ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"17" січня 2008 р.            Справа № 13/308-07

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Біріт –Фортуна”, м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро–Дніпро”, с. Кодаки, Васильківський район

2. Фермерського господарства „Кондор плюс”, с. Кодаки, Васильківський район

про визнання права на володіння та користування земельною ділянкою

Суддя С.Ю. Наріжний

Представники:

від позивача Литвиненко А.В. - довіреність б/н від 16.10.2007р.;

від відповідача 1. Перенков А.О. - довіреність №226 від 01.10.2007р.;

від відповідача 2 Виштак С.Д. - голова (протокол № 2 від 20.12.2006р.);

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Біріт –Фортуна” (далі –позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро –Дніпро” (далі –відповідач 1) та Фермерського господарства „Кондор плюс” (далі –відповідач 2) про визнання договору суборенд земельної ділянки між ТОВ „Агро-Дніпро” та Фермерським господарством „Кондор плюс” недісним, визнання за ТОВ „Біріт-Фортуна” право володіння та користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: с. Кодаки, Васильківського району, Київської області на тих умовах, які зазначені у договорі суборенди земельної ділянки між ТОВ „Агро-Дніпро” та Фермерським господарством „Кондор плюс”.

20.11.2007 р. позивач надав суду заяву на підставі ст. 22 ГПК України про уточнення позовних вимог згідно якої просить суд:

- визнати частково недійсним договір суборенди земельної від 01.02.2007 р., укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, який зареєстровано Васильківським відділом Київської філії центру ДЗК 15.03.2007 р. за №01, в частині земельної ділянки площею 169,044 га, яка знаходиться на полі №2 згідно кадастрового плану земельної ділянки, переданої в суборенду ТОВ „Біріт-Фортуна” за договором від 01.09.2005 р.

- відповідачам забезпечити передачу позивачу ТОВ „Біріт-Фортнуа” земельної ділянки 169,044 га, яка знаходиться на полі №2 згідно кадастрового плану земельної ділянки, переданої в суборенду ТОВ „Біріт-Фортуна” за договором від 01.09.2005 р.

- визнати поновленим договір суборенди земельної ділянки від 01.09.2005 р. №13 Б, який укладено між ТОВ „Біріт-Фортуна” та ТОВ „Агро-Дніпро” на новий строк –на наступні два роки, починаючи з 01.09.2007 р., на тих же умовах.

23.11.2007 р. позивач надав суду заяву на підставі ст. 22 ГПК України про уточнення позовних вимог згідно якої просить суд:

- визнати частково недійсним договір суборенди земельної від 01.02.2007 р., укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, який зареєстровано Васильківським відділом Київської філії центру ДЗК 15.03.2007 р. за №01, в частині земельної ділянки площею 88,23 га.

- зобов’язати відповідача 1 передати позивачу земельну ділянку площею 88,23 га у відповідності з умовами укладеного договору суборенди від 01.09.2005 р. №13Б.

- визнати поновленим договір суборенди земельної ділянки від 01.09.2005 р. №13 Б, який укладено між ТОВ „Біріт-Фортуна” та ТОВ „Агро-Дніпро” на новий строк –на наступні два роки, починаючи з 01.09.2007 р., на тих же умовах.

09.01.2008 р. позивач надав суду заяву на підставі ст. 22 ГПК України про зменшення позовних вимог згідно якої просить суд визнати поновленим договір суборенди земельної ділянки від 01.09.2005 р. №13 Б, який укладено між ТОВ „Біріт-Фортуна” та ТОВ „Агро-Дніпро” на новий строк на тих же умовах.

Судом встановлено, що заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а отже подальший розгляд справи здійснюється щодо вимог позивача зазначених в заяві про зменшення позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він як орендар має переважне право на поновлення договору суборенди земельної ділянки від 01.09.2005 р. №13Б, який був укладений між ним та відповідачем 1. Укладення ж відповідачем 1 з відповідачем 2 договору суборенди від 01.02.2007 р. земельної ділянки., що також орендується позивачем на підставі договору суборенди від 01.09.2005 р. №13Б є порушенням прав позивача.

Згідно відзиву від 25.09.2007 р. відповідач 2 позовні вимоги щодо визнання договору суборенди земельної ділянки від 01.02.2007 р. заперечує повністю

В судовому засіданні 03.12.2007 р. відповідач 1 надав суду відзив на позов згідно якого позовні вимоги щодо посилань позивача на продовження користування земельною ділянкою не визнає повністю з наступних підстав.

- позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували продовження користування позивачем земельною ділянкою по договору від 01.09.2005 р. №13Б після закінчення терміну на який його було укладено.

- договір суборенди земельної ділянки від 01.09.05р. не пройшов державну реєстрацію у Васильківському відділі Київської регіональної Філії «Центру державного земельного кадастру при державному комітеті по земельним ресурсів»і не набув чинності.

- 29.09.2007 р. в судовому засіданні позивачу було вручено відзив на позовну заяву з запереченнями щодо продовження договору суборенди, тобто на момент укладання договору б/н від 22.10.2007 р. позивач знав щодо заперечень відповідача 1 і не мав прав щодо використання спірної земельної ділянки.

- відповідно до п. 6.2., 8.1 договору суборенди земельної ділянки та ст. 34 Закону України „Про оренду землі” суборендар зобов’язаний після закінчення терміну суборенди повернути орендодавцю земельну ділянку без будь-яких додаткових повідомлень чи додаткових умов. Таким чином, якщо позивач з урахуванням вищевикладеного продовжував використовувати земельну ділянку, то це ще раз доводить порушення з боку позивача вимог земельного законодавства та прийнятих договірних зобов’язань.

В судових засіданнях 02.10.2007 р. оголошувалась перерва до 16.10.2007 р. на 10-00, 16.10.2007 р. оголошувалась перерва до 23.10.2007 р. на 11.00, 29.10.2007 р. оголошувалась перерва до 20.11.2007 р. на 10.00, 20.11.2007 р. оголошувалась перерва до 03.12.2007 р. на 14.15, 03.12.2007 р. оголошувалась перерва до 11.12.2007 р. на 15.30, 11.12.2007 р. оголошувалась перерва до 09.01.2008 р. на 10.30 про що сторони були належним чином повідомлені

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

01.09.2005 року між позивачем та відповідачем 1 був підписаний Договір суборенди земельної ділянки №13Б (далі –договір). Відповідно до умов договору відповідач 1 надає, а позивач приймає в строкове, платне користування земельну ділянку с/г призначення площею 508 га, що знаходиться за адресою: с. Кодаки, Васильківський р-н, Київська область.

Відповідно до п. 2.6 договору земельна ділянка належить орендодавцю (відповідач 1) на праві оренди земельних паїв до 01.03.2009 р.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що договір укладено на 2 роки. Після закінчення строку договору суборендар (позивач) має право поновлення його на новий строк, після кожного року оренди земельна ділянка поновлюється на 50 відсотків.

Як зазначає позивач станом на день подання позову він користується вищезазначеною земельною ділянкою, сумлінно сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою.

19.12.2006 р. позивач отримав від відповідача 1 лист з вимогою розірвання договору суборенд від 01.09.2005 р.

18.01.2007 р. відповідачем 1 було направлено позивачу лист про припинення вищезазначеного договору.

Під час розгляду справи відповідач 1 зазначив, що відповідно до ст. 93 , 202 Земельного кодексу України , ст., ст. 8,20 Закону України «Про оренду землі»,ст.,ст.4,5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та наказу Державного комітету України по земельних ресурсах №135 від 23.05.2003 р. «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок», п.7.2.,11.1,11.3 договору суборенди спірний договір підлягав державної реєстрації у Васильківському районному відділі земельних ресурсів з вчиненням запису в Державному реєстрі у зв’язку з чим суд вважає за необхідне в контексті розгляду вимоги про поновлення договору суборенду дати правову оцінки даним твердженням в зв’язку з запереченням відповідачем 1 чинності спірного договору та суд дійшов висновку про наступне.

Посилання відповідача 1 на ст.ст. 93, 202 Земельного кодексу України як на підставу обов’язкової реєстрації договору суборенди земельної ділянки в районному відділі земельних ресурсів є хибними, оскільки ст. 202 ЗК України встановлює, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Тобто дана стаття регулює державну реєстрацію самих ділянок, а не реєстрацію прав на такі ділянки та стосується ведення державного кадастру.

Норми Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” також не можуть свідчити про недійсність договору суборенди, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів і створена при ньому юридична особа –центр державного земельного кадастру забезпечують реалізації державної політики у сфері державної реєстрації прав та є держателями Державного реєстру прав.

