ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 р.

№ 3/53 (2/329)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Відкритого акціонерного товариства "ГЗФ "Білоріченська", с. Білоріченський Луганської області

на ухвалу

господарського суду Луганської області від 26.11.07

у справі

господарського суду Луганської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ",

м. Луганськ

до

Відкритого акціонерного товариства "ГЗФ "Білоріченська", с. Білоріченський Луганської області

про

стягнення 128591 грн. 63 коп.

за участю представників сторін:

позивача: не з’явився,

відповідача: Бондарев В.В. (дов. від 08.02.2008р. №177)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ" звернулось до суду першої інстанції в порядку ст. 117 ГПК України із заявою від 13.11.07, в якій просить:

- визнати наказ господарського суду Луганської області від 31.10.06 №3/53(2/329) про зобов’язання позивача ТОВ "АТ" повернути відповідачу ВАТ "ГЗФ"Білоріченська" 77352 грн. 90 коп. –суму оплати, одержаної ним за договором від 01.01.04 № 20 за автотранспортні послуги та 167 534 грн. 10 коп. – вартість паливно-мастильних матеріалів, наданих відповідачем позивачеві за період січень-травень 2004 року за договором від 01.01.04 №20 (усього 244887 грн. 00 коп.) таким, що не підлягає виконанню;

- визнати наказ господарського суду Луганської області від 31.10.06 №3/53(2/239) про зобов’язання відповідача ВАТ "ГЗФ" "Білоріченська" повернути позивачеві ТОВ "АТ" 524 980 грн. 47 коп. – вартість автотранспортних послуг, наданих позивачем відповідачеві за період січень-травень 2004 року за договором від 01.01.04 № 20 та 66 775 грн. 00 коп. –суму оплати, одержаної відповідачем за договором від 01.01.04 № 20 за паливно-мастильні матеріали (усього 591 755 грн. 47 коп.) таким, що не підлягає виконанню частково на суму 244 887 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.11.2007р. у справі №3/53(2/329) заява товариства з обмеженою відповідальністю "АТ" від 13.11.2007р. б/н задоволена на підставі ст.ст. 510, 598, 606 Цивільного кодексу України, ст.ст. 35, 117 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ВАТ "ГЗФ "Білоріченська" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "АТ" в задоволенні вимог, зазначених в заяві від 13.11.2007р. б/н, мотивуючи скаргу тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали господарським судом були неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного застосування норм матеріального права.

Позивач з даної справи не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 07.08.06 по справі №3/53(2/329) у задоволенні позовних вимог відмовлено, визнано недійсним договір від 01.01.04 №20, укладений між ТОВ "АТ" та ВАТ "ГЗФ "Білоріченська", з моменту укладання; позивача зобов’язано повернути відповідачеві 77352 грн. 90 коп. –суму оплати, одержаної ним за договором № 20 від 01.01.04 за автотранспортні послуги та 167534 грн. 10 коп. - вартість паливно-мастильних матеріалів, наданих відповідачем позивачеві за період січень-травень 2004 за договором від 01.01.04 № 20; відповідача зобов’язано повернути позивачеві 524980 грн. 47 коп. –вартість автотранспортних послуг, наданих позивачем відповідачеві за період січень-травень 2004 за договором від 01.01.04 №20, та 66775 грн. - суму оплати, одержаної відповідачем за договором №20 від 01.01.04 за паливно-мастильні матеріали.

На виконання вказаного судового рішення сторонам були видані відповідні накази від 31.10.06 № 3/53(2/329).

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу України, якщо кожна із сторін у зобов’язанні має одночасно і права і обов’язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов’язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно ст.598 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 606 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, на підставі вищевказаного судового рішення по даній справі та відповідних наказів, які видані судом на виконання цього рішення, позивач є боржником перед відповідачем на суму 244887 грн. 00 коп. (сума оплати за автотранспортні послуги та вартість паливно-мастильних матеріалів), та одночасно виступає кредитором відповідача на суму 591755 грн. 47 коп. (вартість автотранспортних послуг та сума оплати за паливно-мастильні матеріали); при цьому відповідач є боржником перед позивачем на суму 591 755 грн. 47 коп., у тому числі 244887 грн. 00 коп. (вартість автотранспортних послуг та сума оплати за паливно-мастильні матеріали) та кредитором позивача на суму 244887 грн. 00 коп. (сума оплати за автотранспортні послуги та вартість паливно-мастильних матеріалів).

Отже, в даному випадку є поєднанням боржника і кредитора в одній особі у одному і тому ж зобов’язанні, яке виникло із рішення суду, що також вже встановлено судом у постанові Луганського апеляційного господарського суду від 02.11.07 по даній справі.

За таких обставин, як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, зобов’язання позивача перед відповідачем та відповідно, відповідача перед позивачем на суму 244887 грн. 00 коп., що виникло із рішення суду по даній справі, припиняється на підставі закону (ст. 606 ЦК України).

Відповідно до ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов’язок боржника відсутній повністю чи частково у зв’язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Таким чином, висновок господарського суду першої інстанції про задоволення заяви ТОВ "АТ", колегія суддів визнає правомірним та обґрунтованим.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального права, та не заперечує правильність і законність оскаржуваного судового акту, який відповідає чинному законодавству України, підстав для скасування якого колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 26.11.2007р. у справі №3/53(2/329) залишити без змін.

Головуючий суддя           В.С. Божок

Судді: Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко