ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.08                                                                                           Справа№ 3/42А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Сеник розглянула матеріали справи

за позовом: Державне підприємство „Львівприлад”, м. Львів

до відповідача: ДПІ у м. Львові

Про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №/0/20229 від 07.11.2007 року

За участю представників:

від позивача: Лоїш М.І. - представник

від відповідача: Палій М.В. - представник

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки, передбачені ст. ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Подано позов державним підприємством „Львівприлад” до ДПІ у м. Львові про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №/0/20229 від 07.11.2007 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задоволити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов заперечив повністю, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у запереченні.

В судовому засіданні 25.02.2008 р. оголошувалась перерва до 12.03.2008 р.

12.03.2008 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності , встановив наступне:

19.10.2007 року ДПІ у м. Львові проводилась документальна не в’їздна перевірка ДП „Львівприлад” стосовно порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання із по збору за спеціальне використання водних ресурсів державного значення, які виникли згідно поданих позивачем податкових декларацій по даному платежу.

За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт № 37/15-3 від 19.10.2007 року та прийнято податкове повідомлення –рішення №/0/20229, яким ДП „Львівприлад” застосовано штрафні санкції у розмірі 65,80 грн.

ДП „Львівприлад” не погоджується із зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням, що стало підставою його оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

Як вбачається із матеріалів справи, у 2003 році господарський суд Львівської області двічі порушував провадження у справі про банкрутство Державного підприємства „Львівприлад”.

Ухвалою суду від 02.06.2003 року було порушено провадження у справі № 6/165-4/122 про банкрутство державного підприємства “Львівприлад” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду Львівської області від 02.09.2003 року по згаданій справі провадження у справі про банкрутство Державного підприємства “Львівприлад” припинено.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.09.2003 року порушено провадження у справі № 6/246-4/191 про банкрутство Державного підприємства “Львівприлад” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ДП “Львівприлад” опубліковане 03 жовтня 2003 року в газеті “Голос України”.

ДПІ у м. Львові подано суду заяву про визнання кредитором на суму податкового боргу ДП “Львівприлад” 2 896 816,26 грн. Дана сума включена в реєстр вимог кредиторів державного підприємства “Львівприлад”, який затверджено ухвалою господарського суду Львівської області від 09.02.2004 року по справі № 6/246-4/191. В п. 2 названої ухвали зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів ДП “Львівприлад”, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі - не розглядаються і вважаються погашеними.

Ухвалою від 03.03.2004 року по справі № 6/246-4/191 господарським судом Львівської області було введено судову процедуру санації Державного підприємства “Львівприлад” та призначено керуючого санацією боржника - ДП „Львівприлад”. Ухвалою від 23.12.2005 року по справі № 2/246- 4/191 господарським судом було затверджено звіт керуючого санацією ДП “Львівприлад”, провадження у справі про банкрутство ДП “Львівприлад” припинено.

Відповідно до п. 7.8 ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що з

моменту прийняття ухвали судом про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок сплати податкового зобов'язання або погашення податкового боргу такого платника податків, зазначених у заяві, яка подається до суду, визначається згідно з нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", без застосування норм цього Закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 5, 11, 12, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію - про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов’язкових платежів). Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі конкурсні кредитори, вимоги яких виникли до дати порушення провадження у справі про банкрутство боржника, незалежно від настання строку виконання зобов’язань, повинні подавати заяви з грошовими вимогами до боржника. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Отже, з урахуванням викладених вимог закону та фактичних обставин справи відповідач, як кредитор у справі про банкрутство ДП “Львівприлад”, в силу закону зобов’язаний був впродовж тридцяти днів, починаючи з 03 жовтня 2003 року (дати опублікування оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство державного підприємства “Львівприлад”) подати до суду заяву з вимогами до боржника, що виникли до дати порушення справи про банкрутство. В тому числі відповідач мав всі законні підстави і можливості для визначення суми податкового боргу з урахуванням суми податкового зобов’язання та штрафних санкцій. Однак, в загальну суму 2 896 816,26 грн. кредиторських вимог, заявлених ДПІ у м. Львові у провадженні справи про банкрутство ДП “Львівприлад”, увійшла сума податку по збору за спеціальне використання водних ресурсів державного значення, яка й була погашена в провадженні справи про банкрутство ДП “Львівприлад” у судовій процедурі санації боржника.

В заявлені кредиторські вимоги не увійшла сума 65,80 гривень штрафу за несплату узгодженої суми податкового зобов’язання по за спеціальне використання водних ресурсів державного значення.

В силу приписів ст.ст. 1, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ця сума вважається погашеною, про що зазначено судом в ухвалі господарського суду Львівської області від 09.02.2004 року по справі № 6/246-4/191, якою затверджено реєстр вимог кредиторів Державного підприємства “Львівприлад”.

Слід також зазначити, що ч.5 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” в редакції Закону від 10 січня 2002 року N 2922-III було встановлено, що після закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у зв'язку з закінченням або достроковим припиненням процедури санації або ліквідаційної процедури чи затвердження арбітражним судом мирової угоди неустойка (штраф, пеня), а також суми завданих збитків, які боржник зобов'язаний був сплатити кредиторам за грошовими зобов'язаннями та зобов'язаннями щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), можуть бути заявлені до сплати в розмірах, які існували на дату введення мораторію, якщо інше не передбачено цим Законом.

Проте чинна стаття 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (в редакції Закону № 3088-ІІІ від 07.03.2002 року) такого права кредиторам не надає. І це додатково підтверджує логіку законодавця, спрямовану на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також погашення вимог кредиторів, що в силу положень ст.1 закону Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” означає задоволення вимог кредиторів чи досягнення згоди про їх припинення чи погашення їх відповідно цього закону.

Таким чином, суд вважає неправомірним визначення податковим органом позивачу спірним податковим повідомленням-рішенням від 07.11.2007 року №/0/20229 суми штрафу в розмірі 65,80 грн. по збору за спеціальне використання водних ресурсів державного значення, оскільки дана сума штрафу вважається погашеною відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та відповідно до ухвали про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі № 6/246-4/191.

Крім того, слід звернути увагу на ту обставину, що постановою господарського суду Львівської області від 19.12.2006 року у справі № 5/3020-11/355 А за позовом Державного підприємства “Львівприлад” визнано нечинним податкове повідомлення рішення ДПІ у м.Львові яким позивачу нараховано штрафну санкцію за порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів державного значення нарахованого за період з 21.05.2003 року до 02.06.2003 року. Постанова суду набрала законної сили (а.с.18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, нараховані податковою інспекцією штрафні санкції за порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів державного значення за період з 21.05.2003 року по 02.06.2003 року, що охоплюється періодом, по якому вже є рішення суду, які набрали законної сили.

Відповідно до ст..72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній , цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доводяться при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, що якої встановлено ці обставини.

Враховуючи ті обставини, що підставність нарахування штрафних санкцій за порушення позивачем термінів сплати узгоджених сум податкового зобов’язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів державного значення у спірному періоді вже була предметом дослідження в інших справах, рішення по яких набрали законної сили, не повинні доводитись повторно при розгляді цієї справи.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку про задоволення позову і визнає протиправним та скасовує податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Львові від 07.11.2007 року №/0/20229.

З урахуванням положень чинного законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги необґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Львові від 07.11.2007 року №/0/20229.

3. Судові витрати покласти на Позивача.

4. Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України 17.03.2008р.

Суддя