РІШЕННЯ

"09" січня 2008 р.

Справа № 7/135-3537 (02-2/16-262)

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Бережанська меблева фабрика", м. Бережани, вул. Тернопільська, 10, Тернопільської області, 47501

до відповідача: Управління Державного казначейства України у Тернопільській області, м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8, 46001

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1) Бережанська міжрайонна державна податкова інспекція, м. Бережани, вул. Шевченка, 15,

Тернопільської області, 47501

2) Головне фінансове управління Тернопільської обласної державної адміністрації, м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8, 46001

3) Суб'єкт підприємницької діяльності Чепіль Володимир Геронімович, м. Тернопіль, вул.

Новий Світ, 4/99, 46000

4) Бюро технічної інвентаризації Бережанського району, м. Бережани, пл. Ринок, 15, Тернопільської області, 47500

Прокуратура Тернопільської області, м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4, 46021

за участю представників сторін:

позивача: не з’явився.

відповідача: Вуїв С.В., довіреність № 21 від 07.05.07 р.

третіх осіб:          Погорілий М.І., довіреність № 5-01/47-569.

прокурор: Тиховліс А.М.- посвідчення №2 , прокурор відділу Тернопільської облпрокуратури.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Бережанська меблева фабрика” звернулось з позовом до Управління Державного казначейства України в Тернопільській області про стягнення 182455,20 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, нанесених позивачу незаконними діями Бережанської міжрайонної державної податкової інспекції, при здійсненні продажу виробничих, допоміжних та офісних приміщень, що знаходяться за адресою м. Бережани, вул. Тернопільська, 10, Тернопільської області та являються власністю фабрики.

Ухвалою суду від 22.10.2007р. провадження у справі зупинялося до вирішення Львівським апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги ТОВ „Бережанська меблева фабрика" на постанову господарського суду Тернопільської області від 09.07.2007р. у справі № 12/247-3414, після вирішення якої провадження у справі ухвалою суду від 20.12.2007р. поновлено, розгляд справи призначено на 09.01.2008р., в межах строків передбачених ст.69 ГПК України.

Сторони повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до ст. 64 ГПК України.

Учасникам судового процесу в засіданні роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст. 22,29 ГПК України.

ТОВ „Бережанська меблева фабрика", Бережанська МРДПІ, БТІ в Бережанському районі та суб'єкт підприємницької діяльності Чепіль В.Г., участі представників в засіданні не забезпечили.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (ст. 33) передбачені загальнодержавні видатки на відшкодування шкоди, завдані громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратурі, судів, а також така шкода відшкодовується у випадках, прямо передбачених Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". В даному випадку позивач не має права на відшкодування шкоди відповідно до зазначеного Закону. А також жодним правовим актом, не покладено обов'язку на органи Державного казначейства України відповідати за діяння інших органів державної влади та виступати в особі Держави в правовідносинах, що виникають при заподіянні матеріальної шкоди юридичним особам.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, третьої особи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Бережанська меблева фабрика" (Орендодавцем) та приватним підприємцем Чепілем Володимиром Геронімовичем (Орендарем) 10.12.2003р. укладено договір оренди не житлових приміщень, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду строком на п'ять років - з 1 січня 2004 р. по 1 січня 2009р.наступні приміщення: :

- виробниче приміщення (деревообробний цех зі складом готової продукції), що розташоване за адресою: м. Бережани, вул. Тернопільська, 10).

- офісні приміщення (складаються з трьох кімнат) з телефонним номером, що розташовані за адресою: м. Бережани, вул. Тернопільська, 10;

- допоміжні приміщення (трансформаторну підстанцію, котельню та вісім сушильних камер), що розташовані за адресою: м. Бережани, вул. Тернопільська, 10;

- прилеглу до вищеперелічених приміщень територію та під'їзні шляхи, загальною площею 1,3 га.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 договору оренди ПП Чепіль В.Г., зобов’язався починаючи з 1 січня 2004 р. сплачувати на розрахунковий рахунок товариства щомісячно орендну плату в розмірі 5 068,2 грн.:

- за орендовані виробничі приміщення 2 958, 6 грн., із розрахунку 3грн. за один метр квадратний; за орендовані допоміжні приміщення 732,6 грн., із розрахунку 1,5грн. за 1кв.м.; за орендовані офісні приміщення 897 грн., із розрахунку 15 грн. за 1кв.м. ; за орендовані прилеглі території та під'їзні шляхи 480грн.

