ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.02.08
Справа №8/314/07

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Мойсеєнко Т. В. судді  Мойсеєнко Т.
В.    , Зубкова Т.П.  , Мірошниченко М.В.

при секретарі судового
засідання Лола Н.О.

за участю
представників сторін

від позивача:
ОСОБА_1за дов. № 4899 від 20.06.07р.

від відповідача: не
з'явився

від третьої особи на
стороні відповідача: ОСОБА_3. за дов. 195 від 07.02.08р., заступник керуючого
Олександрівської філії АКБ “Національний кредит”

розглянувши у
відкритому судовому засіданні матеріали справи № 8/314-07 та апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, м.Запоріжжя

на рішення
господарського суду Запорізької області від 14.09.2007р. у справі № 8/314/07

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2, м.Запоріжжя

до відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітан-Трейд", м. Запоріжжя

третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерний
комерційний банк "Національний кредит" в особі Олександрівської філії
АКБ "Національний кредит" у м. Запоріжжя, м.Запоріжжя

про стягнення суми

за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тітан-Трейд",   м. Запоріжжя

до
відповідача-1:Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, м.Запоріжжя

до відповідача-2:
Акціонерного комерційного банку "Національний кредит" в особі
Олександрівської філії АКБ "Національний кредит" у м. Запоріжжі

про визнання
недійсними договорів поруки

Встановив:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 14.09.2007р. у справі             № 8/314/07(суддя Попова І.А.) у
задоволенні позовних вимог СПД  ОСОБА_2.
до ТОВ “Тітан -Трейд” про стягнення суми відмовлено, зустрічний позов
задоволено та визнано недійсними договори поруки, укладені СПД ОСОБА_2. та АКБ”
Національний кредит” в особі Олександрівської філії АКБ "Національний
кредит" у м. Запоріжжі 31.03.06р. № 14/06 і 28.04.06р.                             № 18/06.Судові
витрати за зустрічними вимогами покладені на відповідачів.

Рішення суду обґрунтовано статтями
203, 512, 518, 548, 1046, 1048 ЦК України та мотивовано тим, що до 27.01.06р.
сторони встановили строк повернення кредиту. До зазначеної дати сторони
узгодили і й нарахування плати за користування кредитними коштами. Строк
користування позичковими коштами або плати за користування кредитними коштами сторони
не змінювали. Тому нарахування процентів за користування кредитними коштами за
умовами кредитного договору після закінчення встановленого строку повернення
кредиту та нарахування процентів(тобто після 27.01.06р.) за період
січень-квітень 2006р.суд визнав безпідставними. Недійсність вимоги (основного
зобов'язання) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

СПД ОСОБА_2. з вказаним судовим актом
не погодився і оскаржив його до суду апеляційної інстанції звернувшись з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької
області від 14.09.2007р. у справі №8/314 змінити і стягнути з ТОВ “Тітан-Трейд”
суму у розмірі 12821,92грн. сплачену за договорами поруки від 31.03.06р. №
14/06 і від 28.04.06р. № 18/06 та відмовити у задоволенні зустрічного позову в
повному обсязі. Заявник апеляційної скарги не погоджується з висновком суду
першої інстанції, що плата за користування кредитом нараховується банком лише
до 27.01.2006р. і вважає, що ці висновки не відповідають фактичним обставинам
справи і спростовуються умовами кредитного договору, у якому вказано, що  плата нараховується банком по день повного
погашення кредиту, а не до 27.01.06р. Також заявник вказує на те, що місцевий
господарський суд порушив норми матеріального права і не застосував  ст.ст.1050,625 ЦК України.

Крім того, судом при
вирішенні спору про визнання недійсними договорів поруки помилково застосовано
до правовідносин з поруки ст. 578 ЦК України, що регулює відносини з застави
майна.

ТОВ “Тітан- Трейд” у відзиві на
апеляційну скаргу вважає рішення господарського суду Запорізької області
законним, а апеляційну скаргу безпідставною. Свої доводи відповідач обґрунтовує
тим, що посилання суду на ст. 578 ЦК України є звичайною опискою, що підтверджується
вищевикладеним у рішенні змістом норми. Вказана описка не впливає на законність
та обґрунтованість рішення. Відповідач за первісним позовом також вказує, що
плата за користування кредитом сплачується саме за користування протягом
строку, встановленого у договорі кредитування. По закінченню цього строку право
користування грошима припиняється і виникає обов'язок повернути кошти. Тому
після закінчення терміну кредитування і неповернення коштів відбувається
порушення обов'язку повернення коштів і застосування до боржника штрафних
санкцій встановлених у кредитному договорі, чим фактично і скористався АКБ
“Національний кредит” у справі 8/184/07. Просить суд залишити рішення
господарського суду Запорізької області без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні відповідача за першим позовом і відповідач -2 за
зустрічним позовом підтримала доводи апеляційної скарги і просить змінити
рішення суду першої інстанції у справі № 8/314/07 задовольнивши первісний позов
і відмовивши у задоволенні зустрічного позову.

