ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 р.

№
20-11/183-5/211

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
судді:

Кота
О.В.,

суддів:

Владимиренко
С.В.,

Шевчук
С.Р.,

розглянув
касаційну скаргу

Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

на
рішення

господарського
суду м. Севастополя від 05.11.2007р.

та
постанову

Севастопольського
апеляційного господарського суду від 24.12.2007р.

у
справі

№20-11/183-5/211

за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Торговий комплекс "Пріветлівий"

про

стягнення
заборгованості та штрафних санкцій,

за участю представників:

-          позивача: не з'явились;

-          відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

У
липні 2006р. Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий комплекс
"Пріветлівий" про стягнення 10193,87грн., яка складається з основної
заборгованості в сумі 1737,58грн., транспортних витрат (вартості поїздок в суд,
ВДВС), мешканням в готелі, відрядженням в сумі 1279,95грн., оплати юридичних
послуг в сумі 2200грн.,  моральної шкоди
в сумі  3690грн., інфляційних
відшкодувань в сумі 667,93грн., 3% річних в сумі 156,1грн. та неотриманих
доходів в сумі 462,31грн.

Справа
судами розглядалась неодноразово.

Рішенням
господарського суду м. Севастополя від 05.11.2007р. у справі №20-11/183-5/211
(суддя Євдокимов І.В.) припинено провадження у справі в частині стягнення
заборгованості у розмірі 1737,58грн., збитків у розмірі 280,62грн. за участь у
виконавчому провадженні та збитків у розмірі 32,86грн. за ксерокопіювання, а
також витрат, пов'язаних з участю позивача у судовому засіданні 03.09.2003; в
іншій частині позові відмовлено.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.12.2007р. у справі
№20-11/183-5/211 (колегія суддів у складі головуючого Щепанської О.А., суддів
Волкова К.В., Гонтаря В.І.) рішення господарського суду м. Севастополя від
05.11.2007р. у даній справі залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача
-без задоволення.

Не
погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду та постановою суду
апеляційної інстанції, Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернулась до
Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати
рішення господарського суду м.Севастополя від 05.11.2007р. та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.12.2007р. у даній
справі, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В
судове засідання 06.03.2008р. представники сторін не з'явилися. Враховуючи, що
про час, дату та місце розгляду справи сторони були повідомлені своєчасно та
належним чином, Вищий господарський суд України вважає за можливе розглянути
касаційну скаргу за їх відсутності.

Відзив
на касаційну скаргу позивача на час розгляду справи в касаційній інстанції
-06.03.2008р. суду наданий не був, що в силу положень статті 1112 ГПК
України не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши
матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково  з наступних підстав.

Відповідно
до Роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п.1, 6 постанови
від 29.12.1976р. №11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді,
коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю
відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржувані
рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не в
повній мірі відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності.

Судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30.05.2000р. між Суб`єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1   та
Закритим акціонерним товариством "Торгово-промисловий комплекс
"Пріветлівий" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий комплекс "Пріветлівий") було укладено
договір №43.

Закритим
акціонерним товариством "Торгово-промисловий комплекс
"Пріветлівий" не були виконані зобов`язання за цим договором, у
зв`язку з чим суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 була змушена
звернутися до господарського суду м. Севастополя із позовом про стягнення
заборгованості в розмірі 1468,58 грн.

Рішенням
господарського суду м. Севастополя від 10.07.2003р., залишеним без змін
постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.09.2003р.
у справі №20-3/194 за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
Закритого акціонерного товариства "Торгово-промисловий комплекс "Пріветлівий"
про стягнення заборгованості на суму 1737,58грн., позовні вимоги задоволено,
стягнуто з відповідача 1253,3грн. -основну суму боргу, 127,83грн. - збитки від
інфляції, 3% річних в розмірі 87,45грн., 51грн. -державне мито, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118грн. та
витрати по сплаті юридичних послуг в розмірі 100грн.

24.11.2003р.
на виконання зазначеного рішення господарського суду по справі №20-3/194 було
видано наказ.

10.12.2006р.
на адресу суду надійшло клопотання від представника Відділу державної
виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції в м.Севастополі про
заміну сторони на стадії виконавчого провадження на правонаступника.

Ухвалою
господарського суду м. Севастополя від 18.01.2005р. по справі №20-3/194 у
задоволенні заяви Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного
управління юстиції в м. Севастополі про заміну Закритого акціонерного
товариства "Торгово-промисловий комплекс "Пріветлівий" на
правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговый комплекс
"Приветливый" відмовлено.

