ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№ 35/219-37/113

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Л.І. Рогач - головуючого

Н.О. Волковицької

Г.П. Коробенко

за участю представників:

позивача

Жерліцина О.Г., дов. від 25.02.2008р.

відповідача

третьої особи

Глущенко З.В., дов. від 08.10.2007р.

Гега Ю.П., Стеценко А.О., дов. від 09.02.08р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної акціонерної компанії "Укрресурси"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 року

у справі

№ 35/219-37/113 господарського суду міста Києва

за позовом

Державної акціонерної компанії "Укрресурси"

до

третя особа

Державного комітету України по земельних ресурсах

Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель

про

розірвання договору оренди та виселення

ВСТАНОВИВ:

Державна акціонерна компанія "Укрресурси" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом про розірвання договору оренди нежилих приміщень від 31.12.2005р. № 218 на підставі статей 651 та 783 Цивільного кодексу України, зазначивши, що, в порушення умов договору та вказаних норм законодавства, орендар передав орендовані ним приміщення у користування іншій особі без дозволу орендодавця.

Згідно заяви від 15.03.2007р. позивач збільшив позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про виселення Державного комітету України по земельних ресурсах та Державної інспекції з контролю за використанням та охороню земель з нежилих приміщень загальною площею 709кв.м., що знаходяться на другому та третьому поверхах будинку за адресою м. Київ, провулок Музейний 12 (літера А), посилаючись на закінчення терміну дії договору оренди та безпідставності перебування відповідача та третьої особи у спірних приміщеннях.

Відповідач та третя особа заперечили позов повністю, посилаючись на перебування у вказаних нежилих приміщеннях на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.01.1999р. № 3-р та статус особи, що фактично використовує вказані приміщення, як урядового органу державного управління, що діє у складі відповідача та йому підпорядковується.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.04.2007р. (суддя Кондратова І.Д.) позов задоволено; розірвано договір оренди нежилих приміщень від 31.12.2005р. № 218, укладеного між Державним комітетом України по земельних ресурсах; виселено Державний комітет України по земельних ресурсах з нежилих приміщень загальною площею 709кв.м., що знаходяться на другому та третьому поверхах будинку за адресою м. Київ, пров. Музейний, 10, зазначене приміщення передано Державній акціонерній компанії "Укрресурси"; з відповідача на користь позивача стягнуто 203грн. судових витрат.

Судове рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо продовження дії договору № 218 від 31.12.2005р. після закінчення терміну договору на той самий термін та на тих самих умовах, з огляду на відсутність заперечень орендодавця, надання орендарем - Державним комітетом України по земельних ресурсах орендованого майна в користування третій особі, що є порушенням умов договору оренди, безпідставністю перебування орендарем у спірних приміщеннях за наслідками розірвання договору оренди, статтями 95, 525, 629, 651, 783 Цивільного кодексу України, статтею 188 Господарського кодексу України, що передбачають порядок виконання договірних зобов'язань та наслідки їх порушення, зокрема, за договором оренди.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р. (судді: Зеленін В.О. –головуючий, Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.) рішення місцевого господарського суду скасовано, у позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційним господарським судом зазначено, що договір оренди від 31.12.2005р. укладено відповідно до статті 648 Цивільного кодексу України на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.01.1999р., яке є обов'язковим для виконання і на даний час не скасовано.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та залишити без змін рішення місцевого суду про задоволення позову в повному обсязі.

Скаржник вважає, що при винесенні постанови апеляційним судом порушено норми процесуального та матеріального права, а саме, неправильно застосовано статтю 648 Цивільного кодексу України, оскільки правовідносини між сторонами повинні ґрунтуватися на принципі свободи договору відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України; судом не надано оцінки порушенню відповідачем умов договору та не застосовано пункт 2 частини 1 статті 783 Цивільного кодексу України; апеляційну скаргу прийнято до провадження всупереч статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач та третя особа відзив на касаційну скаргу не надали, їх представники в судовому засіданні просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін з огляду на її відповідність нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підстав встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Як встановлено господарськими судами та вбачається з матеріалів справи, Кабінетом Міністрів України було видано розпорядження № 3-р від 04.01.99р. про розміщення Держкомзему в приміщеннях робочою площею 800кв.м. будинку по Музейному провулку, 12 на умовах оренди, та про вивільнення ДАК "Укресурси" у місячний термін зазначених приміщень з укладенням з Держкомземом договору оренди.

31.12.2005року сторонами було укладено договір оренди нежилих приміщень, чинний до 30.11.2006р., та пролонгований на наступний період, відповідно до умов якого позивач (орендодавець) зобов’язався передати, а відповідач (орендар) прийняти у тимчасове користування за плату нежилі приміщення загальною площею 839кв.м., в тому числі робочою площею кімнат 644кв.м., що знаходяться на другому та третьому поверсі будинку за адресою: м. Київ, Музейний провулок,12, (літера А).

