ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 48/482

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк В.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Укртатнафта", м. Кременчук,

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007

зі справи № 48/482

за позовом закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Укртатнафта" (далі –Товариство)

до Антимонопольного комітету України (далі –АМКУ) , м. Київ,

про визнання недійсним рішення,

за участю представників сторін:

позивача – Роженка В.М.,

відповідача –Жукової С.М., Притули О.Є.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії АМКУ від 27.04.2006 № 11-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі –Рішення АМКУ) щодо накладення на Товариство штрафу в сумі 70 000 грн.

Рішенням названого суду від 24.05.2007 (суддя Сулім В.В.) позов задоволено. Прийняте судове рішення мотивовано невідповідністю Рішення АМКУ приписам чинного законодавства.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 (колегія суддів у складі: Моторний О.А. –головуючий, судді Кошіль В.В., Алданова С.О.) рішення місцевого суду від 24.05.2007 скасовано та в позові відмовлено. Постанову апеляційного суду мотивовано відсутністю передбачених законодавством підстав для визнання недійсним Рішення АМКУ.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить постанову суду апеляційної інстанції зі справи скасувати внаслідок її прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права та залишити в силі рішення місцевого суду.

АМКУ подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність її доводів та просив постанову апеляційного суду зі справи залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно з частиною другою статті 4 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. В свою чергу, статтею 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлено, що рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду. Отже, спір у даній справі підвідомчий господарським судам та має бути розглянутий за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Таку ж правову позицію викладено в інформаційному листі Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення судами першої і апеляційної інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим господарським судом встановлено, що:

- Рішенням АМКУ:

·          дії Товариства в особі його Сумської філії, відкритого акціонерного товариства "Суминафтопродукт" (далі – ВАТ "Суминафтопродукт"), закритого акціонерного товариства "Гефест" (далі –ЗАТ "Гефест"), групи "Суми-Ойл - Калина-ЛТД" (далі –Групи), які полягали в одночасному (синхронному) підвищенні, починаючи з липня 2005 року, роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне, встановленні при цьому їх однакового розміру, який утримувався протягом тривалого часу –вересня-жовтня 2005 року - в межах міста Суми та Сумського району, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується за пунктом 1 статті 50, пунктом 1 частини другої та частиною третьою статті 6 Закону України від 11.01.2001 № 2210-III "Про захист економічної конкуренції" (далі –Закон № 2210), як антиконкурентні узгоджені дії Товариства, ВАТ "Суминафтопродукт", ЗАТ "Гефест", Групи з встановлення цін реалізації низькооктанових бензинів, високооктанових бензинів та дизельного пального у вигляді схожих дій (бездіяльності) на ринках роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та роздрібної торгівлі дизельним пальним у межах міста Суми та Сумського району, які призвели до недопущення, усунення, чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності);

·          відповідно до частини другої статті 52 Закону № 2210 за вчинене зазначеного порушення законодавства про захист економічної конкуренції на Товариство накладено штраф у сумі 70 000 грн.;

- Рішення АМКУ обґрунтовано тим, що:

·          починаючи з липня 2005 року відбулося значне зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне. При цьому ВАТ "Суминафтопродукт", Товариство, ЗАТ "Гефест" та ТОВ "Суми-Ойл", що діють на ринках роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та роздрібної торгівлі дизельним пальним в межах міста Суми та Сумського району Сумської області, одночасно (синхронно) підвищували роздрібні ціни на моторні бензини та дизельне пальне, встановлюючи при цьому їх однаковий розмір, який утримували протягом вересня-жовтня 2005 року;

·          Товариство здійснює свою діяльність на ринках роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та роздрібної торгівлі дизельним пальним в межах Сумської області на підставі статуту, нова редакція якого затверджена загальними зборами акціонерів (протокол від 29.07.2003 року) та зареєстрована розпорядженням Кременчуцького міськвиконкому від 07.08.2003 № 969-р;

·          позивач володіє АЗС в місті Суми;

·          за результатами проведеного дослідження ринків встановлено, що у період з січня 2005 року по жовтень 2005 року на ринках з товарними межами "роздрібна торгівля низькооктановими бензинами", "роздрібна торгівля високооктановими бензинами" та "роздрібна торгівля дизельним пальним" на території міста Суми та Сумського району Сумської області діяло 7 суб’єктів господарювання: ВАТ "Суминафтопродукт", Товариство, ЗАТ "Гефест", група "Суми-Ойл - Калина-ЛТД", товариство з обмеженою відповідальністю "Роснафтолюкс", товариство з обмеженою відповідальністю "Богест" та товариство з обмеженою відповідальністю "Альрамі";

·          зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне почалось у липні 2005 року;

·          рівень роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне, встановлених, зокрема, позивачем, у місті Суми та Сумському районі у період з 28.09.2005 по 26.10.2005 перевищував середній рівень роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне у сусідніх областях України: Полтавській, Чернігівській, Харківській, а також в цілому по Україні;

·          будь-якого економічного обґрунтування підвищення роздрібних цін, запровадженого порядку розрахунку торговельної надбавки при роздрібній реалізації моторних бензинів та дизельного пального та причин зміни роздрібних цін на світлі нафтопродукти позивачем не надано;

·          одночасне зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне до однакового рівня у липні-вересні 2005 року на АЗС відбувалось і у випадках, коли закупівельні ціни не змінювались;

·          за даними суб’єктів господарювання, щодо яких АМКУ застосовано стягнення, у досліджуваний період відбувалось збільшення залишків моторних бензинів та дизельного пального;

·          негативні зміни на ринку проявляються у поведінці всіх суб’єктів господарювання, щодо яких прийнято Рішення АМКУ, яка є подібною і полягає в одночасному встановленні однакових роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне у липні-вересні 2005 року та утриманні однакового їх рівня протягом тривалого часу - вересень-жовтень 2005 року;

·          дії, зокрема, позивача на ринках роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, ринках роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та роздрібної торгівлі дизельним пальним в частині підвищення роздрібних цін на бензини та дизельне пальне до однакового рівня, починаючи з липня 2005 року, та утриманні їх на однаковому рівні у вересні-жовтні 2005 року є подібними, та аналіз ситуації на ринках спростовує можливість пояснити негативні явища на цих ринках будь-якими об’єктивними причинами, тому зазначене свідчить про наявність узгоджених дій суб’єктів господарювання, в тому числі й Позивача, що призвели до усунення конкуренції між ними на ринках роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та дизельним пальним у межах міста Суми та Сумського району Сумської області. Узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, згідно з частиною першою статті 6 Закону № 2210 є антиконкурентними узгодженими діями. Зазначені дії визначаються як горизонтальні та охоплюють значну, понад 80% частину ринків роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та дизельним пальним у межах місті Суми та Сумського району Сумської області;

·          особливість зазначених ринків допускає можливість антиконкурентних узгоджених дій на них;

- позивач не узгоджував з іншими суб'єктами господарювання ціни на нафтопродукти у спірній період;

- інші підприємства не були обмежені в конкурентоспроможності та могли діяти на власний розсуд щодо підтримання чи зміни цін.

Судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що:

- АМКУ проведено дослідження ринків роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та роздрібної торгівлі дизельним пальним у межах міста Суми та Сумського району Сумської області за період з січня по жовтень 2005 року;

- у період з січня 2005 року по жовтень 2005 року сукупні частки суб’єктів господарювання на ринках з товарними межами "роздрібна торгівля низькооктановими бензинами", "роздрібна торгівля високооктановими бензинами" та "роздрібна торгівля дизельним пальним" на території міста Суми та Сумського району Сумської області складали понад 95, 87 та 86 відсотків відповідно;

- зростання роздрібних цін на АЗС зазначених суб’єктів господарювання на моторні бензини та дизельне пальне почалось у липні 2005 року;

- темпи зростання роздрібних цін на зазначених АЗС значно перевищували рівень інфляції;