13.06.2005р.
на адресу суду надійшло аналогічне клопотання від Суб`єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, однак ухвалою від 26.07.2005р. суд в задоволенні клопотання
про заміну сторони на стадії виконавчого провадження на правонаступника
відмовив.

Постановою
від 31.01.2005р. Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного
управління юстиції в м. Севастополі закінчене виконавче провадження на підставі
зазначеної ухвали господарського суду.

Рішенням
господарського суду м. Севастополя від 21.06.2004р. у справі №20-4/060 за
позовом Суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговый комплекс "Приветливый" про стягнення
1423,77грн. та сплати юридичних послуг в розмірі 130грн., позов задоволений
частково; в задоволенні вимог щодо відшкодування витрат в розмірі 280,62грн.
при участі у виконавчому провадженні та збитків в розмірі 32,86грн. при
ксерокопіюванні -відмовлено. За результатами перегляду в апеляційному та
касаційному порядку, зазначене рішення господарського суду м. Севастополя від
21.06.2004р. у справі №20-4/060 залишено без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 10.08.2004р. та постановою Вищого
господарського суду України від 14.12.2004р.

Припиняючи
провадження у даній справі по п.2 ч.1 ст.80 ГПК України в частині стягнення
заборгованості в розмірі 1737,58грн., збитків в розмірі 280,62грн. за участь у
виконавчому провадженні, збитків в розмірі 32,86грн. за ксерокопіювання, а
також витрат, пов'язаних з участю позивача у судовому засіданні 03.09.2003р.,
суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги вже розглянуті в
судовому порядку, спір в цій частині між тими ж сторонами, про той же предмет і
з тих же підстав судом вирішений, про що свідчать вищевказані рішення
господарського суду м.Севастополя, що набрали законної сили.

Відмовляючи
у задоволенні позову в частині стягнення 3% річних, збитків від інфляції, а
також збитків, суд першої інстанції виходив з того, що ні у виконавчому
провадженні, а ні в рішенні господарського суду від 10.07.2003р. у справі
№20-3/194 факт правонаступництва не встановлений. Крім того, місцевий
господарський суд зазначив, що відсутні підстави вважати, що невиконання
судового рішення обумовлено неправомірністю поведінки відповідача, оскільки у
виконавчому провадженні зазначена інша юридична особа -боржник, та приймаючи до
уваги факт закінчення цього провадження відповідною постановою державного
виконавця, суд не вбачав причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача у
даній справі та невиконанням судового рішення від 10.07.2003р.

Відмовляючи
у задоволенні вимог в частині відшкодування збитків у розмірі 37,2грн. за
участь у судовому засіданні 13.07.2004р. в господарському суді Луганської
області, суд першої інстанції виходив з того, що рішення в цій частині прийнято
не було, позов був повернутий без розгляду.

Відмовляючи
у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, з
посиланням на ст.23 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України
№4 від 31.03.2005р., зазначив, що позивачем не вказано, у чому полягає моральна
шкода, завдана йому як підприємцю, не визначено з чого виходив позивач при
встановленні суми моральної шкоди у розмірі 3690грн. Крім того, позивачем не
надано доказів на підтвердження обставин, які свідчили б про приниження
відповідачем ділової репутації, посягання на фірмове найменування, товарний
знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, зниження престижу чи
підрив довіри до його діяльності.

З
наведеними висновками суду першої інстанції погодився апеляційний господарський
суд, залишаючи рішення місцевого суду без змін.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, погоджується з висновком судів
першої та апеляційної інстанцій щодо припинення провадження у даній справі по
п.2 ч.1 ст.80 ГПК України в частині стягнення збитків в розмірі 280,62грн. за
участь у виконавчому провадженні, збитків в розмірі 32,86грн. за
ксерокопіювання, оскільки зазначені вимоги вже розглянуті в судовому порядку,
спір в цій частині між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав
судом вирішений, про що свідчить рішення господарського суду м.Севастополя від
21.06.2004р. у справі №20-4/060.

Водночас
суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди на суму
3690грн., у зв'язку з невідповідністю вимогам ст.23 ЦК України, недоведенням
позивачем, у чому полягає моральна шкода, завдана йому як підприємцю, її
розміру та ненадання судам попередніх інстанцій доказів на підтвердження
обставин, які свідчили б про приниження відповідачем ділової репутації,
посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення
комерційної таємниці, зниження престижу чи підрив довіри до його діяльності.

Проте,
висновки суду в частині заявленої позивачем до стягнення заборгованості на суму
1737,58грн., транспортних витрат (вартості поїздок в суд, ВДВС), мешканням в
готелі, відрядженням на суму 966,47грн., оплати юридичних послуг на суму
2200грн., інфляційних відшкодувань на суму 667,93грн., 3% річних на суму
156,1грн., неотриманих доходів на суму 462,31грн. є передчасними з огляду на
наступне.

