ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.08
Справа№ 3/11А

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула
матеріали справи

за
позовом: СПД ФО
ОСОБА_1,, м. Львів

до  відповідача: ДПІ у Франківському районі м. Львова

Про
скасування
податкових повідомлень - рішень

За
участю представників:

від
позивача: ОСОБА_2 -
представник

від
відповідача: Чабан
О. С. - представник

Представникам
сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 49, 51 КАС України.

Суть
спору: Подано позов
суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Франківському районі м. Львова про скасування
податкового повідомлення -рішення № 6024/10/17-2 від 16.03.2007 року в частині
визначення податкового зобов'язання за платежем „збір на розвиток
виноградарства, садівництва і хмелярства” в сумі 205,20 грн.

В
судовому засіданні представник позивача подав заяву про збільшення позовних
вимог які просив задоволити, а саме скасувати: податкове повідомлення -рішення
№6024/10/17-2 від 16.03.2007 року в частині визначення податкового зобов'язання
за платежем „збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства” в сумі
205,20 грн.; податкове повідомлення -рішення №6022/10/17-2 від 16.03.2007 року;
податкове повідомлення - рішення № 6023/10/17-2 від 16.03.2007 року та рішення
№1288/10/17-2 від 08.06.2007 року.

Відповідач
проти позову та заяви про збільшення позовних вимог заперечує з мотивів та
підстав, наведених у запереченні на адміністративний позов.

В
судовому засіданні 05.03.2008 року оголошено вступну та резолютивну частину
постанови.

Суд
заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши  матеріали
справи, та оцінивши  докази в їх
сукупності , встановив наступне:

В
період з 19.02.2007 року по 01.03.2007 року ДПІ у Франківському районі м.
Львова проводилась виїзна планова документальна перевірка суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1  з питань вимог податкового, валютного та
іншого законодавства за період з 28.12.2005 року по 31.12.2006 року

За
результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №784/17-2/
від 05.03.2007 року та прийнято податкові
повідомлення -рішення:

-
№6024/10/17-2 від 16.03.2007 року, яким приватному підприємцю визначено
податкове зобов'язання - збір на розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства в сумі 545,20 грн. 545,20 грн., в тому числі 205,20 грн. основний
платіж та 340,00 грн. -штрафні санкції;

- №
6023/10/17-2 від 16.03.2007 року, яким визначено податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в сумі 17 730,31 грн. -основний платіж;

-  №6022/10/17-2 від 16.03.2007 року, яким
визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 24 103,80
грн., а саме: 16 372,00 грн. -основний платіж та 7 731,80 грн. -штрафні
санкції;

-  №1288/10/17-2 від 08.06.2007 року, яким
підприємцю нараховано штрафні санкції в сумі 464,20 грн. з податку на додану
вартість.

СПД
ФО ОСОБА_1 не погоджується із зазначеними вище податковими
повідомленнями-рішеннями, що стало підставою їх оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши
всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,
суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При  прийнятті
постанови,  суд  виходив
з наступного :

Оскаржувані
податкові повідомлення-рішення №6024/10/17-2 від 16.03.2007 року, №6023/10/17-2
від 16.03.2007 року, №6022/10/17-2 від 16.03.2007 року та №1288/10/17-2 від
08.06.2007 року прийняті відповідачем на підставі акту перевірки
№784/17-2/ від 05.03.2007 року,
в якому зафіксовано порушення позивачем :

-
п.п.4.1.4а п.4.1 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від
21.12.2000 р., а саме -підприємець не подав до податкового органу розрахунок
збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за квітень 2006
року.

В
обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на ту обставину, що позивач
протягом квітня 2006 року  здійснював
роздрібну торгівлю алкогольними напоями та пивом, а розрахунок збору на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за квітень 2006 року до
податкового органу не подав, чим порушив ст. 1,2,3  Закону України „Про збір на розвиток
виноградарства, садівництва і хмелярства” № 587- ХІV від 09.04.1999 року із
змінами та доповненнями, п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”. Виручка від реалізації алкогольних напоїв та пива у квітні
2006 року приватного підприємця складала 20 520 грн., відповідно сума збору на
розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за квітень 2006 р. складає
205,20 грн.

Відповідно
до ч.3 п.5.3.1 ст. 5 закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у разі
визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставою,
зазначеною у підпункті „а” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник
податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання
протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення,
крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.

