КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2008                                                                                           № 25/496

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання:

представників сторін:

позивача: Шевченко Т.В. (дов. від 22.10.07 б/н);

відповідача: Яремчук Т.П. (дов. від 01.01.08 б/н),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства фірми "Укргазбуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2007

у справі № 25/496

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма Л.В.С."

до                                                   Акціонерного товариства фірми "Укргазбуд"

про                                                  стягнення 41381грн. 50 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.07 позов задоволений частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства фірми “Укргазбуд” (далі-відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма”Л.В.С.” (далі-позивач) 26583, 60 грн. основного боргу.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства фірми “Укргазбуд” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма”Л.В.С.” 324, 83 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з підстав неповного з’ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення, яким у позові в частині стягнення основного боргу відмовити.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки позовні вимоги позивача не підлягають розгляду через провадження справи № 23/668-15/518б про банкрутство АТФ “Укргазбуд”. В апеляційній скарзі зазначено, що позивач не звертався до АТФ “Укргазбуд” у встановлений Законом про банкрутство строк, а зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає, тобто суд першої інстанції повинен був відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у частині стягнення основного боргу.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

29.10.2004р. було укладено договір підряду № 30 між ТОВ ВКФ “Грек” та Управлінням комплектації № 18 АТ фірма “Укргазбуд”(структурний підрозділ АТ фірма “Укргазбуд”), згідно якого ТОВ “ВКФ Грек” взяло на себе зобов’язання виконати ремонтні роботи в офісних приміщеннях штабу будівництва МДЦ “Артек”. На відповідача за вказаним договором покладено обов’язок надати приміщення для проведення ремонтних робіт та оплатити їх вартість.

В пункті 1.4. сторони передбачили, що вартість ремонтних робіт за вищевказаним договором складає 20 584 грн. без вартості матеріалів. Дефектним актом, що є додатком до вищевказаного договору, передбачено обсяг виконуваних ремонтних робіт.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно акту прийому виконаних підрядних робіт за грудень 2004 року та довідки ТФ № КБ-3 від 24.01.05 загальна вартість виконаних робіт склала 26 583, 60 грн.

Пунктом 2.1.3 договору підряду від 29.10.04 № 30 передбачено, що оплата здійснюється протягом трьох днів з дня підписання довідки ТФ КБ-3. Вказана сума боргу у строк відповідачем не сплачена.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

14.06.07 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Юридична фірма”Л.В.С.” та ТОВ Виробничо-комерційна фірма “ГРЕК” було укладено договір про відступлення права вимоги за № 133/06-07. Відповідно до цього договору до позивача переходить право вимоги, що належить ТОВ Виробничо-комерційна фірма “ГРЕК” за довогором підряду № 30 від 29.10.04.

Згідно п. 1.2. вищевказаного договору новий кредитор (ТОВ “Юридична фірма Л.В.С.”) одержує всі права за основним договором (замість первісного кредитора), у тому числі вимагати від боржника належного виконання всіх зобов’язань за основним договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу та відмову у задоволенні вимог про стягнення штрафних санкцій.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ухвалою суду від 11.10.04 було порушено справу № 23/668-б про банкрутство АТ фірма “Укргазбуд”. За заявою Виробничо-торгово-господарського об’єднання концерну “Сімекс” 29.10.04 порушено справу № 15/556-б про банкрутство АТ фірма “Укргазбуд”.

16.09.05 судом винесено ухвалу про об’єднання справ № 15/556-б та № 23/668-б про банкрутство АТ фірма “Укргазбуд” в одне провадження з присвоєнням номеру № 23/668-б-15/518-б.

У відповідності до ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ухвалою від 29.10.04 про банкрутство АТ фірма “Укргазбуд” введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.06 № 23/668-15/518-б роз’яснено, що конкурсними кредиторами АТФ “Укргазбуд” по справі № 23/668-15/518-б будуть вважатися кредитори, вимоги яких до АТФ “Укргазбуд” виникли до 29.10.04 – до дати порушення справи № 15/556-б за заявою Виробничо-торгового-господарського об’єднання концерну “Сімекс”.

Згідно положень Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” метою мораторію є як зупинення виконання боржником грошових зобов’язань, строк виконання яких настав, так і зупинення нарахування неустойки (пені, штрафу), застосування будь-яких інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання таких грошових зобов’язань. Мораторій розповсюджується на грошові зобов’язання, строк виконання яких настав до порушення справи про банкрутство.

Пунктом 4 ст. 12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

- не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Помилковим є посилання в мотивувальній частині рішення суду на те, що погашення заборгованості боржника відбувається в порядку встановленому Законом “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Однак, це не призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно, доводи апеляційної скарги є такими, що не дають підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.07 у справі №25/496 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.07 у справі №25/496 залишити без змін, а апеляційну скаргу– без задоволення.

2. Матеріали справи №25/496 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

01.02.08 (відправлено)