КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2008                                                                                           № 17/340

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха Б.В.

суддів:           Верховця А.А.

Тищенко А.І.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача – Зінчук П.Ф. – юрист

від відповідача – Мовчан А.О. – представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейське консалтингове агентство"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.12.2007

у справі № 17/340 (Кролевець О.А.)

за позовом                               Державне підприємство "Лужанський експериментальний завод"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейське консалтингове агентство"

про                                                  примусове виконання обов"язки в натурі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.12.2007р. у справі №17/340 позовні вимоги було задоволено частково, а саме в частині зобов’язання відповідача примусово виконати обов’язок в натурі шляхом розміщення в мережі Інтернет на порталі „Державні закупівлі України” по встановленій формі Оголошень про проведення закупівлі товарів: автомобіль легковий „Шкода-Супер Б 1,8”; 10000 тон меляси бурякової та 850 тон кислоти соляної.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати, оскільки вважає, що воно було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегією встановлено наступне:

Відповідно до умов договору №39-К від 15.05.2006, який був укладений між Державним підприємством „Лужанський експериментальний завод” (позивач) та ТОВ „Європейське консалтингове агентство” (відповідач), яке є власником Інформаційної системи в мережі Інтернет „Портал „Державні закупівлі України”, позивач доручив, а відповідач прийняв на себе зобов'язання надавати інформаційні послуги щодо забезпечення розміщення інформації в інформаційній системі в мережі Інтернет (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору відповідач на замовлення позивача розміщує на Порталі інформацію щодо закупівель товарів, робіт і послуг, а також оприлюднює інші документи, які позивач бажає розмістити на Порталі.

Згідно з п.4.2 Договору позивач надсилає, а відповідач приймає інформацію для її розміщення на Порталі та присвоює відповідній код, про що надсилає позивачу повідомлення.

Відповідно до п.4.4.1 Договору відповідач зобов'язаний своєчасно і якісно надавати інформаційні послуги.

Строк дії Договору згідно з п.6.1 Договору становить один рік. Відповідно до п.6.2 Договору якщо жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону за один календарний місяць до закінчення строку дії договору про припинення дії цього договору, то цей договір пролонгується на такий же строк на тих же умовах.

Оскільки жодна з сторін письмово не повідомила іншу сторону про закінчення строку його дії, Договір №39-К від 15.05.2006 був пролонгованим на тих же умовах на такий же строк.

Відповідно до п.7.5 Договору відповідач має право в односторонньому порядку розірвати договір, попередивши письмово позивача не пізніше ніж за один календарний місяць до дати розірвання договору.

Оскільки листом від 19.10.2007 відповідач повідомив позивача про розірвання договору з 30.11.2007, тому правовідносини сторін за договором №39-к від 15.05.2006 припинились з цієї дати.

Як свідчать матеріали справи, позивач протягом 2006-2007 року передав відповідачу Оголошення про результати проведення торгів на закупівлю. Передача таких оголошень, за твердженням позивача, відбувалась нарочним або факсимільним зв'язком, а Оголошення про проведення закупівлі товарів були надіслані рекомендованим листом, про що свідчать поштові квитанції, долучені до матеріалів справи.

Проте відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав і оголошення в мережі Інтернет не розмістив.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.4.4.1 Договору №39-к від 15.05.2006 відповідач був зобов'язаний своєчасно і якісно надавати інформаційні послуги. Як вбачається з умов укладеного між сторонами Договору, позивач повинен був надсилати Оголошення відповідачу.

Матеріали справи містять надані позивачем суду належні докази надіслання на адресу відповідача наступних Оголошень про проведення закупівлі товарів: автомобіль легковий «Шкода-Супер Б 1,8»; 10000 тон меляси бурякової, 850 тон кислоти соляної технічної, а також технічні вимоги до них.

Однак, відповідач своїх зобов'язань в частині розміщення оголошень в мережі Інтернет своєчасно не виконав.

Враховуючи те, що відповідач своїх зобов'язань за договором №39-К від 15.05.2006 своєчасно не виконав, отримані від позивача оголошення в мережі Інтернет не розмістив, ніяких доказів, які б спростували такі висновку суду, не надав, колегія вважає правомірним задоволення судом першої інстанції вимог позивача про зобов'язання відповідача примусово виконати обов'язок в натурі, шляхом розміщення в мережі Інтернет по встановленій формі Оголошень про проведення закупівлі товарів: автомобіль легковий «Шкода-Супер Б 1,8»; 10000 тон меляси бурякової та 850 тон кислоти соляної технічної.

У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оскільки договір №39-к припинив свою дію з 30.11.2007р. та на момент винесення рішення суду не був чинний, то у відповідача відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем щодо його виконання.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач також посилається на ч.2 ст. 653 ЦК України, відповідно до якої у разі розірвання договору зобов’язання сторін припиняються. Таким чином відповідач вважає, що після розірвання договору №39-К від 15.05.2006 він не має обов'язків щодо розміщення інформації в інформаційній системи в мережі Інтернет „Портал „Державні закупівлі України” щодо закупівлі товарів робіт і послуг, оскільки зобов'язання сторін є припиненими (ч.1 ст.598, ч.2 ст.653 ЦК України).

Такі твердження відповідача колегія вважає помилковими та безпідставними, оскільки відповідно до норм цивільного законодавства розірвання договірних відносин припиняє можливість виникнення прав і обов'язків після дати розірвання договору, але не припиняє зобов'язання і не звільняє від виконання обов'язків, що виникли до часу припинення договору. Колегія також відзначає, що договором №39-К від 15.05.2006 також не передбачено припинення зобов'язань відповідача у випадку розірвання договору.

Крім того, відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, зобов'язання відповідача за договором №39-к, які не були виконані відповідачем своєчасно (ще під час дії договору), не є такими, що припинилися, та підлягають обов’язковому виконанню відповідачем.

В апеляційній скарзі відповідач також звертає увагу суду на ту обставину, що невиконання ним умов договору щодо розміщення оголошення про проведення закупівлі товарів: автомобіль легковий „Шкода-Супер Б 1,8”; 10000 тон меляси бурякової та 850 тон кислоти соляної в інформаційній системи в мережі Інтернет було обумовлено невиконанням з боку позивача вимог п.2.1 та п.4.5. договору. Оскільки позивач в порушення умов договору не узгодив розмір плати за тендерну документацію та не проінформував учасників процедури закупівлі про необхідність оплати послуг, зазначених в п.1.1. договору на підставі договору на користь третьої особи, відповідач вважає, що суд задовольнивши позовні вимоги позивача, фактично зобов’язав відповідача розмісити оголошення на безоплатній основі.

Дані зауваження відповідача колегія також не приймає до уваги, оскільки згідно п. 2,1 Договору позивач не є учасником відносин по оплаті вартості тендерної документації та інших послуг на рахунок Інформаційної системи або уповноваженої нею особи, тому узгоджувати її розмір відповідач має з безпосередніми платниками, якими є учасники торгів. Крім того, як свідчать матеріали справи, позивач в направлених відповідачу оголошеннях зазначав реально можливі витрати на підготовку стандартної тендерної документації.

Що стосується посилань відповідача на не виконання позивачем пункту 4.5 договору щодо інформування учасників процедури закупівлі про необхідність оплати послуг на користь третьої особи, то, як вбачається з матеріалів справи, позивач цей обов'язок виконував належним чином, про що свідчить розміщення такої інформації безпосередньо в тендерній документації, яку отримують учасники торгів. Оскільки відповідно п.2.1 договору оплату проводять безпосередньо учасники торгів на рахунок Інформаційної системи або уповноваженої нею особи, позивач не брав на себе зобов'язань і не уповноважувався відповідачем на отримання будь-яких коштів та перерахування їх на його рахунки, тому претензії відповідача по оплаті його послуг позивачем до заводу безпідставні.

Як зазначає відповідач в апеляційній скарзі, відповідно до пункту 2.2.3 порядку функціонування Інформаційної системи (власного регламенту) він здійснює розміщення інформації впродовж трьох робочих днів після отримання відповідної плати або на основі укладеної угоди між: Замовником та Порталом.

Такою угодою є зокрема договір від 15.05.2006 р. №39-К, укладений позивачем з власником порталу (відповідачем). Таким чином колегія відзначає, що після отримання відповідачем оголошень позивача (докази отримання оголошень та їх копії залучено до матеріалів справи), які відповідно до законодавства підлягають розміщенню в мережі Інтернет, відповідач був зобов'язаний належним чином виконати умови Договору щодо їх розміщення, оскільки оплата послуг саме позивачем в договорі не передбачена.

Враховуючи викладене, колегія приходить до висновку про те, що рішення господарського суду м. Києва від 06.12.2007р. є обґрунтованим та відповідає дійсним обставинам справи, а отже підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2007р. у справі №17/340 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Європейське консалтингове агентство” – без задоволення.

2. Матеріали справи №17/340 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Отрюх Б.В.

Судді                                                                                          Верховець А.А.

Тищенко А.І.

11.02.08 (відправлено)