Як
вбачається із матеріалів справи, позивачем не було вчасно подано розрахунку
збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства за квітень 2006
року, однак ним здійснено повне погашення податкового зобов'язання за цим
збором 24.05.2006 року, що підтверджується платіжним дорученням № 97 . Таким
чином, податкове повідомлення рішення № 6024/10/17-2 від 16.03.2007 року в
частині визначення податкового зобов'язання за платежем „збір на розвиток
виноградарства, садівництва і хмелярства” в сумі 205,20 грн., підлягає
скасуванню, оскільки зазначена сума збору сплачена позивачем ще 24.05.2006
року.

Що
стосується податкового повідомлення-рішення №6023/10/17-2 від 16.03.2007 року,
прийнятого відповідачем  на підставі акту
перевірки №784/17-2/ від 05.03.2007 року,  в якому зафіксовано порушення позивачем ст.13
Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-19
від 26.12.92 р. (із змінами та доповненнями) та ст. 7, 8, 17, 18, п.1 ст.19,
ст.20 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»№ 889-ІУ від 22.05.03
р. (із змінами та доповненнями), пп.. 8.1.1, п. 8.1., пп. 8.2.1, п. 8.2, п.8.6 ст.8
Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 334/94 ВР від
28.12.1994 р. (із змінами та доповненнями), а саме - заниження суми
оподатковуваного доходу за 2006 рік на 136386,98 гри., в результаті чого
занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2006
р. в розмірі 17730,31 грн.

В
обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на допущення позивачем у
декларації про доходи за 2006 рік арифметичної помилки, в результаті чого, за
даними перевірки встановлено завищення суми валового доходу за 2006 рік в
розмірі 6245,55 грн. Також відповідач посилається на неправомірне віднесення
позивачем до складу валових витрат
витрати на придбання основних засобів на загальну суму 140060,58
грн.  та включення до валових витрат
суми  2571,95 грн. заробітної плати СПД
ФО ОСОБА_1

Доводи
відповідача не обґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Як
вбачається з матеріалів справи, в процесі здійснення підприємницької діяльності
позивач вів бухгалтерський облік та формував витрати в порядку визначеному
ст.ст.5, 8  Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», що не давало йому можливості збільшити
валові витрати на розмір амортизаційних відрахувань, нарахованих шляхом
застосування норм амортизації до балансової вартості основних фондів.

В
акті перевірки перевіряючими наведено необґрунтовані дані, не взято до уваги
наявність матеріальних цінностей (обладнання в сумі 286052 грн.). В зазначену
суму включено «Основні фонди»на суму 193743,06, а також Малоцінні необоротні матеріальні
активи (матеріальні цінності, що використовуються у господарській діяльності
більше 365 календарних днів та вартість яких не перевищує 1000 грн.) і
Малоцінні та швидкозношувані предмети, які в податковому обліку підпорядковані
п.5.1.та п.5.9. Закону «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 334/94 ВР від
28.12.1994 р. (із змінами та доповненнями) на загальну суму 92309,23 грн., які
на момент перевірки були введені в експлуатацію і використовувались для
проведення господарської діяльності. Вартість зазначених матеріальних цінностей
в розмірі 92309,23 грн. збільшує розмір валових витрат, що не враховано
перевіряючими при проведенні перевірки.

Що стосується податкових
повідомлень-рішень №6022/10/17-2 від 16.03.2007 р. , яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 24103,80
грн. (  в т.ч. 16372,00 грн. основний
платіж, 7731,80 грн. - штрафні санкції);
та №1288/10/17-2 від 08.06.2007 року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 454,20
грн.          штрафних санкцій, то слід
зазначити наступне.

Оскаржувані
вище податкові повідомлення рішення прийняті відповідачем на підставі акту
перевірки №784/17-2/ від 05.03.2007 р., в якому зафіксовано порушення
позивачем п.п.7.3.1 п.7.3 , п.п.7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону України „Про податок
на додану вартість”, а саме -занижено податок на додану вартість за 2006 рік на
суму 16372 грн.

Висновки,
викладені у акті перевірки від 05.03.2007 р. за №784/17-2/ -не
обґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Відповідно
до положень п.п. 7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість»сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового
зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого
звітного податкового періоду.

Висновки
про розмір суми податку, який підлягає сплаті, під час проведення перевірки
ревізорами-інспекторами грунтувались на фактично перевірених даних щодо
податкового зобов'язання платника податку на додану вартість за 2006 рік, а
дані про суму податкового кредиту ревізори-інспектори фактично не взяли до
уваги.