Проте суд враховує, що договір суборенди від 01.09.2005 р. зареєстровано Кодаківською сільською радою 19.01.2006 р. про що свідчить підпис посадової особи, що провела реєстрацію, на самому договорі, а також печатка органу місцевого самоврядування.

Згідно частини 2) підпункту б) пункту 1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», реєстрація права користування землею і договорів оренди землі є повноваженням сільської ради.

Відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України міну від 25.12.1998р. № 2073 (надалі - Порядок) державна реєстрація договорів оренди проводиться за місцем

розташування земельної ділянки відповідною сільською радою.

Таким чином, державну реєстрацію договору суборенди було здійснено у повній відповідності із нормами чинного законодавства. В свою чергу, державні органи

земельних ресурсів, перелічені в п. 4 Порядку, не проводять, а забезпечують

реєстрацію, яка проводиться у відповідності із п. 3 Порядку.

Згідно п. 12 Порядку, факт державної реєстрації засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Згідно п.13 Порядку, державні органи земельних ресурсів реєструють після цього факт державної реєстрації у відповідній книзі. Згідно із Пунктом 14 Порядку встановлено, що датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Щодо листа начальника управління земельних ресурсів від 22.10.2007 р. №1358/02-1 на який посилається відповідач 1, то судом встановлено, що у абз. 2 вказаного листа зазначено, що відповідно до Постанови КМУ від 24.01.2000 р. №199 „Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)” реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір суборенди земельної ділянки від 01.09.2005 р. предметом якого є земельна ділянка власниками якої в свою чергу є власники земельних паїв належним чином пройшов державну реєстрацію та набув чинності з 19.01.2006 р.

Що стосується позовних вимог про визнання поновленим договору суборенди земельної ділянки від 01.09.2005 р. №13 Б, який укладено між ТОВ „Біріт-Фортуна” та ТОВ „Агро-Дніпро” на новий строк на тих же умовах, то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що договір укладено на 2 роки. Після закінчення строку договору суборендар (позивач) має право поновлення його на новий строк, після кожного року оренди земельна ділянка поновлюється на 50 відсотків.

Відповідно до п. 3 ст. 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Пунктом 1 ст. 764 ЦК України передбачено якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічні ж умови передбачені і ч. 3 ст. 33 Закону України „Про оренду землі” згідно якої у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Таким чином, суд вважає, що принциповим є питанням дослідження факту належного повідомлення відповідачем 1 позивача про відмову від продовження дії договору суборенди.

Так, судом встановлено, що в обґрунтування заперечення позовних вимог відповідач 1 посилається на пункт 9.2. договору суборенди земельної ділянки від 01.09.2005р., а також Закону України «Про оренду землі»якими передбачено , що договір припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено . Оскільки строк дії договору закінчився 01 вересня 2007 року, а орендодавець не має наміру будь-кому передавати в суборенду цю земельну ділянку, то позивач немає жодних підстав наполягати на продовженні договору на новий термін і відповідно немає переважного права. Більш того, позивач не звертався з відповідною заявою чи клопотанням про продовження дії договору на новий строк до 01 жовтня 2007р. включно.

Натомість, відповідач 1 своїми листами-претензіями від 12.12.2006 р. №182 та 18.01.2007 р., №209 від 19.07.2007р. вимагав від позивача завершити розрахунки по

орендної плати за 2006 та 2007рік та відповідно до п.6.1. договору ставив його

до відома про свій намір не продовжувати договір після закінчення терміну його

дії. В зв'язку з існуванням спору, щодо продовження користування земельною ділянкою позивач 13 вересня 2007 р. звернувся з позовом до суду і відповідно з 13 вересня 2007 р. правовідносини щодо користування земельною ділянкою є предметом розгляду судової інстанції .

29 вересня 2007 р. в судовому засіданні позивачу було вручено відзив на позовну заяву з запереченнями щодо продовження договору суборенди. Таким чином, на думку відповідача 1 в місячний термін з дня закінчення строку дії договору суборенди позивачу було вручено заперечення щодо поновлення дії договору.

Проте, листування відповідача 1 з позивачем з в контексті дослідження питання належного повідомлення позивача про небажання продовження дії договору суборенди не приймається судом до уваги оскільки таке листування не може мати для нього правових наслідків так, листи відповідача 1 про припинення договору, які ним направлені до 01.09.07р. або після 01.10.07р. не можуть братись до уваги, оскільки направлені поза межами встановленого ч. 3 ст. 33 Закону України „Про оренду землі” строку.

