СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

22 січня 2008 року

Справа № 2-15/8446.1-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Видашенко Т.С.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Котлярової О.Л.,

за участю представників сторін:

представник позивача: Власенко Влада Володимирівна, довіреність № б/н від 10.09.07, Товариство з обмеженою відповідальністю "Югсевморсервіс";

представник відповідача: не з'явився, Приватне підприємство "ЮБК-2000"

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Югсевморсервіс" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко І.А.) від 29 жовтня 2007 року у справі № 2-15/8446.1-2006

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Югсевморсервіс" (вул. Гер. Севастополя, 13, місто Севастополь, 99001)

до приватного підприємства "ЮБК-2000" (вул. Южна, 19, смт.Кореїз, місто Ялта, Автономна Республіка Крим, 98670)

про стягнення 109049,08 грн.;

за зустрічним позовом приватного підприємства "ЮБК-2000"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Югсевморсервіс"

про стягнення 103962,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня 2007 року у справі № 2-15/8446.1-2007 (суддя І.А. Іщенко) у первісному позові товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” відмовлено.

Зустрічний позов приватного підприємства „ЮБК-2000” задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” на користь приватного підприємства „ЮБК-2000” 371978,00грн. збитків, 3719,78грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову приватного підприємства „ЮБК-2000” відмовити.

Апеляційна скарга мотивована посиланнями товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” на порушення господарським судом Автономної Республіки Крим норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування всіх обставин справи. Зокрема апелянт вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не прийнятий до уваги той факт, що при зміні позовних вимог за зустрічним позовом приватним підприємством „ЮБК-2000” порушено статтю 22 Господарського процесуального кодексу України, а саме, змінено і предмет, і підстави позову.

Також товариство з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” посилається на те, що господарським судом першої інстанції при розгляді справи не застосовані положення статті 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме не враховано, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Крім того, апелянт твердить, що, приймаючи рішення, місцевий господарський суд порушив вимоги статті 226 Господарського кодексу України щодо умов відшкодування збитків.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 січня 2008 року здійснена заміна судді Дугаренко О.В. на суддю Котлярову О.Л.

По справі оголошувалась перерва з 17 січня 2008 року по 22 січня 2008 року.

Розглянувши справу повторно в порядку й на підставі статті 101 Господарського процесуального Кодексу України, судова колегія встановила наступне.

20 грудня 2004 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” (Центр) та приватним підприємством „ЮБК-2000” (Товариство) був укладений договір № 63.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору Товариство направляє, а Центр приймає на оздоровлення дітей в літній сезон 2005 року.

Пунктом 2.1.1. договору від 20 грудня 2004 року визначено, що Центр зобов'язується надати путівки у ДОК ім. Комарова у кількості:

500 путівок за ціною 1320,00 грн. без ПДВ на суму 660000,00 грн.;

500 путівок за ціною 1250,00 грн. без ПДВ на суму 625000,00 грн.

Згідно із пунктом 2.1.2 Договору загальна вартість путівок складає 1285000,00 без податку на додану вартість.

Доповненням № 1 від 15 березня 2005 року до договору № 63 від 20 грудня 2004 року були внесені зміни в пункт 2.1.1 Договору, який викладений у наступній редакції: надати путівки ДОК ім. Комарова в кількості:

500 путівок за ціною 1420,00 грн. без ПДВ на суму 710000,00 грн.;

500 путівок за ціною 1350,00 грн. без ПДВ на суму 675000,00 грн..

Відповідно до пункту 2.1.2 Договору в редакції Доповнення загальна вартість путівок за даною угодою складає 1385000,00 грн. без податку на додану вартість.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” оформило накладними:

№ 79 від 21 липня 2005 року на суму 286344,00 грн. без податку на додану вартість кількість путівок - 216 шт.;

№ 89 від 10 серпня 2005 року на суму 85634,00 грн. без податку на додану вартість кількість путівок –66 шт.;

№ 42 від 17 червня 2005 року на суму 277608,00 грн. без податку на додану вартість кількість путівок –210 шт.;

№ 60 від 06 липня 2005 року на суму 269476,00 грн. без податку на додану вартість кількість путівок –200 шт.;

№ 21 від 31 травня 2005 року на суму 150610,00 грн. без податку на додану вартість кількість путівок - 107 шт.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до приватного підприємства „ЮБК-2000” про стягнення збитків у розмірі 103962,00 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги вартістю путівок, які були отримані по накладним поза межами договору № 63 та не були оплачені приватним підприємством „ЮБК-2000”, оскільки, як вказує товариство з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс”, оплата здійснювалась приватним підприємством „ЮБК-2000” лише на виконання умов договору № 63 від 20 грудня 2004 року, що підтверджується вказівкою у платіжних дорученнях призначення платежу, а саме: „за договором № 63 від 20 грудня 2004 року”.