Розгляд справи у зв'язку з неявкою
сторін та необхідністю надання сторонами витребуваних документів відкладався до
08.02.08р..

Розпорядженням голови Запорізького
апеляційного господарського суду № 208 від 08.02.2008р. справу передано до
розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Мойсеєнко Т.В.(доповідач),
суддів Зубкової Т.П., Мирошніченко М.В.

У судовому засіданні 08.02.2008р.
представники СПД ОСОБА_2. та банку підтримали вимоги, викладені ними у
апеляційній скарзі та відзиві.

ТОВ “Тітан -Трейд” у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про
що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду апеляційної
інстанції. Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними
матеріалами.

У судовому засіданні 08.02.08р.за
погодженням представників сторін, які були
присутні у судовому засіданні, оголошено тільки вступну та резолютивну
частини постанови.

Відповідно до статті 99 ГПК України
апеляційний господарський суд, перегляд-даючи рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно статті 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість
рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали
справи і апеляційної скарги, взявши до уваги доводи представників сторін,
колегія суддів встановила наступне.

Між АКБ “Національний кредит" та
ТОВ "Тітан - Трейд" 30.01.2004р. укладено кредитний договір №01/04,
за умовами якого банк надає позичальнику кредит у національній валюті України
для придбання нерухомого майна та обладнання згідно договору купівлі - продажу
№2-04від29.12.2003р. Кредит надається у сумі 325000,00грн. з кінцевим терміном
погашення 27.01.2006 року, при умові обов'язкового надання банку в заставу
майна від позичальника та/або майнового поручителя у необхідному банку розмірі.
Відповідно до розрахунку, наданого банком, позичальник не повернув кредитні
кошти у визначений строк.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 11.05.2007р. по справі            № 8/184/07 за позовом АКБ
"Національний кредит" до ТОВ "Тітан Трейд" стягнуто 325000грн.основного
боргу та 65338,35грн. неустойки, нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту
з 28.01.2006р. до 19.03.2007р.

31 березня 2006р. АКБ
"Національний кредит" та суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2. укладено договір поруки №14/06, згідно якого поручитель у
відповідності до умов цього договору, у випадку невиконання та/або прострочення
виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором зобов'язується
виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, зокрема,
по сплаті нарахованих за користування кредитом процентів в сумі 9616,44 грн. за
січень, лютий - березень 2006р.

28 квітня 2006р.між тими ж сторонами
укладено другий договір поруки №18/06, за умовами якого поручитель у
відповідності до умов цього договору, у випадку невиконання та/або прострочення
виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором зобов'язується
виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором,
зокрема, по сплаті нарахованих за користування кредитом процентів в сумі
3205,48грн.за квітень 2006р.

В день укладення договорів, тобто 31
березня 2006р. та 28 квітня 2006р., банком направлено повідомлення СПД ОСОБА_2.
з вимогою про сплату боргу ТОВ "Тітан - Трейд", за яке СПД ОСОБА_2.
поручився. Не повідомивши відповідача про отримання позивачем вимоги банку, як
того вимагає ч.1 ст.555 ЦК України, в день укладення договорів СПД ОСОБА_2.
перерахував банку платіжним дорученням №23 від31.03.2006р. 9616,44грн.і
платіжним дорученням №39 від 28.04.2006 року-3205,48 грн.

Про виконання вимоги банку про сплату
за ТОВ “Тітан-Трейд” відсотків за користування кредитом за період січень -
квітень 2006р. позивач повідомив відповідача вже майже через рік у вимозі № 16
від 10.04.07р. про відшкодування позивачу сплачених банку коштів.

Не отримавши від відповідача
задоволення своєї вимоги СПД ОСОБА_2. пред'явив позов до господарського суду до
ТОВ “Тітан-Трейд” про стягнення сплачених банку сум. Останній з позовними
вимогами не погодився і пред'явив зустрічний позов про визнання договорів
поруки №14/06 та №18/06 недійсними. Вказані вимоги і були предметом розгляду в
суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і
процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну
скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До спірних правовідносин сторін з
поруки застосовуються норми параграфу 3 глави 49 ЦК України( ст.ст.553-559).

Статтею 553 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за
виконання ним свого обов'язку та відповідає
перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту норм параграфу 3 глави 49
ЦК України слідує, що порука є засобом забезпечення виконання боржником
зобов'язання.

Як встановлено, позивач за первісним
позовом поручився за виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором
№01/04 від 30.01.04р.в частині сплати нарахованих банком процентів за січень
-квітень 2006р., що нараховані банком після закінчення встановленого договором
терміну повернення кредиту. Однак, такого зобов'язання у ТОВ «Тітан -Трейд»
відповідно до умов кредитного договору не було, оскільки у п.3.3 кредитного
договору сторони встановили, що плата за кредит здійснюється по день повного
його погашення у відповідності до п. 2 договору. У п.2 кредитного договору
встановлено, що датою повного погашення кредиту є 27.01.2006р.За таких обставин,
у банку не було підстав нараховувати після 27.01.06р. проценти за користування
кредитом.

Оскільки СПД ОСОБА_2поручився за
виконання неіснуючого зобов'язання, тобто недійсного зобов'язання, то договори
поруки, укладені у забезпечення недійсного зобов'язання, в силу ч.2 ст. 548 ЦК
України, є недійсними.

Відповідно до ст.548 ЦК України
недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо
інше не встановлено цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншими актами цивільного
законодавства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу(ч.1 ст.215 ЦК України).

Таким чином, на час укладення
договори поруки між АКБ "Національний кредит" та СПД ОСОБА_2. №14/06
від 31.03.2006р. та № 18/06 від 28.04.2006р. не відповідали приписам Цивільного
кодексу України - ст.548 та є недійсними з моменту укладення.

За таких обставин, висновок суду
першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог СПД ОСОБА_2. про
стягнення 12821,92 грн. боргу з ТОВ "Тітан Трейд", як поручителя,
який виконав зобов'язання останнього за кредитним договором №01/04, та про
задоволення зустрічних позовних вимог є цілком законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом обставин справи в частині визначення строку повного
погашення кредиту та порядку сплати відсотків є безпідставними і не можуть бути
прийняті колегією суддів до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054ЦК України за
кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит
та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як передбачено ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,
якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання
процентів встановлюються договором.

Пунктами 3.2, 3.3 кредитного договору
№ 01/04 встановлено, що плата за кредит складає 12% річних. Нарахування банком
плати починається з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з
позичкового рахунку згідно цільового призначення кредиту або першого
перерахування коштів з позичкового на поточний рахунок позичальника по день
повного його погашення у відповідності до п. 2 договору на суму щоденного
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.2 кредитного договору
строк повернення кредитних коштів встановлений для ТОВ "Тітан -
Трейд" 27.01.2006р., то до зазначеної дати сторони кредитного договору
узгодили й нарахування плати за користування кредитними коштами. Строк
користування позичковими коштами або плати за користування ними сторонами
договору №01/04 не змінювалися. АКБ "Національний кредит" скористався
наданим йому правом та стягнув неустойку з ТОВ "Тітан-Трейд" за
несвоєчасне повернення кредиту.

З урахуванням того, що строк, на який
видається кредит, є відповідно до норм параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України та
ч.2 ст.345 ГК України істотною умовою договору кредиту, який може змінюватися
лише додатковим договором між позичальником та банком, а відсотки є відповідно
платою за користування кредитом, то сплата відсотків нерозривно пов'язана із
строком користування кредитом, встановленим в договорі.

Відповідно, після закінчення
встановленого договором строку, на який видавався кредит, якщо сторони не
прийшли до згоди про продовження строку повернення кредиту, підстави для
стягнення плати за користування кредитом відсутні. В даному випадку настають
підстави для стягнення штрафних санкцій за прострочення повернення кредиту
(таку правову позицію викладено у постанові ВГСУ від 01.03.2005р. №10/85).

Таким чином, нарахування відсотків за
користування кредитними коштами за умовами кредитного договору №01/04 після
закінчення встановленого строку повернення кредиту та нарахування процентів
(тобто після 27.01.2006р.) є безпідставним.

Заявник у апеляційній скарзі довільно
трактує п.3.3.кредитного договору, не в повному обсязі цитуючи зміст цього
пункту, не враховує посилання у даному пункті на п.2 того ж договору кредиту,
яким встановлений строк повернення кредиту. Як слідує зі змісту п.3.3кредитного
договору дата повного погашення кредиту сторонами кредитного договору пов'язана
з датою встановленою у п.2 договору, про що вказано у п.3.3. договору кредиту.

Стосовно посилання СПД ОСОБА_2. на
неправильне застосування місцевим господарським судом ст.578 ЦК України, то
колегія суддів зазначає, що як вбачається з тексту мотивувальної частини
рішення зазначення ст.578 ЦК України при одночасному посиланні суду на
недійсність правочину про забезпечення виконання зобов'язання є технічною
опискою, яку відповідно до ст.89 ГПК України слід виправити і на 6-й сторінці
рішення замість ст. 578 ЦК України слід читати 548 ЦК України. Слід зазначити,
що дана описка не вплинула на висновок суду зроблений по суті заявлених
вимог.

Порушення або неправильного
застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави
для скасування або зміни

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання
апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. 49, ст. 99, ст.101, п.
1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2, м.Запоріжжя залишити без задоволення, а
рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2007р. у справі №
8/314/07 без змін.

Виправити технічну описку на сторінці
6 рішення від 14.09.2007р. у справі                    № 8/314/07 від 14.09.2007р.
замість ст. 578 ЦК України слід читати ст. 548 ЦК України.

Головуючий суддя
Мойсеєнко Т. В.

судді
Мойсеєнко Т. В.

Зубкова Т.П.
Мірошниченко М.В.