Бережанською міжрайонною державною податковою інспекцією, за участю директора товариства, складено 17.02.2004р. акт опису активів які перебувають у податковій заставі та підлягають продажу з метою погашення податкового боргу товариства, в перелік якого ввійшли і орендовані приміщення. За результатами аукціону, проведеного 19 квітня 2004р. Тернопільською філією товарної біржі „Всеукраїнська біржа нерухомості", переможцем торгів описаних активів став Орендар - суб'єкт підприємницької діяльності Чепіль В.Г., що оформлено протоколом № 3 від 19.04.2004р. затвердженим директором біржі за погодженням з керівником податкового органу. Зазначений протокол аукціону є підставою для укладення договору купівлі-продажу на придбане майно на протязі 3-х днів з моменту його затвердження ( п.5.4 "Порядку проведення цільових аукціонів з продажу активів платника податків, які перебувають у податковій заставі" затвердженого наказом ДПА України від 26.06.2002р. №294). Оскільки, такий договір укладений не був, тому СПД Чепіль В.Г.10.09.2004р. звернувся з позовом до Бережанської БТІ про визнання за ним права власності на придбане на аукціоні майно та зобов’язання БТІ здійснити державну реєстрацію такого права, заявлені позовні вимоги задоволені рішенням господарського суду Тернопільської області від 16 вересня 2004 року у справі №3/212- 2045. Разом з тим, дане рішення постановою Вищого Господарського Суду України від 08.11.2006р. скасовано, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. В процесі нового розгляду, рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.03.2007р. у справі №9/358-4799 (3/212-2045), яке приймалося за участю третьої особи - ТОВ “Бережанська меблева фабрика”, у позові СПД Чепіль В.Г. відмовлено, за відсутністю у підприємця правоустановлювальних документів на спірне майно.

В процесі розгляду справи №6/243-2978 за позовом ТОВ “Бережанська меблева фабрика” до відповідачів - Козівської МР ДПІ, ТФТБ “Всеукраїнська біржа нерухомості”, третьої особи - підприємця Чепіля В.Г. про визнання недійсним протоколу аукціону від 19.04.2004р. №3 в позові відмовлено, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.10.2005р., яка залишена в силі ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 07.06.2006р., рішення скасовано, прийнято нове рішення, яким визнано недійсним протокол №3 від 19.04.2004р. аукціону з продажу активів платника податків, які перебувають у податковій заставі.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 09.07.2007р. по справі №12/247-3414, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2007р., відмовлено у задоволенні позовних вимог ТзОВ „Бережанська меблева фабрика" до Бережанського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації, до Бережанської міжрайонної державної податкової інспекції, за участю третіх осіб - приватного підприємця Чепіля В.Г. та ВАТ КБ „Надра” в особі філії ВАТ КБ „Надра” Тернопільське регіональне управління, щодо визнання за товариством права власності на нерухоме майно реалізоване на аукціоні 19.04.2004р. та здійснення його державної реєстрації за товариством , на тій підставі, що зазначене майно станом на момент прийняття рішення перебуває у власності позивача згідно Свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Бережанської міської ради на підставі рішення №118 від 29.10.2002р., яке ніким не оспорене в судовому порядку.

Відповідно до ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Приймаючи до уваги, що справи №9/358-4799 (3/212-2045), №6/243-2978, №12/247-3414 розглядалися за участю товариства та СПД Чепіль В.Г., зазначені рішення набрали законної сили, а отже не має необхідності доводити в даній справі, що товариство являється власником майна зданого в оренду і ніхто його цього права не позбавляв, а Чепіль В.Г. не набув права власності на дане майно на підставі протоколу аукціону.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, позивач заявляє позов про відшкодування з державного бюджету збитків у вигляді упущеної вигоди за період з квітня 2004р. по березень 2007р., в розмірі не отриманої орендної плати, нанесеної незаконним рішенням податкової інспекції, посилаючись на ст.ст.22,1173 ЦК України, при цьому не довів суду належними та допустимими доказами, а також законодавством , яке регулює дані правовідносини:

-          що його право власності на майно в зазначений період було припинено ;

-          що договір оренди укладений з підприємцем припинив свою дію 19.04.2004р., з дня складання протоколу аукціону;

-          що товариство було обмежене в правах на отримання орендної плати у відповідності до договору та норм ЦК України, як належного власника даного майна;

-          що ним застосовувалися заходи для одержання орендної плати з підприємця Чепіль В.Г., враховуючи підстави припинення зобов’язань передбачених ст. 598 ЦК України.

При таких обставинах, позивач не довів порушення його цивільного права щодо припинення права власності на майно, а тому позовні вимоги про стягнення збитків з Державного бюджету України заявлені необгрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 82, 84, 85, ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення 11.02.2008р., через місцевий господарський суд.

Суддя