Під
час перевірки правильності справляння податку на додану вартість позивачем були
надані податкові накладні, які не були включені в податковий кредит за березень
2006 р., оскільки це призвело б до значного збільшення від'ємного значення, яке
після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту
наступного періоду, на суму ПДВ 29072,02 грн. (придбання матеріальних цінностей
у ТзОВ «Будівельний Альянс»). Матеріальні цінності були оприбутковані і
використовувались в процесі господарської діяльності. Зазначені податкові
накладні були включені позивачем в реєстр податкових накладних, однак не
взяті  перевіряючими до уваги.

Позивачем
були подані всі уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість з метою внесення даних з податкових
накладних, які не були взяті до уваги під час перевірки.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону "Про податок на додану вартість"  податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких
належить до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Не дозволяється включення до
податкового кредиту, згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону, будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи
банківським документом, який засвідчує перерахування коштів у оплату вартості
таких робіт (послуг).

Судом встановлено, що позивачем на
підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум
податку на додану вартість були надані податкові накладні, які не мали
недоліків та порядок заповнення яких відповідав встановленому чинним
законодавством.

Згідно
п.7.2.6. Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна
видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача , та є підставою для нарахування податкового кредиту.

З
огляду на викладене, законодавцем визначено лише один випадок невключення до
складу податкового кредиту витрат на сплату податку - відсутність податкової
накладної. Інших підстав для невключення до складу податкового кредиту витрат
на сплату податку зазначений Закон України не передбачає.

Відповідно
до ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»завданнями
органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

У п.
1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в
Україні»передбачено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право
здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а
також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Як
вбачається з матеріалів справи оскаржувані позивачем податкові
повідомлення-рішення були прийняті  ДПІ у
Франківському районі м. Львова за наслідками проведення планової виїзної
перевірки фінансово-господарської діяльності позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого законодавства, результати якої були оформлені
у вигляді акту № 784/17-2/ від 05.03.2007 р.

Згідно
з п. 1.3. п. 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005  р. № 327, зареєстрованим в Мін'юсті України
25.08.2005 р. за № 925/11205, з наступними змінами і доповненнями, за
результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів
господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового,
валютного та іншого законодавства - довідка. Акт - це службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта
господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог
податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відповідно
до вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової
адміністрації України від 10.08.2005 року №327, факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті перевірки
чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що
підтверджують наявність зазначених фактів. Не допускається відображення в акті
перевірок необгрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими,
які не мають підтверджених доказів.

З
викладеного судом вбачається, що податкові повідомлення-рішення, що
приймаються  за наслідками документальних
перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання, у тому
числі позапланових виїзних, можуть бути складеними на підставі фактичних даних,
зазначених виключно в актах перевірок фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання. Податкові повідомлення-рішення, складені на підставі
актів перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання, що
не можуть бути визнані допустимими доказами по справі, зумовлюють
безпідставність складення  зазначених
податкових повідомлень-рішень.

У ч.
3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); добросовісно; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

Відповідно
до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно
з ч. 2 ст. 71 КАС України  в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

У ч.
3 ст. 70 КАС України передбачено, що докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Як
вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки, який покладено в основу
прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відображені
необґрунтовані дані, а також суб'єктивні припущення перевіряючих, які не мають
підтверджених доказів, що є порушенням п.2.3.4. «Порядку оформлення невиїзних
документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого законодавства”, зареєстрованого в Мін'юсті
25.08.2005р за №925/11205, ст. 13 Закону України «Про державну податкову службу
в Україні»та ст.19 Конституції України.

З
урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування
найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що
позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Враховуючи
викладене,  керуючись ст.7-9, 14, 17,
69-71, 79, 86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС
України,  суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги
задоволити .

2.Скасувати
в частині визначення податкового зобов'язання за платежем „Збір на розвиток
виноградарства, садівництва і хмелярства” в сумі 205,20 грн. податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м.Львова № 6024/10/17-2 від
16.03.2007 року.

3.Скасувати  податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Франківському районі м.Львова від 16.03.2007 року № 6022/10/17-2 та №
1288/10/17-2 від 08.06.2007 року.

4.Скасувати
податкові повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м.Львова від
16.03.2007 року № 6023/10/17-2.

5.Судові
витрати покласти на Позивача.

6.
Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС
України.

Повний текст Постанови
виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України  11.03.2008р.

Суддя
Березяк Н.Є.