ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Рибака В.В.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" в особі розрахункового департаменту

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року

у справі

№ 7/369 господарського суду м. Києва

за позовом

ВАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" в особі розрахункового департаменту

до

Житлово-будівельного кооперативу "Ромашка-1"

про

стягнення 38906,30 грн.

за участю представників сторін:

позивача

Кукушкін К.М.,

відповідача

Педченко Т.Ю., Ревенко Г.В.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.06.2007 р. у справі №7/369 (суддя: Якименко М.М.) позов про стягнення боргу з урахуванням інфляції задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 р. (судді: Моторний О.А., Кошіль В.В., Вербицька О.В.) зазначене рішення змінено та викладено резолютивну частину рішення в іншій редакції. Позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 6332,82 грн. боргу, 63,32 грн. держмита, 19,21 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановив апеляційний господарський суд, 31.03.2000 р. сторони у справі уклали Договір №7842/4-14 на послуги водопостачання та водовідведення, відповідно до умов якого позивач зобов’язався забезпечити відповідачу постачання питної води та водовідведення, а відповідач зобов’язався сплатити за вищезазначені послуги згідно умов Договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65.

Пунктом п. 3.1 договору передбачено, що кількість води, що подається позивачем та використовується відповідачем, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих позивачем. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником позивача спільно з представником відповідача.

Згідно п. 3.4 кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно показників водолічильника.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що відповідач розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством, у п’ятиденний термін з дня представлення позивачем платіжних документів.

Позивач зазначив, що надав відповідачу послуги за період з 01.10.2005 р. по 01.03.2007 р. на суму 49533,48 грн., а відповідач оплатив лише 13236,69 грн., у зв’язку з чим борг відповідача станом на 01.03.2007 р. склав 36 296,79 грн. Місцевий господарський суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Однак, апеляційний господарський суд спростував доводи господарського суду першої інстанції та зазначив, що із розшифровок рахунків та маршрутних карток вбачається, що позивач нараховував плату не лише за постачання холодної води та водовідведення (код абонента 2-772), а й за постачання гарячої води (код абонента 2-50772).

Проте, договором №7842/4-14 на послуги водопостачання та водовідведення, укладеним сторонами у справі 31.03.2000 р., не передбачено надання послуг щодо постачання холодної води, що використовується на підігрів.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України “Про житлово-комунальні послуги ” відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Тому, включення позивачем до суми боргу оплати послуг з постачання гарячої води не ґрунтується на договорі № 7842/4-14 від 31.03.2000 р. та є безпідставним.

Крім того, відповідач надав договір № 7560905 на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладений між АЕК “Київенерго” та відповідачем, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд прийшов до правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції за постачання гарячої води.

В той же час, господарський суд апеляційної інстанції правомірно зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача боргу за надані послуги з водопостачання холодної води та водовідведення, надані на підставі договору № 7842/4-14 від 31.03.2000 р. є обґрунтованими.

Так, актом взаєморозрахунків від 29.06.2007 р. підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 6332,82 грн.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного господарського суду про те, що включення позивачем до суми боргу оплати послуг з постачання гарячої води не ґрунтується на договорі № 7842/4-14 від 31.03.2000 р.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року у справі № 7/369 залишити без змін.

Головуючий, суддя            М. Михайлюк

Судді          :            В.Рибак

С. Самусенко