним документом, який фіксує факт прийняття рішення загальними
зборами акціонерів.

Таким чином, обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права не відповідає приписам цивільного законодавства, що є
підставою для відмови в позові.

В процесі перегляду рішення господарського
суду скаржником були надані додаткові докази, які долучені до матеріалів
справи. Позивач заперечує залучення цих документів до справи.

Відповідно до частини першої статті
101 ГПУ України апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у
справі і додатково поданими доказами.

Додаткові докази приймаються
апеляційним господарським судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх
подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Додаткові докази, надані стороною в
обґрунтування її відзиву на апеляційну скаргу, приймаються апеляційним судом
без обмежень, встановлених статтею 101 ГПК України. Без обмежень також
приймаються додаткові докази, витребувані апеляційною інстанцією відповідно до
вимог ст.38 ГПК (Роз'яснення президії ВГСУ від 28.03.2002р. №04-5/366 “Про
деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України”).

Ухвалою від 22.01.2008р. (т.3
с.с.132) апеляційна інстанція витребувала від відповідача додаткові докази.
Додаткові докази представлені були також і позивачем 07.02.2008р. (т.3
а.с.140-147).

Представлені сторонами докази суд
оцінює відповідно до положень ст.43 ГПК України в сукупності.

Судова колегія вважає, що
господарським судом Дніпропетровської області неповністю з'ясовані всі
обставини справи, не надана належна оцінка заяві позивача про поновлення
пропущеного строку позовної давності, що згідно ч.1 п.1 ст.104 ГПК України є
підставою для скасування рішення.

Керуючись
ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу  України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Сніжинка”, м. Дніпропетровськ
задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2007р. у справі №
39/476-07 скасувати.

В
задоволенні заяви про поновлення строку позовної давності відмовити.

В
позові відмовити

Головуючий
суддя
О.В.Джихур

Судді
О.М.Виноградник

О.М.Лисенко