Приватне підприємство „ЮБК-2000” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим із зустрічною позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” про стягнення боргу за договором у розмірі 103962,00 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що путівки за договором № 63 на вказану суму передані не були.

Заявою від 21 вересня 2007 року приватне підприємство „ЮБК-2000” змінило позовні вимоги та просить стягнути збитки у розмірі 371978,00 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що путівки за договором № 63 на вказану суму передані не були.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договору № 63 від 20 грудня 2004 року товариство з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” зобов’язалось надати приватному підприємству „ЮБК-2000” путівки у певній кількості та вартості (пункт 2.1.1 договору від 20 грудня 2004 року).

На виконання зазначеного пункту договору товариство з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” оформило накладні № 79 від 21 липня 2005 року, № 89 від 10 серпня 2005 року, № 42 від 17 червня 2005, № 60 від 06 липня 2005 року, № 21 від 31 травня 2005 року, при цьому у вказаних накладних не визначено, що частина путівок передається поза межами договору № 63 від 20 грудня 2004 року.

З матеріалів справи також вбачається та не заперечується приватним підприємством „ЮБК-2000”, що путівки по відповідним накладним приймались приватним підприємством „ЮБК-2000” саме як виконання товариством з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” договірних зобов’язань за договором № 63 від 20 грудня 2004 року.

В ході судового розгляду було встановлено, що загальна сума грошових коштів, яка надійшла на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” на придбання приватним підприємством „ЮБК-2000” путівок за договором № 63 від 20 грудня 2004 року складає 1069672,00 грн. з ПДВ, що не заперечується товариством з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс”. При цьому, приватне підприємство „ЮБК-2000” оплатило у повному обсязі вартість путівок, вказаних у накладних № 79 від 21 липня 2005 року, № 89 від 10 серпня 2005 року, № 42 від 17 червня 2005, № 60 від 06 липня 2005 року, № 21 від 31 травня 2005 року, та на підтвердження цього факту надало акт звірки взаємних розрахунків станом на 01 вересня 2005 року.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” на те, що за накладними були передані не лише путівки за договором № 63 від 20 грудня 2004 року, а і путівки, передача яких не була передбачена умовами договору, оскільки із наявних у матеріалах справи накладних неможливо з’ясувати чи передавались всі путівки на виконання умов договору № 63, чи лише певна кількість цих путівок. Доказів на підтвердження позовних вимог товариством з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” не надано.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що підстави для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” про стягнення збитків у розмірі 103962,00 грн. відсутні.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що, заперечуючи проти зустрічного позову, товариство з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” вказує на те, що путівки на вказану суму були отримані приватним підприємством „ЮБК-2000”, що підтверджується накладними № 79 від 21 липня 2005 року, № 89 від 10 серпня 2005 року, № 42 від 17 червня 2005, № 60 від 06 липня 2005 року, № 21 від 31 травня 2005 року.

Однак, відповідно до вимог статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні” від 16 липня 1999 року № 996-ХІV із змінами та доповненнями підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Згідно із пунктом 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Пунктом 12 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей забороняється відпускати цінності у випадках:

а) подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами;

б) подання довіреності, яка має виправлення і помарки, що не підтверджені підписами тих же осіб, які підписали довіреність;

в) відсутності у довіреної особи вказаного у довіреності паспорта або іншого документа, що засвідчує довірену особу;

г) закінчення строку дії довіреності;

д) одержання повідомлення підприємства-одержувача цінностей про анулювання довіреності.

Відповідно до пункту 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника при першому відпуску цінностей.

Згідно із пунктом 15 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства-постачальника, які мають право підписувати первинні документи на відпуск цінностей.

З наявних у матеріалах справи накладних № 79 від 21 липня 2005 року, № 89 від 10 серпня 2005 року, № 42 від 17 червня 2005 року, № 60 від 06 липня 2005 року, № 21 від 31 травня 2005 року вбачається, що:

отримання за накладною № 21 від 31 травня 2005 року путівок на суму 150610,00 грн. без ПДВ Юхненко Н.А. підтверджується доданою до матеріалів справи довіреністю серії ЯЗХ № 149958 від 30 травня 2005 року;

отримання за накладною № 42 від 17 червня 2005 року путівок на суму 277608,00 грн. без ПДВ Юхненко Н.А. підтверджується доданою до матеріалів справи довіреністю серії ЯЗХ № 149992 від 17 червня 2005 року;

отримання за накладною № 60 від 06 липня 2005 року путівок на суму 269476,00 грн. без ПДВ Юхненко Н.А. підтверджується доданою до матеріалів справи довіреністю серії ЯЗХ № 149972 від 06 липня 2005 року.

