ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Херсон, вул. Горького, 18
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

"28" лютого
2008 р.
Справа № 16/7-АП-08

Господарський
суд Херсонської області у складі судді
Немченко Л.М. при секретарі
Горголь О. М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємця  ОСОБА_1, м. Херсон

до Херсонського обласного управління у
справах по захисту прав споживачів, м. Херсон

про визнання акту недійсним.

За участю:

представників сторін

від  позивача: не прибув

від відповідача: Максимов
Д. С. дов. № 3 від 14.01.2008р

Приватний підприємець ОСОБА_1
(позивач) звернувся до суду з заявою про визнання недійсним акту перевірки
дотримання законодавства про захист прав споживачів  № 001346 від 15.11.07 недійсним та  скасування постанови № 546 від 26.11.07 про
накладення стягнень, передбачених статтею 23 ЗУ «Про захист прав споживачів «та
постанову начальника обласного управління від 26.11.07 по справі про
притягнення приватного підприємця до відповідальності за скоєне адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.155 КпАП України і закриття справи про
адміністративне правопорушення.

Відповідач позовні вимоги не визнає
і вважає, що прийняте рішення  відповідає
положенням чинного законодавства і фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,   суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч.3 ст.5 України
"Про захист прав споживачів", захист прав споживачів здійснюють
спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні органи.

Згідно
п.1 Положення про Державний комітет України з питань технічного регулювання та
споживчої політики затвердженого Указом Президента України від 18.03.2003 року
№225/2003 Держспоживстандарт України є спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, стандартизації,
метрології, підтвердження відповідності.

Як передбачено п.1 «Положення про
територіальні органи Державного комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики", затвердженого Наказом
Держспоживстандарту України від 12.09.2007 року № 217, зареєстрованого в
Мін'юсті України 26.10.2007 року за №1219/14486, територіальними органами
Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої
політики є управління у Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і
Севастополі, які підпорядковуються Державному комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої політики. Територіальні органи входять до
системи органів Держспоживстандарту і в межах своїх повноважень здійснюють
державний захист прав споживачів.

Порядок
проведення перевірок суб'єктів підприємницької діяльності держави органами у
сфері захисту прав споживачів встановлено Наказом Державного комі України з
питань технічного регулювання та споживчої політики від 25.10.2006р. №311,
зареєстрований в Мін'юсті України 21.11.2006 року (далі - Порядок).

Накладення
та стягнення штрафів здійснюється згідно з Положенням про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав  споживачів, затверджене постановою КМУ від
17.08.2002 року №1177.

Відповідно
до ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів»спеціально уповноважений
центральний орган у справах захисту прав споживачів, а також його територіальні
органи мають право, в тому числі: перевіряти у суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки
продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно  відвідувати та обстежувати
відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; одержувати безоплатно від суб'єкт господарювання
копії необхідних документів; давати суб'єктам господарювання обов'язкові для
виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

Спеціалістами
управління Черненко С.П. (службове посвідчення №18 від 02.11.04 р.) та Лібус
С.Б. (службове посвідчення №1 від 01.03.04 р.) 15.11.2007 року на  підставі тематичного плану роботи управління
на IV квартал 2007 року, направлення на право проведення перевірки від
14.11.2007 року №516, ст. 5, 26 Закону України «Про захист прав споживачів»,
«Положенням про територіальні органи Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої політики", «Порядком проведення
перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг», була
проведена перевірка перевірки у перукарні «Афродіта».

Перевірка
проводилася у присутності довіреної особи ОСОБА_2, яка на момент перевірки
приймала замовлення та проводила розрахунки зі споживачами та виконавця послуг
ОСОБА_3

В
ході розгляду справи позивач заперечував той факт, що гр. ОСОБА_2 була
довіреною особою, однак, суд зазначені заперечення до уваги не приймає,
оскільки перед початком перевірки посадові особи управління перед довіреною
особою  представилися, пред'явили
службові посвідчення, направлення на право проведення перевірки, повідомили про
мету перевірки. Вона підписала акт перевірки  як довірена особа та не заперечувала в ході
перевірки перед перевіряючими особами
факт своєї довіреності представляти
інтереси приватного підприємця ОСОБА_1.

В результаті перевірки
було встановлено порушення:

1.) п. 7, 8 «Правил побутового обслуговування
населення», затверджених Постановою КМУ від 04.06.1999 року № 974 та ст. 15
Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: в інформаційному стенді
для споживачів відсутні Правила, витяг із Закону України «Про захист прав
споживачів», перелік нормативних документів вимогам яких повинні відповідати
послуги, книга відгуків і пропозицій.

2.) п. 5.6 ДСТУ 4094-2002 «Послуги
перукарень», ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: на час
перевірки не надано документів про якість та безпеку на технічне обладнання,
косметичні та хімічні засоби

3.) п. 5.11 та п. 7.1 ДСТУ 4094-2002
«Послуги перукарень», а саме: на час перевірки не надано документи про
кваліфікаційний рівень виконавців послуг, відсутні гарантійні зобов'язання
виконавця, прання білизни проводиться самостійно.

За
результатами перевірки був складений акт № 001346 від 15.11.07, який був
підписаний, як зазначалося вище з боку перевіряємої особи гр. ОСОБА_2( До
матеріалів справи відповідачем доданий акт з підписом зазначеної особи (
арк.24)

На
підставі акту постановою про накладення стягнень передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»№546 від 26.11.2007 року на позивача був
накладений штраф за порушення законодавства про захист прав споживачів у
розмірі 255 грн.

Розрахунок розміру штрафу
розрахований наступним чином: за відсутність необхідної, доступної, достовірної
та своєчасної інформації у розмірі 85 грн. ( 30% від 49 грн. вартості послуги
(стрижки чоловічої та жіночої), але не менше п'яти  оподаткованих мінімумів доходів громадян); за
виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативних
документів у розмірі  170 грн. (50% від 25
грн. вартості послуги (фарбування волосся), але не менше десяти неоподаткованих
мінімумів доходів громадян).

Також,
за матеріалами перевірки була порушена справа про адміністративне
правопорушення.  За встановлені порушення
п. 7, 8 «Правил побутового обслуговування населення», затверджених постановою
КМУ від 04.06.1999 року № 974, що є складом правопорушення за яке передбачена
відповідальність ч. 1 ст. 155 КУпАП. постановою
№ 727 від  26.11.07 на  гр.ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 85
гривень.

Не
погоджуючись з вказаними постановами, позивач звернулася до суду з адміністративним
позовом і просить визнати акт перевірки недійсним, скасувати постанови по
справі про адміністративне правопорушення та про накладення стягнень
передбачених ст. 23 ЗУ „Про захист прав споживачів", стягнути з
відповідача судові витрати.

Із
огляду на зазначене суд дійшов до провадження у справі в частині скасування
постанови № 727 від 26.11.07 щодо притягнення гр. ОСОБА_1до адміністративної
відповідальності слід закрити, оскільки відповідно до ст.18 КАСУ місцевим
загальним судам як адміністративним судам підсудні справи з приводу скасування
рішень суб'єктів владних повноважень  у
справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до  Роз'яснень ВАС України "Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів” акт державного чи іншого органу -це юридична форма
рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні
правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і
має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання
акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/
або  визначеній  законом компетенції органу, який видав цей
акт. Обов'язковою умовою визнання  акта
недійсним є також порушення, в зв'язку з прийняттям відповідного акту прав та
охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо  ж акт в цілому узгоджується з вимогами
чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто, є
вірним по суті, то окремі порушення процедури прийняття акта не можуть бути
підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачене законодавством

Із огляду на зазначене, суд закриває провадження також
щодо позовних вимог про визнання недійсним акту перевірки  № 001346 від 15.11.07, оскільки акт не є
рішенням органу владних повноважень, а лише фіксує факти порушень, на підставі
якого орган владних повноважень приймає рішення. Відповідно до ст.16 ЦК України  чинним законодавством не визначений такий спосіб
захисту порушеного права як визнання акту перевірки недійсним, оскільки сам акт
не породжує для позивача будь-яких юридичних наслідків.

Відповідно
до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на
одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про
продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.
Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи
замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію
повинна містити:

1)          назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг, за якими

вони
реалізуються;

2)          найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати

вітчизняна
продукція;

3) дані про основні
властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про  склад (включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну
кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів,
а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт;

4) відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження
щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені
нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність
у її складі генетично модифікованих компонентів;

6) дані про ціну (тариф),
умови та правила придбання продукції;

7)
дату виготовлення;

8)відомості про умови
зберігання;

9)
гарантійні зобов'язання виробника (виконавця);

10)          правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

11)          строк придатності (строк служби)
товару (наслідків роботи), відомості про

необхідні
дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі

невиконання
цих дій;

12)          найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і

підприємства,
яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а

також
проводить ремонт і технічне обслуговування.

Стосовно
продукції, яка підлягає обов'язковій сертифікації, споживачеві повинна
надаватись інформація про її сертифікацію.

За
змістом п. 7, 8 "Правил побутового обслуговування населення",
затверджених Постановою КМУ від 04.06.1999 року № 974, у приміщенні, де
проводиться приймання та видача замовлень, на видному і доступному для
замовників місці повинні розміщуватися: ці Правила; витяг із Закону України
"Про захист прав споживачів" в частині надання послуг; перелік
побутових послуг, що надаються; інформація про повне найменування виконавця,
його адреса, номери телефонів, прізвище, ім'я та по батькові керівника
(власника); копії свідоцтв про державну реєстрацію, сертифікатів відповідності
на послуги, які підлягають обов'язковій сертифікації, а також копії торгових
(спеціальних торгових) патентів, спеціальних дозволів (ліцензій) за видами
послуг, які підлягають патентуванню, ліцензуванню; зразки матеріалів та
затверджених в установленому порядку виробів; ціни і тарифи на послуги,
матеріали та вироби; перелік нормативно-технічних документів, вимогам яких
повинні відповідати послуги; гарантійні зобов'язання виконавця послуг;
інформація про працівників, які обслуговують замовників, номери телефонів
місцевих органів виконавчої влади, територіальних органів Держспоживзахисту,
перелік категорій громадян, які користуються пільгами в отриманні побутових
послуг; книга заяв і пропозицій.

Судом встановлено, що перевіряючими
було встановлено порушення вищезазначених присів чинного законодавства,
оскільки, як витікає із акту перевірки, в перукарні були відсутні на час
перевірки в інформаційному стенді для споживачів Правила, витяг із ЗУ «Про
захист прав споживачів», перелік нормативних документів, вимогам яких повинні
відповідати послуги, книга відгуків і пропозицій. Відповідальність за
відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації
передбачена п. 7) ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»у
розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару,
виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. За зазначене порушення на підставі ст.23 ЗУ «Про
захист прав споживачів»відповідач нарахував штрафну санкцію у розмірі 85
грн.
Розрахунок зазначеної суми приведений вище

Із огляду на зазначене суд дійшов до
висновку, що відповідач  діяв правомірно
при нарахуванні зазначеного штрафу, оскільки порушення мало місце, штраф
нарахований у відповідності до чинного законодавства.

Що стосується нарахування штрафних
санкцій у сумі  170 грн., то відповідач
пояснив, що ним застосовані штрафні санкції за порушення п.7.1 ДСТУ 4094-2002
«Послуги перукарень», а саме: відсутні гарантійні зобов'язання.

В судовому засідання відповідач в
обґрунтування нарахування штрафних санкцій
посилався на пунктами 5.6; 5.11; 7.1 ДСТУ 4094-2002 „Послуги перукарень.
Загальні вимоги", де передбачено, що парфумерні і косметичні засоби,
хімічні препарати, а також технологічне обладнання, що підлягає обов'язковій
сертифікації, повинні мати сертифікат відповідності. Препарати (засоби)
іноземного виробництва використовуються за наявності офіційних даних щодо
безпеки для здоров'я людини.

Обов'язковими
умовами надання послуг перукарень мають бути:

-          документально підтверджений
професійний і кваліфікаційний рівень виконавця послуг та його знання
санітарного мінімуму, вимог безпеки, правил обслуговування;

-          додержання санітарно гігієнічних норм
та правил;

наявність технологічного
обладнання, інструментів та матеріалів;

-          наявність та знання виконавцями
нормативної та технологічної документації на

конкретні
види послуг.

Виконавець
послуг гарантує відповідність виконаних послуг вимогам нормативних документів.

Однак,
посилання на п.5.6,5.11 ДСТУ 4094-2002 суд до уваги не приймає, оскільки в
оскаржуваній постанові немає посилання саме на ці пункти. Штрафні санкції
застосовані за порушення п.7.1  ДСТУ
4094-2002, тобто, на його думку,   у
перукарні були відсутні гарантійні зобов'язання.

На
запитання суду, як саме мали бути відображені
в перукарні гарантійні зобов'язання, відповідач не зміг надати
відповідь.

В
зв'язку з цим, суд дійшов до висновку, що відповідач не довів в цій частині
факт порушення приписів чинного законодавства, оскільки не зміг навіть
пояснити, якими діями позивач мав виконати п.7.1  ДСТУ 4094-2002.

В
зв'язку з цим в цій часині позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись  статтями п.1 ст.157, 158, 159,
160, 162, 163,
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1.Позовні
вимоги задовольнити частково

2.Визнати
протиправним та скасувати рішення Херсонського обласного управління у справах
захисту прав споживачів № 546 від 26 листопада 2007 року щодо накладення штрафу
в розмірі 170 грн.  на  приватного підприємцяОСОБА_1 за  відсутність гарантійних зобов'язань,
передбачених п.7.1 ДСТУ 4094-2002.

3.Закрити
провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним акта
перевірки № 001346 від 15.11.07 та скасування постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності гр.ОСОБА_1 від 26.11.07.

Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Л.М. Немченко

Повний текс постанови  виготовлено

відповідно до ст.  163 КАС України
06 березня 2008р.