ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/43

24.03.08

За позовом

Відкритого акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріко-Групп»

про

стягнення 4005,98 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Шило С.М. (довіреність № 20 від 11.01.2008);

Єрмолаєва К.О. (довіреність № 21 від 11.01.2008);

від відповідача –

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської»(далі –Позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріко-Групп»(далі –Відповідач) про стягнення 3075,99 грн. заборгованості за поставлений товар, 768,7 грн. інфляційних втрат, 161,29 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач порушив вимоги статті 692 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та не здійснив оплату за товар поставлений йому Позивачем.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання, а також ухвала про відкладення розгляду справи були надіслані на юридичну адресу Відповідача: 04086, м. Київ, вул. Рилєєва, 34, зазначену в позовній заяві, його реєстраційних документах та Довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, виданої станом на 12.03.2008.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців»передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо такі відомості, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника Відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Відповідача не надходило.

Розгляд справи відкладався.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 Господарсько процесуального кодексу України (далі –ГПК України) здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 265 Господарського кодексу України (далі –ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач на підтвердження факту здійснення Відповідачу поставки продукції надав суду накладну № 277306 від 07.08.2006, яка Відповідачем не підписана і на якій не має відбитку його печатки, та ксерокопію лицевої сторінки довіреності суворої звітності серії ЯМО № 825556, виданої на ім’я Гавриленко Світлани Василівни 09.08.2006.

Суд не може визнати зазначені докази як належні та достатні для підтвердження факту поставки Відповідачу спірної продукції.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з частиною 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Пунктом 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей (затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 червня 1996 року за №293/1318; далі –Інструкція) встановлено, що сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Бланк довіреності є документом суворої звітності (пункт 3 Інструкції).

Забороняється видавати довіреності, які повністю або частково не заповнені, не мають зразків підпису осіб, на ім'я яких вони виписані (пункт 7 Інструкції).

Надана Позивачем ксерокопія лицевої сторінки вищевказаної довіреності, зроблена до того ж з факсового примірника, не відповідає зазначеним вимогам Інструкції, а тому не визнається судом як достатній та належний доказ здійснення Відповідачу поставки продукції.

Крім того, з наявної у матеріалах справи накладної № 277306 на фактичний відпуск виробів вбачається, що ця накладна датована 07.08.2006, натомість довіреність серії ЯМО № 825556 видана 09.08.2006, тобто вже після видачі накладної.

За таких обставин справи, суд не визнає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача, у зв’язку із чим відмовляє у задоволенні позову.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 525, 526, 611, 612, 625, 692 ЦК України, статтею 193 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя

Сташків Р.Б.

Повний текст рішення підписано 29.03.2008