Згідно із ст.17 Закону України «Про оренду землі” передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.. Як стверджує відповідач 1 у своєму відзиві на позов та наданими поясненнями під час розгляду справи, що підтверджується також позивачем, строк договору суборенди закінчився 01.09.2007 р.

У строк з 01.09.07р. до 01.10.07р. відповідач 1 не надав своїх заперечень позивачу щодо користування ним землею та земельну ділянку із користування позивача не витребував до теперішнього часу. Оскільки позивач, як такий, що належно виконував умови договору, не ставить вимогу про поновлення договору на підставі переважного права серед інших рівних умов, закріпленого в ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а вважає договір поновленим, так як продовжує користуватись землею і земельна ділянка у нього не витребувана у місячний строк, заперечення відповідача 1 щодо неналежного виконання позивачем умов договору оренди не можуть братись до уваги.

Крім того, зазначені заперечення не мають значення для вирішення даного спору, оскільки не стосуються предмету спору.

Твердження відповідача 1 про те, що вручений, в судовому засіданні 29.09.07р. відзив на позов є запереченням, адресованим позивачеві, щодо продовження договору оренди, є помилковим оскільки відзив на позовну заяву адресований суду, а не позивачу. Суд також бере до уваги, що представники позивача, які представляють інтереси останнього в судовому засіданні, не наділені повноваженнями щодо розгляду питань про припинення договірних відносин або про їх подовження тощо. Таким чином, представник позивача, який здійснює судовий захист його інтересів, не являється уповноваженою особою для врегулювання взаємовідносин між позивачем та відповідачем 1.

Як вже зазначалось судом вище відповідно до ч. 3 ст.33 Закону України «Про оренду землі», письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням, а не поданням відзиву на позов. зазначений відзив не містить заперечень орендодавця щодо поновлення договору на новий строк: у відзиві містяться твердження про закінчення строку дії договору, про неналежне виконання його умов, про те, що позивач не звертався до відповідача 1 з пропозицією про поновлення договору, про те, що договір, нібито, не набрав чинності тощо. Відзив на позов не може містити заперечення щодо подовження договору суборенди на новий строк, оскільки на момент його надання позивач таких вимог не висував: поданий ним позов стосувався іншого предмету спору;

Відповідно до статті 33, 34 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач 1 не надав суду доказів надіслання позивачеві письмового листа-повідомлення, підписаного уповноваженою особою, про заперечення подовженню договору суборенди в установлених місячний строк з моменту закінчення строку договору;

Станом на день розгляду справи земельна ділянка у позивача не витребувана і останній нею користується, що не спростовано відповідачем 1, доказів передачі земельної ділянки від позивача відповідачу1 після закінчення строку дії договору суду не надано.

В свою чергу позивач надав суду договір б/н від 22.10.07р. укладений позивачем із СПД Ткачук на дискування грунту бороною та акт виконаних робіт з якого вбачається, що за договором для позивача за період з 22.10.07 по 01.11.2007р. проведено дискування 15 га грунту в полі №2.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі»умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

Оскільки відповідно до п. 2.6 договору земельна ділянка належить орендодавцю (відповідач 1) на праві оренди земельних паїв до 01.03.2009 р., то суд дійшов висновку про визнання поновленим договору суборенди земельної ділянки від 01.09.2005 р. №13 Б, який укладено між ТОВ „Біріт-Фортуна” та ТОВ „Агро-Дніпро” на строк до 01.03.2009 р. на тих же умовах.

Враховуючи те, що згідно останньої заяви про уточнення позовних вимог вимоги позивача заявлені лише до відповідача 1, суд вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача 2 підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК Украхни, в зв’язку з відсутністю предмету спору.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково до відповідача 1.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на відповідача 1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги до ТОВ „Агро-Дніпро” задовольнити повністю.

2.          Визнати поновленим договір суборенди земельної ділянки від 01.09.2005 р. №13Б, який укладено між ТОВ „Біріт-Фортуна” та ТОВ „Агро-Дніпро” на тих же умовах на строк до 01.03.2009 р.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро –Дніпро” (Київська обл., Васильківський р-н, с. Кодаки, майдан Леніна 1; 30662397) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Біріт-Фортуна” (м. Київ, вул. Богданівська 10; код 33233801) судові витрати 85 (вісімдесят п’ять) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Провадження у справі до відповідача 2 припинити.

Суддя                                                                                Наріжний С.Ю.