Матеріали справи не містять довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (путівок) по накладним № 79 від 21 липня 2005 року на суму 286344,00 грн. без ПДВ, а також № 89 від 10 серпня 2005 року на суму 85634,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, товариством з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” не надано належних доказів того, що приватним підприємством „ЮБК-2000” були отримані путівки за накладними № 79 від 21 липня 2005 року та № 89 від 10 серпня 2005 року на загальну суму 371978,00 без ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору № 63 від 20 грудня 2004 року щодо оплати путівок від приватного підприємства „ЮБК-2000” на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” надійшла загальна сума грошових коштів у 1069672,00 грн. з ПДВ, що не заперечується товариством з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс”.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення закріплені у Господарському кодексі України (стаття 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Збитки, понесені приватним підприємством „ЮБК-2000”, складаються з фактично понесених витрат у розмірі 371978,00 грн., оскільки належних доказів того, що приватним підприємством „ЮБК-2000” на дану суму отримано від товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” путівки згідно із пунктом 1.1. Договору № 63 від 20 грудня 2004 року, не надано.

Розмір спричинених товариством з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” приватному підприємству „ЮБК-2000” збитків, який складає 371978,00 грн., підтверджується також висновком експерта № 1014 від 20 червня 2007 року, наявним у матеріалах справи.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги приватного підприємства „ЮБК-2000” за зустрічним позовом підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Щодо посилань апелянта на порушення господарським судом першої інстанції статті 22 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Предметом позову вважається конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка витікає із спірного матеріально-правового відношення та стосовно якої суд має винести рішення.

Підстава позову, у свою чергу, - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, приватне підприємство „ЮБК-2000”, змінюючи предмет позову з вимоги про стягнення боргу за договором у розмірі 103962,00 грн. на вимогу про стягнення збитків у розмірі 371978,00 грн., обґрунтовує позовні вимоги тим, що путівки за договором № 63 на вказану суму передані не були.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірним прийняття до розгляду господарським судом Автономної Республіки Крим змінених позовних вимог приватного підприємства „ЮБК-2000”, оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” на те, що господарським судом першої інстанції при розгляді справи неправомірно не застосовані положення статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказаною статтею закріплено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Під юридичним фактом розуміються обставини реального життя (дії або події), з якими норми права пов’язують виникнення, зміну, припинення прав та обов’язків суб’єктів правовідносин.

Відповідно до положень частини 5 статті 11 Цивільного кодексу України до юридичних фактів відносяться і рішення судових органів.

Статтею 84 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог має міститися у резолютивній частині рішення. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що преюдиціальними фактами у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України можуть бути лише факти, які містяться у резолютивній частині судового рішення, обставини, вказані судом у мотивувальній частині рішення є лише правовою позицією (думкою) суду.

Таким чином, оскільки апелянт, обґрунтовуючи свої доводи, посилається на обставини, які містяться у мотивувальній частині постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 січня 2006 року у справі № 2-9/13205-2005, саме у мотивувальній частині вказаної постанови Севастопольського апеляційного господарського суду визначено факт оплати приватним підприємством путівок у кількості 696 шт., при цьому слід вказати, що судом не досліджувався факт отримання чи неотримання відповідних путівок, суд апеляційної інстанції вважає правомірним неприйняття господарським судом Автономної Республіки Крим у якості преюдиціального факту постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 січня 2006 року у справі № 2-9/13205-2005.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що доповнення до апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

В ході апеляційного розгляду встановлено та не заперечується товариством з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс”, що обставини, на які як на підставу своїх вимог воно посилається у доповненні до апеляційної скарги, виникли вже після розгляду справи судом першої інстанції, отже, у суда апеляційної інстанції відсутні підставі для дослідження нових доказів.

Виходячи з викладеного, Севастопольський апеляційний господарський суд дійшов висновку про повне з’ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи, порушень або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не встановлено.

За таких обставин вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс”, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня 2007 року у справі № 2-15/8446.1-2007 відсутні.

Керуючись статтями 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Югсевморсервіс” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня 2007 року у справі № 2-15/8446.1-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Т.С. Видашенко

Судді                                                                                Л.М. Заплава

О.Л. Котлярова