ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2008р.

№ 28/442-А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс ЛТД”, м. Київ

до Головного управління Державного казначейства України в м.Києві

до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва

про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість

Суддя Копитова О.С.

При секретарі судового засідання Ільмухіній Т.Ф.

За участі представників сторін:

від позивача: Дворник Н.І, предст., дов. № 14/14.05.07 від 14.05.07 року,

від відповідача 1: Наталин А.А., гол спец. юр. від., дов. № 05-35/53 від 08.01.08 року

від відповідача 2:Черниш Л.О., держ. под. інсп., дов. № 12202/9/10-114 від 04.11.05 року

Розгляд справи здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до п. 6 Розділу УІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Кодексу.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 05.02.08 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи :

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс ЛТД” звернувся до суду з позовом про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та просив зобов’язати Головне управління державного казначейства в м. Києві перерахувати на його розрахунковий рахунок бюджетну заборгованість в сумі 147 064 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що за результатами своєї господарської діяльності підприємство має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість згідно декларацій січня –травня 2006 року. Позивач з посиланням на п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” зазначає, що підставою для отримання відшкодування є дані виключно податкової декларації за звітний період. Позивач зазначає, що ним своєчасно були подані до податкового органу всі податкові декларації, а також розрахунки сум бюджетного відшкодування та заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, однак визначені суми відшкодовані не були.

В подальшому позивач подав уточнення позовних вимог, в яких фактично зменшив суму позову в зв’язку з частковим відшкодуванням суми бюджетної заборгованості та просив суд зобов’язати відповідачів відшкодувати на розрахунковий рахунок позивача бюджетну заборгованість в сумі 24 250 грн.

Відповідач-1 проти позову заперечував. В запереченнях на позов відповідач-1 посилається на неможливість здійснення відшкодування бюджетної заборгованості без висновків державної податкової інспекції або рішення суду. Оскільки від державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва висновку на відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість не надходило, тому підстав для відшкодування податку на додану вартість на користь товариству з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс ЛТД" у відповідача-1 не було.

Відповідач-2 позов не визнав. Невідшкодування сум податку на додану вартість в розмірі 24 250 грн. пояснює не завершення податкової перевірки щодо правомірності заявленої до відшкодування суми податку в зв”язку з неотриманням відповіді на запит від ДПІ в м. Кіровограді про постачальника по 3 ланцюгу постачання (ПП „Парітет-КІР”).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.10.06 року відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання на 23.11.06 року.

23.11.06 року в попередньому судовому засіданні оголошено перерву до 19.12.06 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.12.06 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.01.07 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.01.07 року за клопотанням позивача, проти задоволення якого не заперечували відповідачі, розгляд справи зупинено.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.01.08 року розгляд справи поновлено та призначено судове засідання на 22.01.08 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.01.08 року розгляд справи відкладено до 05.02.08 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс ЛТД” (надалі по тексту ТОВ "Мегаполіс ЛТД") зареєстроване Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією 15.10.03 року, та в період з січня-травня 2006 року знаходилось на податковому обліку в державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Києва (надалі по тексту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва).

ТОВ „Мегаполіс ЛТД” 20.02.06 року, 20.03.06 року, 20.04.06 року, 22.05.06 року, 20.06.06 року було подано до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва податкові декларації з податку на додану вартість за січень, лютий, березень, квітень, травень відповідно. В зазначених деклараціях позивачем задекларовано суму від’ємного значення податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, так зокрема в декларації за січень сума бюджетного відшкодування задекларована в розмірі 68 077 грн., за лютий 134 377 грн., за березень 219 311 грн., за квітень 84 209 грн., за квітень 100 355 грн.

Разом з податковими деклараціями позивачем подано до податкового органу розрахунки сум бюджетного відшкодування за відповідні періоди та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок.

Задекларовані позивачем суми станом на день розгляду справи в повному обсязі невідшкодовані, залишок невідшкодованих сум податку на додану вартість на розрахунковий рахунок позивача складає 24 250 грн., зокрема 11 081 грн. - залишок по декларації № 62160 від 20.04.05 року (за березень) та 13 169 грн. –залишок по декларації № 111344 від 20.06.06 року (за травень).

В зв’язку з несвоєчасним відшкодуванням позивач звернувся з позовом до суду.

Порядок обчислення, сплати податку на додану вартість, умови здійснення бюджетного відшкодування передбачені Законом України "Про податок на додану вартість". Механізм відшкодування податку визначається на підставі норм вказаного Закону чинних на час розгляду справи.

Згідно пп. 7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону “Про податок на додану вартість”).

Згідно пп. 7.7.6 п.7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Порядок відшкодування податку на додану вартість, який затверджений Наказом Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України № 209/72 від 02.07.97 року (в редакції наказу Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України від 21.05.01 року № 200/86) передбачає, що відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів, і також за рішенням суду.

Враховуючи порядок та механізм здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість встановлений Законом України "Про податок на додану вартість" Наказ Державної податкової адміністрації та Державного казначейства України № 209/72 від 02.07.97 року, яким затверджено порядок відшкодування податку на додану вартість встановлює порядок за яким відшкодування податку може відбуватись за наявності рішення суду про зобов’язання органу податкової служби надати відповідний висновок до відділення державного казначейства.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, приймаючи до уваги, що Закон України “Про податок на додану вартість” єдиним способом відшкодування податку на додану вартість визначає саме надання висновку податковим органом то і відповідний орган Державного казначейства здійснює перерахунок зазначених коштів саме на підставі такого висновку.

Отже, беручи до уваги, що підставою для подання позову у справах даної категорії є порушення передбаченого Законом України “Про податок на додану вартість” права платника податків на отримання з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на додану вартість у встановлені строки, платнику податку необхідно формулювати позовні вимоги, як вимоги про зобовязання податкового органу надати висновок органу державного казначейства із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що позивач в позовній заяві формулює свою вимогу до суду як зобов'язання обох відповідачів відшкодувати на рахунок платника у банку спірну суму. Однак, відповідач-2 не наділений повноваженнями щодо відшкодування сум податку на додану вартість на рахунки платників податків та не має такої можливості, а лише здійснює перевірку платників податків щодо правомірності заявлених до відшкодування сум та надає відповідачу-1 відповідні висновки, на підставі яких відповідач-1 має можливість здійснити таке відшкодування.

За таких обставин, вимоги позивача не відповідають визначеним Законом України “Про податок на додану вартість” матеріально-правовим способам захисту порушеного права, а тому в їх задоволенні має бути відмовлено.

Судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 17, 23, 71, 94, 97, 105, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя О.С. Копитова