Цільовим призначенням орендованого приміщення є розташування офісу (без права використання приміщень для виробничих та складських потреб).

Пунктом 11.4.2 договору передбачено, що договір може бути розірвано достроково за вимогою орендодавця, якщо орендар без дозволу орендодавця передав приміщення у користування іншій особі.

Також судами встановлено, що на виконання Указу Президента України від 19.08.2002р. № 720 Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002р. № 1958 в складі Державного комітету по земельних ресурсах було утворено Державну інспекцію з контролю за використанням та охороною земель, як урядовий орган державного управління.

За пунктом 1 Положення, Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель є урядовим органом державного управління, який діє у складі Держкомзему та йому підпорядковується.

Листом від 31.12.2003р. № 78588 Кабінет Міністрів України задовольнив клопотання комітету від 27.11.2003р. про надання дозволу на розміщення інспекції в будинку № 12 по провулку Музейному в межах відведених Держкомзему площ. Договір піднайму між відповідачем та інспекцією не укладався.

Згідно акту від 02.06.2006р. позивачем було встановлено, що в орендованому приміщенні знаходяться та користуються ним працівники Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель та Управління з контролю за використанням та охороною земель міста Києва, в зв’язку з чим 05.06.2006р. позивач направив відповідачу листа № УР-02/410 про розірвання договору оренди від 31.12.2005р.

Відповідач не погодився на пропозицію про розірвання договору, з огляду на що позивач звернувся до суду з відповідним позовом про дострокове розірвання договору.

Задовольняючи даний позов, місцевий господарський суд виходив з порушення відповідачем умов договору оренди через передачу орендованого майна в користування третій особі, яка є самостійною юридичною особою, що, згідно статей 525, 651, 629, 759, 783 Цивільного кодексу України, є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Натомість, скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційна інстанція вказала, що для правильного вирішення спору належить враховувати правові підстави укладення договору оренди спірних приміщень та, відповідно правові підстави розміщення там Державного комітету України по земельних ресурсах та Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель, а саме обов'язкове для виконання сторонами розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.01.1999р. № 33-р, яким визначено порядок використання будинку № 12 по пров. Музейному.

Спірні правовідносини сторін виникли у зв’язку з реалізацією орендодавцем державного майна свого права на дострокове розірвання договору оренди з огляду на порушення, на його думку, орендарем умов договору оренди, через надання орендованого приміщення в користування іншій особі без згоди орендодавця та всупереч умовам укладеного договору оренди.

Спеціальною нормою –статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" - визначено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін, а на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, у разі невиконання сторонами своїх зобов’язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін, а на вимогу однієї з сторін може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

За статтею 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором.

Спеціальні підстави для розірвання договору найму на вимогу наймодавця передбачено статтею 783 Цивільного кодексу України; наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі, наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі, наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі, наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов’язок капітального ремонту був покладений на наймача.

Таким чином, для правильного вирішення даного спору судам належало з’ясувати правові підстави укладення договору оренди, взаємні зобов’язання сторін та підстави їх виникнення, наявність чи відсутність порушення відповідачем договірних зобов'язань.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, акти цивільного законодавства, акти органів держаної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відтак апеляційним судом правомірно було враховано як істотний факт у даному спорі розміщення відповідача у спірному приміщенні на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України, а також статус Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель як органу державного управління, який діє у складі Держкомзему та йому підпорядковується; розміщення інспекції в будинку № 12 в пров. Музейний згодою Кабінету Міністрів України –засновника позивача. Апеляційний суд дійшов законного висновку про відсутність порушень договірних зобов'язань відповідача за умовами договору оренди, та, відповідно, підстав для задоволення позову.

Таким чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційний господарський суд в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, всебічно, повно та об’єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином проаналізував правовідносини, що виникли та існували між сторонами, та дійшов законних та обґрунтованих висновків за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, наведених у постанові суду.

Як наслідок, прийняті апеляційним та місцевим господарськими судами постанова та рішення відповідають вимогам статей 84 та 105 Господарського процесуального кодексу України та Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 29.12.76 р. "Про судове рішення" зі змінами та доповненнями.

Доводи скаржника не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України та з підстав їх суперечності обставинам справи.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права при прийнятті постанови та рішення не знайшли свого підтвердження, з огляду на що підстав для скасування зазначених судових актів колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної акціонерної компанії "Укрресурси" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2007р. господарського суду міста Києва у справі № 35/219- 37/113 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді: Н. Волковицька

Г. Коробенко