СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

17 березня 2008 року

Справа № 2-1/17489-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Фенько Т.П.,

за участю представників сторін:

прокурор: Шульга Антон Миколайович, посвідчення № 438 від 20.02.06, Прокуратура міста Севастополя;

позивача: Лисякова Марина Павлівна, довіреність № 24/01-06/94 від 14.01.08, Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради;

відповідача: Соловйова Катерина Сергіївна, довіреність № 01Д від 08.01.08, Фонд майна Автономної Республіки Крим;

відповідача: не з'явився, Відкрите акціонерне товариство "Кримбуд";

розглянувши апеляційне подання Прокурора Центрального району міста Сімферополя на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ковтун Л.О.) від 29 січня 2008 року у справі №2-1/17489-2007

за позовом           Прокурора Центрального району міста Сімферополя (вул. К. Лібкнехта, 2,Сімферополь,95000)

в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради (вул. Толстого, 15,Сімферополь,95000)

до           Фонду майна Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 17,Сімферополь,95015)

Відкритого акціонерного товариства "Кримбуд" (вул. Фрунзе, 41,Сімферополь,95017)

про визнання нечинними наказів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ковтун Л.О.) від 29 січня 2008 року у позові Прокурора Центрального району в м. Сімферополь в інтересах держави в особі виконавчого комітету Сімферопольської міської ради до Фонду майна Автономної Республіки Крим, відкритого акціонерного товариства „Кримбуд” про визнання нечинними наказів, відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, Прокурор Центрального району міста Сімферополя звернувся з апеляційним поданням, в якому просить рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

У судовому засіданні, призначеному на 17 березня 2008 року, прокурор підтримав подання, з підстав необґрунтованості рішення суду першої інстанції, представник позивача підтримала апеляційну скаргу. Представник відповідача, Фонду майна Автономної Республіки Крим заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення господарського суду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Фонду майна Автономної Республіки Крим № 1493 від 25 вересня 1996 року ,,Про створення Відкритого акціонерного товариства „Кримбуд” м. Сімферополь” на підставі Указів Президента України від 26 листопада 1994 року № 699.94 „Про заходи із забезпечення прав громадян на використання приватизованих майнових сертифікатів” від 19 березня 1996 року № 194/96 та „Про завдання та особливості приватизації державного майна у 1996 році”. Програмою приватизації майна державних підприємств в Республіці Крим на 1996 рік, затвердженою Постановою Верховної Ради Криму № 854-1 від 04 липня 1996 року, було створено Відкрите акціонерне товариство «Кримбуд»статутний фонд якого склав 2757670 грн., у тому числі й нерухоме майно на суму 970062 грн. відповідно до додатку до наказу. Наказом Фонду майна Автономної Республіки Крим від 18 грудня 1996 року №2081 „Про збільшення Статутного фонду Відкритого акціонерного товариства „Кримбуд” на підставі проведеної експертної оцінки, затвердженої наказом Фонду майна Автономної Республіки Крим № 2061 від 13 грудня 1996 року було вирішено викласти пункт 3 Наказу Фонду майна Автономної Республіки Крим від 25 вересня 1996 року № 1493 в наступній редакції „Внести до статутного фонду відкритого акціонерного товариства державне майно та грошові кошти на суму 2910739 грн. у тому числі й нерухоме майно на суму 1 152751 грн. відповідно до додатку на дійсного наказу”.

З акту прийому-передачі державного майна вбачається, що серед майна, що передається Фондом майна Автономної Республіки Крим у власність Відкритому акціонерному товариству „Кримбуд”, створеному відповідно до наказу № 1493 від 25 вересня 1996 року та наказу від 18 грудня 1996 року „Про збільшення Статутною фонду відкритого акціонерного товариства „Кримбуд” товариство прийняло гуртожиток по вул. Житкова. 76. інвентарний номер 010, вартістю 151014 грн., гуртожиток по вул. Захарова, 15 в м. Сімферополі, інвентарний номер 011, вартістю 14456 грн., гуртожиток по вул. Барикадна, 70 вартістю 115226 грн., інвентарний номер 026, гуртожиток по вул. Захарова. 9/1. інвентарний номер 035, вартістю 15058 грн., гуртожиток по вул. Руська,103-а, інвентарний номер 039, вартістю 54618 гри., гуртожиток по вул. Севастопольська, 116, інвентарний номер 072, вартістю 295781 грн., гуртожиток по вул. Кржижановського, 6, інвентарний номер 008, вартістю 17351 грн., гуртожиток по вул. Яблочкова, 23/4, інвентарний номер 029, вартістю 99642 грн.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень прокурора та позивача по справі, оскільки, вважає, що оспорюваними наказами не були порушені норми Житлового кодексу УРСР. Статтею 5 Житлового кодексу УРСР в редакції, яка діяла на час прийняття оспорюваних наказів, визначено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів (житловий фонд місцевих рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Судова колегія зазначає, що відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягають поступовій передачі до відання місцевих рад народних депутатів у порядку і в строки, що визначаються Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української РСР. Житлові будинки, споруджені з залученням у порядку пайової участі коштів державних підприємств, установ, організацій, зараховуються (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР) до житлового фонду місцевих рад народних, депутатів, коли функції єдиного замовника по спорудженню цих будинків виконував виконавчий комітет Ради народних депутатів.

Однак, колегія суддів вказує, що вказаною статтею Житлового кодексу, ні Житловим кодексом не вказано механізм регулювання процедури інвентаризації державного майна.

Колегія суддів критично ставиться до посилань позивача на положення статті 3 Закону України „Про приватизацію державного майна”, оскільки відповідно до пункту 2 статті 3 вказаного закону в редакції, яка діяла на час прийняття оспорюваних наказів, дія цього закону не поширювалася на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належить підприємствам, що приватизуються; зміну організаційно-правових форм власності колгоспів, підприємств споживчої кооперації.

Судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що правові засади приватизації житлового фонду, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». При цьому, слід зазначити, що в редакції станом на 25 вересня 1996 року та 18 грудня 1996 року (остання редакція зазначеного закону відбулася станом на час прийняття оспорюваних наказів 22 лютого 1994 року) відповідно до пункту 9 статті 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонд” в разі банкрутства підприємств, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (крім гуртожитків) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад народних депутатів.

Отже, на час прийняття наказів про внесення до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Кримбуд» гуртожитків, законодавчо не було встановлено обмежень щодо можливості приватизації гуртожитків, що й було враховано Фондом майна Автономної Республіки Крим при прийнятті оспорюваних наказів.

Відповідно до статей 115 Цивільного кодексу України та 140 Господарського кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Відповідно до положень Цивільного кодексу УРСР від 1963 року, який діяв на час їх прийняття, другий відповідач набув права власності на гуртожитки з часу їх передачі за актом.

При вказаних обставинах Севастопольський апеляційний господарський суд дійшов до висновку про повне з'ясування судом першої інстанції обставин і їх достовірності, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими. Висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права не встановлені.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Прокурора Центрального району міста Сімферополя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 січня 2008 року у справі № 2-1/17489-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  О.В. Дугаренко

Судді                                                                                Л.М. Заплава

Т.П. Фенько