ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 р.

№ 18/221

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В. С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного банку ”Кліринговий дім” на постанову Київського апеляційного господарського суду від 1 жовтня 2007 року у справі № 18/221 за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія ”Енергоатом” до Акціонерного банку ”Кліринговий дім”, треті особи ДВС у Шевченківському районі міста Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Козярик Н.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

Встановив:

У квітні 2007 року ДП „НАЕК „Енергоатом” звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до АБ „Кліринговий дім” про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1249 про стягнення з ДП „НАЕК „Енергоатом” на користь АБ „Кліринговий дім” 25000 грн. за переказним векселем № , вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козиряк Н.С.

Рішенням господарського суду міста Києва від 3 липня 2007 р. у позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 1 жовтня 2007 року рішення господарського суду міста Києва від 3 липня 2007 року скасовано, позов задоволено. Визнано виконавчий напис № 1249 про стягнення з ДП НАЕК „Енергоатом” на користь АБ „Кліринговий дім” 25000 грн. за переказним векселем № , вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козиряк Н.С., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Доповідач: Гончарук П.А.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 2 грудня 1998 року ДП НАЕК „Енергоатом” емітував на свою користь переказний вексель № номіналом 25 000 грн. зі строком платежу за пред’явленням, але не раніше 1 січня 2005 року, призначивши платником за векселем ДП НЕК „Укренерго”.

За бланковим індосаментом на зворотному боці векселя останнім його держателем є АБ „Кліринговий дім”.

АБ „Кліринговий дім” звернувся до ДП НАЕК „Енергоатом” з листом від 15 грудня 2004 року № 7/1709 щодо оплати векселя.

Листом від 13січня 2005 року № 4/57 АБ „Кліринговий дім” звернувся до ДП НЕК „Укренерго” як до платника з проханням акцептувати вексель.

Листом від 24 січня 2005 року № 06-64/360 ДП НЕК „Укренерго” відмовив АБ „Кліринговий дім” в акцепті векселя, пославшись на відсутність боргу перед ДП НАЕК „Енергоатом”, та на те, що правонаступником щодо активів і боргових зобов’язань ДП НЕК „Укренерго”, пов’язаних з виконанням функції розпорядника системи розрахунків за використану електроенергію є державне підприємство „Енергоринок”.

15 березня 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козиряк Н.С., складений акт про протест векселя про неакцепт, з якого вбачається, що відповідач пред’явив до платника за переказним векселем ДП НЕК „Укренерго” вимогу про акцепт векселя та не отримав її.

6 березня 2006 року на підставі протесту переказного векселя про неакцепт тим же нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з векселедавця, ДП „НАЕК „Енергоатом”, на користь АБ „Кліринговий дім” плати за векселем в розмірі 25000 грн. (зареєстровано в реєстрі за № 1249) (далі виконавчий напис № 1249).

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1249 про стягнення з ДП „НАЕК „Енергоатом” на користь АБ „Кліринговий дім” 25000 грн. за переказним векселем № , вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козиряк Н.С., з посиланням на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України „Про нотаріат”, розділу 11 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусами та п.п. 288, 302 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Суд першої інстанції встановивши, що виконавчий напис № 1249 від 6 березня 2006 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козярик Н.С., здійснений у повній відповідності з вимогами ст. 87-89 Закону України ”Про нотаріат” та розділу 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Не погодившись з таким висновком, суд апеляційної інстанції посилаючись на те, що ст. 9, 47 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, способи захисту майнових прав не передбачають безспірності заборгованості , яка згідно ст. 88 Закону України ”Про нотаріат”, є обов’язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчих написів і здійснюється не за спеціальним вексельним законодавством, а за загальними нормами цивільного законодавства. Спеціальне вексельне законодавство не дає права нотаріусу вчиняти виконавчі написи про не оплату переказного векселя до трасанта у випадку наявності у держателя права на пред’явлення переказного векселя до акцепту і відмови трасата його акцептувати. Виходячи з цього суд другої інстанції дійшов висновку, що виконавчий напис № 1249 від 6 березня 2006 року вчинений приватним нотаріусом з порушенням норм спеціального вексельного законодавства України і його слід визнати таким, що не підлягає виконанню а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до статті 77 Уніфікованого закону про переказні та прості векселі до простого векселя застосовуються положення, що відносяться до переказного векселя. Згідно зі статтею 16 Уніфікованого закону, особа, у якої, знаходиться переказний вексель, вважається його законним держателем.

Статтею 43 Уніфікованого закону встановлено, що держатель може використати своє право регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов’язаних осіб при настанні строку платежу, якщо платіж не був здійснений.

Згідно ст. 47 цього Закону всі трасанти, акцептанти, індосанти і особи, які забезпечують авалем платіж за переказним векселем, є солідарно зобов’язаними перед держателем. Держатель має право пред’явити позов до кожної з цих осіб окремо і до всіх разом, при цьому необов’язково додержуючись тієї послідовності, в якій вони зобов’язалися.

Згідно з положеннями статті 198 Цивільного кодексу України особа, що випустила цінний папір, та особи, що індосували його, відповідають перед її законним володільцем солідарно. Відмова від виконання зобов’язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов’язання або на його недійсність не допускається.

Відповідно до приписів статті 87 Закону України ”Про нотаріат” для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Приписами статті 88 Закону України “Про нотаріат” встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Дані приписи кореспондуються з пунктами 282, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до пункту 11 цього Переліку векселі, опротестовані нотаріусами в установленому законом порядку є документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. При цьому, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал опротестованого векселя, акт про протест векселя.

Зважаючи на те, що відповідач звертаючись до нотаріуса подав всі документи необхідні для здійснення виконавчого напису на опротестованому векселі, суд першої інстанції дійшов висновку ,що виконавчий напис вчинено у відповідності з вимогами законодавства та прийняв рішення про відмову у задоволені позову.

Дане рішення є законним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції на дані обставини не звернув достатньої уваги, без достатніх правових підстав скасував рішення суду першої інстанції.

За таких обставин постанову суду другої інстанції не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства Акціонерного банку ”Кліринговий дім” задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 1 жовтня 2007 року у справі № 18/211 –скасувати, а рішення господарського суду міста Києва від 3 липня 2007 року - залишити без змін.

Головуючий           Перепічай В.С.

Судді Вовк І.В.

Гончарук П.А.