Судами
першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано та не надана оцінка обставинам,
встановленим судом у справі №20-4/060, зокрема щодо витрат, пов'язаних з участю
позивача в судових засіданнях при розгляді справи №20-3/194.

Передчасними
є й висновки судів попередніх інстанцій щодо припинення провадження у даній
справі по п.2 ч.1 ст.80 ГПК України в частині вимог щодо стягнення
заборгованості на суму 1737,58грн., із зазначенням, при цьому, про відмову у
справі №20-3/194 у задоволенні клопотань органу ДВС та Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 щодо заміни сторони- боржника Закритого акціонерного
товариства "Торгово-промисловий комплекс "Пріветлівий" у
виконавчому провадженні на правонаступника - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий комплекс "Пріветлівий", з врахуванням
того, що відповідачем у справі №20-3/194, з якого стягнуто заборгованість, є
Закрите акціонерне товариство "Торгово-промисловий комплекс
"Пріветлівий", тоді як відповідачем у даній справі є Товариство з
обмеженою відповідальністю "Торговий комплекс "Пріветлівий".

Судами
попередніх інстанцій в порушення ст. 47 ГПК України не з'ясовані
обставини щодо обґрунтування стягнення транспортних витрат (вартості поїздок в
суд, ВДВС), мешканням в готелі, відрядженням на суму 966,47грн., оплати
юридичних послуг на суму 2200грн., неотриманих доходів на суму 462,31грн., не
досліджені надані позивачем докази в обґрунтування вказаних вимог, не наведені
норми матеріального права, які слід застосувати до спірних правовідносин та
підстави відмови позивачу у задоволенні заявлених вимог.

Судами
першої та апеляційної інстанцій при винесенні рішення та постанови про відмову
у задоволенні позову в частині стягнення втрат від інфляції та 3% річних,
заявлених позивачем до стягнення, не з'ясовано відповідно до вимог ст. 625 ЦК
України наявності простроченого відповідачем виконання грошового зобов'язання.

Поряд
з цим судом першої інстанції правильно вказано про необхідність припинення
провадження у справі в частині стягнення витрат, пов'язаних з участю позивача у
судовому засіданні 03.09.2003р. по п.2 ч.1 ст.80 ГПК України у зв'язку з
розглядом цього питання у справі №20-4/060, проте в резолютивній частині
оскаржуваного рішення не вказано її розміру всупереч ст.84 ГПК України, що не
було виправлено і судом апеляційної інстанції.

У
зв'язку із вищевикладеним колегія суддів Вищого господарського суду України
вважає, що суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення та
постанову, надали неповну та невірну юридичну оцінку всім обставинам справи,
чим порушили норми процесуального права, не застосували відповідні норми
матеріального права до спірних правовідносин, у зв'язку з чим, враховуючи межі
перегляду справи в касаційній інстанції (ст.ст.1115, 1117
ГПК України), оскаржувані судові акти підлягають скасуванню в частині стягнення
заборгованості на суму 1737,58грн., транспортних витрат (вартості поїздок в
суд, ВДВС), мешканням в готелі, відрядженням на суму 966,47грн., оплати
юридичних послуг на суму 2200грн., інфляційних відрахувань на суму 667,93грн.,
3% річних на суму 156,1грн., неотриманих доходів на суму 462,31грн., а дана
справа в цій частині передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду
в іншому складі суду.

Під
час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи,
витребувати та залучити до матеріалів справи вказані документи, які стосуються
спірних відносин, дати їм належну правову оцінку, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно застосувати норми матеріального права до спірних
правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно
до ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового
розгляду справи.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110
- 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.12.2007р. та рішення
господарського суду м. Севастополя від 05.11.2007р. у справі №20-11/183-5/211
скасувати у частині стягнення заборгованості на суму 1737,58грн., транспортних
витрат (вартості поїздок в суд, ВДВС), мешканням в готелі, відрядженням на суму
966,47грн., оплати юридичних послуг на суму 2200грн., інфляційних відрахувань
на суму 667,93грн., 3% річних на суму 156,1грн., неотриманих доходів на суму
462,31грн., в цій частині справу №20-11/183-5/211 передати на новий розгляд до
господарського суду м. Севастополя в іншому складі суду.

В
решті постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
24.12.2007р. та рішення господарського суду м. Севастополя від 05.11.2007р. у
справі №20-11/183-5/211 залишити без змін.

Головуючий
суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук