КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2008                                                                                           № 48/256

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:

при секретарі

За участю представників:

від позивача -          Луцюк С.С.,

від відповідача -          Огурцов О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.12.2007

у справі № 48/256

за позовом                               Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до                                                   Міністерства палива та енергетики України

про                                                  стягнення 8391,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 8391,47 грн. основного боргу за договором № 44/1-62 на транспортне обслуговування від 23.04.2003.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2007 у справі № 48/256 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Позивач вважає, що рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 1 ст. 104 ГПК України.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, представник у судовому засіданні просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

23.04.2005 між позивачем як виконавцем та відповідачем як замовником укладено договір № 44/1-62 на транспортне обслуговування (далі - договір), згідно п. 1 якого виконавець зобов’язався надати замовнику з метою службових поїздок працівників останнього автомобілі марки “Шкода Октавія”, д.н. 3-160 КМ, 122-78 КА, 221-42 КТ, на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов’язався оплачувати витрати виконавця за узгодженими тарифами (Додаток № 1).

У Додатку № 1 до договору “Вартість послуг транспортного обслуговування на місяць” визначено, що вартість послуг з урахуванням ПДВ становить для: “Шкода Октавія”, д.н. 3-160 КМ – 4 000,00 грн., “Шкода Октавія”, д.н. 122-78 КА – 4 000,00 грн., “Шкода Октавія”, д.н. 221-42 КТ – 4 000,00 грн.

Згідно з п. 2.1 автомобіль надається замовнику з водієм у робочі дні тижня, а за заявою головного адміністративного управління Мінпаливенерго у вихідні та святкові дні з додержанням вимог чинного законодавства.

Пунктом 2.3 договору визначено, що замовник експлуатує наданий йому автомобіль за призначенням – службові поїздки (відрядження) працівників Мінпаливенерго, обмежені територією України.

Умови та порядок розрахунків за договором визначені у п. 3 договору, за умовами якого замовник сплачує виконавцю суму згідно вартості, визначеній у Додатку № 1 до договору за весь час виїзду автомобіля з гаража до часу повернення в гараж.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що оплата замовником витрат виконавця здійснюється на підставі рахунку, який виконавець представляє замовнику для оплати не пізніше 15-го числа наступного за звітним місяцем після підписання акту наданих автотранспортних послуг.

Згідно з п. 3.4 договору, при необхідності направлення автомобіля у відрядження, оплата складається з витрат на відрядження водія та витрат за фактичний час згідно тарифів, діючих на даний час, та водію сплачуються витрати на відрядження на підставі відміток замовника про фактичний час перебування у відрядженні.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що оплата послуг виконавця здійснюється замовником за рахунок коштів Державного бюджету, якими здійснюється фінансування витрат змовника по коду економічної класифікації видатків 115 “Оплата транспортних послуг та утримання транспортних засобів”.

Згідно з п. 3.6 договору замовник протягом 3-х банківських днів підписує Акт надання автотранспортних послуг та оплачує надані послуги, або направляє мотивовану відмову. При відсутності відмови у вказаний строк, надані послуги вважаються прийнятими.

Пунктом 8.1 договору встановлено строк договору з 23.04.2003 до 31.12.2003, тобто 8 місяців. З урахуванням строку дії договору та тарифів, встановлених у додатку № 1 до договору, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що ціна договору становить 96 000,00 грн.

Позивач направляв відповідачу рахунки-фактури: № 82 від 05.06.2003, № 103 від 04.07.2003, № 130 від 06.08.2003, № 146 від 08.09.2003, № 168 від 13.10.2003, № 223 від 11.11.2003, № 279 від 23.12.2003, № 280 від 23.12.2003 на оплату послуг транспортного обслуговування щомісячно по 12 000 грн.