- під час проведеного дослідження, Комітетом встановлено, що одночасне зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне до однакового рівня у липні-вересні 2005 року на АЗС цих суб’єктів господарювання відбувалось у випадках, коли закупівельні ціни не змінювались;

- зазначені суб’єкти господарювання отримували моторні бензини та дизельне пальне від різних постачальників за різними закупівельними цінами;

- при однаковому рівні роздрібних цін, суб’єкти господарювання мали різний рівень торговельних надбавок і різний рівень витрат;

- аналіз зміни обсягів реалізації моторних бензинів та дизельного пального у зв’язку з підвищенням роздрібних цін показав, що загальні обсяги роздрібної реалізації моторних бензинів та дизельного пального в натуральних показниках у вказаних суб’єктів господарювання у жовтні 2005 року в порівнянні з жовтнем 2004 року знизились у кожного з них;

- відповідачем з’ясовано та відображено у Рішенні АМКУ, що негативні зміни на ринку проявляються у поведінці всіх вказаних суб’єктів господарювання, їх поведінка є подібною і полягає в одночасному встановлені однакових роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне у липні-вересні 2005 року та утриманні однакового їх рівня на протязі тривалого часу - вересень - жовтень 2005 року;

- у період з 28.09.2005 по 26.10.2005 у місті Суми та Сумському районі рівень встановлених цін зазначеними суб’єктами господарювання перевищував середній рівень роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне в інших областях та в цілому по Україні;

- аналіз ситуації на задіяних товарних ринках свідчить про погодженість схожих дій, зокрема, і Товариства, які полягають в одночасному (синхронному) підвищенні цін та утриманні їх на однаковому рівні;

- внаслідок зазначених дій суб'єктів господарювання усунена цінова конкуренція між ними щодо задіяних товарів, що спричинило обмеження конкуренції на ринках "роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами", "роздрібної торгівлі високооктановими бензинами" та "роздрібної торгівлі дизельним пальним" в межах території міста Суми та Сумського району Сумської області;

- зазначені схожі дії призвели до суттєвого обмеження конкуренції, що дозволило цим суб’єктам господарювання значно посилити їхній ринковий вплив (порівняно з тим, що існував за умови їхньої незалежної конкурентної поведінки) та встановити у період з 28 вересня 2005 року по 26 жовтня 2005 року такі ціни, що перевищували рівень середніх цін на моторні бензини та дизельне пальне в інших областях та в цілому по Україні.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність підстав для визнання недійсним згаданого Рішення АМКУ.

Відповідно до пункту 1 статті 50 Закону № 2210 порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

Визначення узгоджених дій наведено у статті 5 Закону № 2210: це, зокрема, укладення суб’єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об’єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб’єктів господарювання.

За приписами статті 6 Закону № 2210:

- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша);

- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів (пункт 1 абзацу першого частини другої);

- антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб’єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об’єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності) (частина третя);

- вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом (частина четверта).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 52 Закону № 2210 за порушення, передбачені, зокрема, пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.

Отже, як частина друга, так і частина третя статті 6 Закону № 2210 містять ознаки одного порушення законодавства про захист економічної конкуренції –антиконкурентних узгоджених дій (пункт 1 статті 50 Закону № 2210). Рішенням АМК у діях Товариства встановлено наявність одного порушення і штраф за це порушення на нього накладено лише раз, що спростовує посилання скаржника на неправомірність одночасного застосування відповідачем положень частин другої та третьої статті 6 Закону № 2210.

Водночас стаття 59 Закону № 2210 встановлює вичерпний перелік підстав для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, встановивши на відміну від місцевого суду відсутність передбачених законом підстав для визнання недійсним Рішення АМКУ, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в задоволенні даного позову.

Доводи скаржника не спростовують висновків апеляційного господарського суду та зводяться до переоцінки встановлених ним фактичних обставин справи.

Разом з тим відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене постанова суду апеляційної інстанції відповідає встановленим ним обставинам справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 зі справи № 48/482 залишити без змін, а касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Укртатнафта" – без задоволення.

Суддя            В.Селіваненко

Суддя            І.Бенедисюк

Суддя                                                                                            Б.Львов