СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.08                                                                                 Справа № 5/4

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об’єднання” в особі Луганської філії, м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне управління", м. Луганськ

про стягнення 14305 грн. 11 коп.

Суддя

Закропивний О.В.

За участю:

Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача

Голоколосова Л.І, довіреність № 32 від 01.01.08,

Від відповідача

Шевченко А.В., довіреність № 3/91 від 06.08.07,

До початку слухання справи від учасників судового процесу вимоги про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв’язку з чим технічна фіксація не здійснювалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за використану електричну енергію в сумі 11587 грн. 01 коп., пені в сумі 969 грн. 80 коп., трьох відсотків річних –246 грн. 82 коп., інфляційних нарахувань –1501 грн. 48 коп.

Позивач позов підтримав.

Відповідач листом від 24.01.08. № 3/16 позов визнає у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 21.04.05. №969 про постачання електричної енергії позивач (постачальник електричної енергії) здійснював постачання електричної енергії відповідачу (споживачу).

Так, відповідач в порушення зобов’язання за договором не здійснив оплату за спожиту активну електричну енергію за період січень –квітень 2007 року та не в повному обсязі сплатив за спожиту активну електричну енергію за травень 2007 року, у зв’язку з чим у відповідача нараховується заборгованість по сплаті активної електричної енергії на загальну суму 11587грн. 01коп.

У добровільному порядку відповідач борг не сплатив.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за використану електричну енергію в сумі 11587 грн. 01 коп., нарахувавши на підставі п. 4.4.1 договору пеню в сумі 969 грн. 80 коп., та в порядку ст.. 625 ГК України три відсотки річних –246 грн. 82 коп., інфляційних нарахувань –1501 грн. 48 коп.

Заперечень щодо наявності зазначеної заборгованості та нарахування штрафних санкцій відповідачем суду не надано, натомість відповідач позов визанає.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин вимоги позивача підтверджені матеріалами справи э обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –143 грн. 05 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне управління", м. Луганськ, вул. Цимлянська,5, ідентифікаційний код 01242780 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне управління", м. Луганськ, вул.. Штеровська, 17 ідентифікаційний код 26204065 :

11587 грн. 01 коп. - заборгованість за використану електричну енергію в сумі на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання 80 ЛОУ ОАО «Державний ощадний банк України», МФО 304007;

969 грн. 80 коп. –пені, 246 грн. 82 коп. - трьох відсотків річних, 1501 грн. 48 коп. - інфляційних нарахувань на розрахунковий рахунок в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»Луганська обласна дирекція, МФО 304007.

143 грн. 05 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»Луганська обласна дирекція, МФО 304007. Наказ видати.

У судовому засіданні за згодою сторін була оголошена тільки вступна та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                        О.В.Закропивний

Дата підписання рішення

29.01.2008 р.

Помічник судді А.В.Бабаян