Сторонами підписано акти здачі-прийняття виконаних робіт від 31.05.2003, 30.06.2003, 31.07.2003, 31.08.2003, 30.09.2003, 31.07.2003, 31.10.2003, 23.12.2003 за договором № 44/1-62 від 23.04.2003. При цьому, в кожному акті зазначено про надання послуг з належною якістю та відсутністю у сторін претензій одна до одної.

Відповідач сплатив на користь позивача 96 000 грн. платіжними дорученнями № 575 від 17.12.2003, № 576 від 17.12.2003, № 577 від 17.12.2003, № 578 від 17.12.2003, № 579 від 17.12.2003, № 580 від 17.12.2003, № 819 від 29.12.2003, № 820 від 29.12.2003.

З вищенаведеного вбачається, що позивач надав послуги з транспортного обслуговування відповідача протягом травня-грудня 2003 року належним чином, а відповідач сплатив за ці послуги згідно із виставленими рахунками позивача у сумі, що відповідає ціні договору та актам здавання-приймання виконаних робіт.

Спір у справі виник у зв’язку з тим, що позивач вважає, що відповідач повинен додатково відшкодувати йому витрати, пов’язані із направленням автомобілів з водіями у відрядження на замовлення відповідача. До складу таких витрат позивачем включено: добові, проживання у готелі, готельний збір та бензин. Позивач посилається на те, що він двічі направляв відповідачу рахунки-фактури на компенсацію фактично понесених витрат на відрядження водіїв, повторно рахунки-фактури були направлені супровідним листом № 44/15-467 від 09.02.2004. Однак, відповідач не здійснив оплату виставлених рахунків-фактур.

Крім того, позивач зазначає, що він надсилав відповідачу претензію № 44/08-2261 від 23.05.2006, на яку відповіді не отримав.

Проте, позивачем не надано належних доказів відправки відповідачу супровідного листа з рахунками-фактурами та зазначеної претензії.

Позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції не здійснив повного аналізу договору від 23.04.2003 № 44/1-62 та зазначає, що у п. 3.4 договору визначається обов’язок відповідача додатково, окрім оплати вартості послуг з транспортного обслуговування, здійснювати оплату витрат на відрядження.

Зазначене твердження позивача колегія суддів вважає помилковим, оскільки п. 3.4 договору не містить додаткового грошового обов’язку відповідача щодо оплати витрат позивача, пов’язаних із відрядженням працівників відповідача.

Із положень п. 5.4.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” слідує, що витрати на відрядження здійснює той платник податку, з яким відряджена особа перебуває у трудових відносинах або є членом керівних органів платника податку. Тому, витрати на відрядження водія сплачуються безпосередньо позивачем.

Крім того, відповідач є бюджетною установою, фінансується виключно за рахунок Державного бюджету і здійснює процедури закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок державних коштів відповідно до Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Із Звіту про результати здійснення процедури закупівлі в одного виконавця товарів, робіт і послуг за державні кошти від 23.04.2003 № 1 вбачається, що сторони дійшли згоди у результаті переговорів щодо ціни договору у розмірі 96 000,00 грн., яку відповідач і сплатив на користь позивача.

Відповідно до ст. 161 ЦК УРСР зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 162 ЦК УРСР одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не порушено договірні зобов’язання, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2007 у справі № 48/256 відсутні.

Згідно ст. 47 ГПК України державне мито підлягає поверненню у випадках і в порядку, встановлених законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадку внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Так, позивач за подання апеляційної скарги платіжним дорученням № 287 від 11.12.2007 сплатив 4195,74 грн., хоча повинен був сплатити 51,00 грн. Тому, зайво сплачене державне мито у розмірі 4144,74 грн. підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2007 у справі № 48/256 - без змін.

2.          Матеріали справи № 48/256 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.          Повернути Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” з Державного бюджету України зайво сплачене державне мито у розмірі 4144,74 грн., перераховане платіжним дорученням № 287 від 11.12.2007, яке долучене до матеріалів даної справи.

Головуючий суддя

Судді

03.03.08 (відправлено)