ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 30/227-07

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін І. Легостаєва (дов. від 17.10.07), В. Келеберди (керівник), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу міського комунального підприємства “Дніпропетровський електротранспорт” на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2007 року у справі № 30/227-07 за позовом міського комунального підприємства “Дніпропетровський електротранспорт” до товариства з обмеженою відповідальністю “ВІС” про стягнення 54 652 грн. 94 коп. та за зустрічним позовом про стягнення 152 822 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року міське комунальне підприємство “Дніпропетровський електротранспорт” (далі-комунальне підприємство) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “ВІС” (далі-товариство) про стягнення збитків в розмірі 54 652 грн. 94 коп.

Товариство подало зустрічний позов про стягнення збитків у розмірі 152 822 грн. з підстав неналежного виконання умов договору від 25 лютого 2005 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2007 року (суддя Н. Євстигнеєва), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2007 року, в задоволенні первісного і зустрічного позовів відмовлено з мотивів недоведеності.

Комунальне підприємство просить судові рішення скасувати з підстав незастосування і неправильного застосування господарськими судами частини 1 статті 222 Господарського кодексу України, статей 43, 84 Господарського процесуального кодексу України і задовольнити первісний позов.

Товариство вважає судові рішення законними і обґрунтованими.

Судова колегія вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 19 грудня 2005 року сторони уклали договір № 91 оренди залізобетонної огорожі довжиною 50 метрів строком до 14 грудня 2006 року та договір № 92 оренди майданчику площею 200 м2 під нічне паркування автомобілів на строк також до 14 грудня 2006 року, що знаходяться на території комунального підприємства.

Під час перевірки дотримання контрагентом умов договорів оренди комунальне підприємство виявило, що товариство, крім орендованих 200 м2, самовільно зайняло додаткову площу, про що були складені акти.

Оскільки акти перевірок були складені без участі представників товариства і на його адресу не направлялись, колегія суддів погоджується з висновками господарських судів про те, що складені в односторонньому порядку акти не є належними доказами використання спірної площі.

Також господарськими судами встановлено, що 25 лютого 2005 року сторони уклали договір № 101/7/30, предметом якого є, зокрема, спільна експлуатація автостоянки, користувачем якої є товариство.

Товариство стверджує, що понесло збитків внаслідок невиконання комунальним підприємством зобов’язань за вказаним договором.

Оскільки товариство не подало належних доказів порушення комунальним підприємством умов договору від 25 лютого 2005 року, господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Всупереч вказаним статтям, сторони не надали господарським судам доказів, які підтверджують позовні вимоги.

За змістом статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція переглядає у касаційному порядку судові рішення на підставі встановлених фактичних обставин справи і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2007 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2007 року у справі № 30/227-07 залишити без змін, а касаційну скаргу міського комунального підприємства “Дніпропетровський електротранспорт” без задоволення.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій