ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.08р.

Справа № 9/331-07

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАІС", м.Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Мобілочка", м.Дніпропетровськ

про стягнення 10 605 грн.

Суддя Подобєд І.М.

Представники:

Від позивача – Матвієвський О.В. – представник, довіреність від 28.11.07р.

Від відповідача – Слободенюк Т.В. - ю/к, довіреність від 20.09.07р.

- Тарасюк О.О. - ю/к, довіреність від 20.09.07р.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ „МАІС” звернулось у листопаді 2007 року із позовом до ПП „Мобілочка”, в якому просить господарський суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 10605,00 грн. на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, що були завдані в результаті дострокового розірвання договору №М-015.12-2005 від 15.12.2005р.

Відповідач позов не визнає. Вказує у відзиві на позов, що дійсно 15.12.2005р. між сторонами був укладений договір №М-015.12.-2005 по охороні магазинів „Мобілочка” із додатковою угодою, який Відповідач запропонував розірвати в односторонньому порядку, але позивач проігнорував встановлений умовами договору механізм і порядок його одностороннього розірвання. Вважає, що у його діях немає необхідної сукупності складових правопорушення за неодержаний прибуток позивача.

В судовому засіданні 10.01.08р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, господарський суд -

встановив:

Між позивачем –Товариством з обмеженою відповідальністю „МАІС” і відповідачем –Приватним підприємством „Мобілочка” був укладений договір № М-015.12-2005р. від 15.12.2005 року про надання послуг по охороні магазинів „Мобілочка” у місті Запоріжжі.

Пунктом 1.1. Договору (в редакції додаткової угоди від 01.08.2007 р. №2) Позивач і відповідач визначили, що предметом договору є надання послуг по охороні матеріальних цінностей і підтриманню внутрішнього громадського порядку в магазинах Відповідача, розташованих за адресою:

- м. Запоріжжя, пр. Леніна, 38, „Мобілочка”;

- м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 32, „Мобілочка”.

Відповідно до пунктів 7.1. і 7.2. вищевказаного договору він набирав чинності з моменту підписання і діяв до 31.12.2006 р. У випадку, якщо жодна зі сторін за 30 (тридцять) днів до закінчення Договору не заявить про його розірвання, договір вважається пролонгованим на той же строк (один рік).

Відповідно до пункту 7.3. Договору (в редакції додаткової угоди від 01.08.2007 р. №2) встановлювалось право Сторін на односторонню відмову від Договору у повному обсязі або частково відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України і ст. 188 Господарського кодексу України. Одностороння відмова від Договору повинна оформлюватись додатковою угодою до нього (ст. 654 Цивільного кодексу України). Для одностороннього розірвання Договору Сторона-ініціатор повинна направити іншій Стороні письмове повідомлення з зазначенням причин відмови від Договору і два екземпляри підписаної і скріпленої печаткою додаткової угоди про розірвання Договору. Сторона, яка отримала повідомлення і додаткову угоду про розірвання Договору, зобов’язана підписати додаткову угоду днем її отримання і у 5-денний строк надіслати іншій Стороні один екземпляр підписаної і скріпленої печаткою додаткової угоди. Договір вважається розірваним не раніше, чим через 15 календарних днів, рахуючи з дня, наступного за датою підписання додаткової угоди другою Стороною. До закінчення 15 календарних днів до дати розірвання Договору) Сторони зобов’язані виконувати взяті на себе зобов’язання по Договору у повному обсязі.

Відповідач листом від 13.09.2007 р. № 495 повідомив Позивача про розірвання Договору відповідно до пункту 7.3., додавши до повідомлення проект додаткової угоди від 13.09.2007 р. № 3 про дострокове розірвання Договору.

Позивач своїм листом від 14.09.2007 р. № 368 відмовив Відповідачу у підписанні запропонованого проекту додаткової угоди від 13.09.2007р. № 3 у зв’язку з недотриманням останнім механізму і порядку такого розірвання, так як Відповідач письмово не зазначив причини відмови від договору.

Відповідач листом від 17.09.2007 р. № 506 повідомив Позивача про розірвання Договору відповідно до пункту 7.3., додавши до повідомлення проект додаткової угоди від 20.09.2007р. № 3 про дострокове розірвання Договору. У вищезазначеному повідомленні Відповідач зазначив причини і підстави розірвання договору –неналежне виконання обов’язків працівниками Позивача і створення реальної загрози цілісності і збереженню майна (ст. ст. 611, 615 Цивільного кодексу України).

Позивач своїм листом від 20.09.2007 р. № 371 відмовив Відповідачу у підписанні запропонованого проекту додаткової угоди від 20.09.2007р. № 3, так як доказів неналежного виконання обов’язків працівниками Позивача і створення реальної загрози цілісності і збереженню майна відповідача останній не надав і, крім того, Відповідач пропонував розірвати достроково Договір не відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України і ст. 188 Господарського кодексу України, як і передбачено п. 7.3. Договору, а відповідно до статей 611 і 615 Цивільного кодексу України, які встановлюють правові наслідки порушення зобов’язання.

Відповідач листом від 25.09.2007 р. № 524 повідомив Позивача про розірвання Договору відповідно до пункту 7.3. у зв’язку за зміною кон’юнктури ринку роздрібної торгівлі мобільними телефонами, введенням жорсткого режиму економії, скорочення постів охорони на торгових точках, додавши до повідомлення проект додаткової угоди №3 без дати про дострокове розірвання Договору.

Позивач своїм листом від 28.09.2007 р. № 374 відмовив Відповідачу у підписанні запропонованого проекту додаткової угоди № 3 без дати, так як останній не надав доказів, які б беззаперечно свідчили про об’єктивне існування обставин, що спонукали Відповідача до прийняття рішення про дострокове розірвання Договору.

Відповідач своїм листом від 02.10.2007 р. № 546 повідомив Позивача, що він належним чином виконав вимоги п. 7.3. Договору, передав Позивачу повідомлення № 524 від 25.09.2007р. про розірвання Договору і два екземпляри підписаної з його боку і скріпленої печаткою додаткової угоди, а тому має намір оплачувати послуги Позивача лише до 10.10.2007 року.

З 11.10.2007 року відповідач допустив до охорони своїх магазинів, розташованих у м.Запоріжжя по пр. Леніна, 38 і вул. Жуковського, 32 охоронників з охоронної фірми „Ангели”, тим самим фактично розірвавши з вищезазначеної дати дію договору від 15.12.2000р. № М-015.12-2005 про надання послуг по охороні магазинів „Мобілочка” у місті Запоріжжі.

За надання послуг по охороні магазинів відповідач сплачував Позивачу суму, визначену на 2007 рік відповідно до п. 3.1. Договору Калькуляцією від 02.01.2007р. Вищезазначеною Калькуляцією була визначена вартість однієї години надання послуг по охороні у розмірі 7 гривень. Згідно з Договором і Калькуляцією магазини „Мобілочка” у м.Запоріжжі охоронялись одним охоронцем щоденно, без вихідних

- по пр. Леніна, 38 - з понеділка по суботу з 8-00 до 18-00 години по 10 (десять) годин, в неділю з 8-00 до 17-00 години по 9 годин;

- по вул. Жуковського, 32 - з понеділка по суботу з 8-00 до 17-00 години по 9 (дев'ять) годин, в неділю з 8-00 до 17-00 години по 8 годин.

У разі, якби Позивач продовжував надавати послуги по охороні вищезазначених магазинів до моменту закінчення строку дії договору –до 31.12.2007 року, за надання цих послуг у період з 11.10.07р. по 31.12.2007 року Відповідач був би зобов'язаний сплатити Позивачу у вигляді винагороди 10605,00 грн., що підтверджується розрахунком Позивача, який є в матеріалах справи.

Позивач вважає, що саме на суму 10 605,00 грн. йому завдано збитків у вигляді упущеної вигоди в результаті допущеного Відповідачем господарського правопорушення за договору, які мають бути відшкодовані за рахунок Відповідача у повному обсязі.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 Господарського кодексу України господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із вищенаведених обставин, умовами укладеного між сторонами договору передбачена можливість його одностороннього розірвання будь-якої із сторін. При цьому сторона, за ініціативою якої здійснюється одностороння зміна або розірвання договору, направляє другій стороні за договором письмове повідомлення із зазначенням причин відмови від договору і два екземпляри підписаного і скріпленої печаткою Додаткової угоди про розірвання Договору або часткову відмову від нього.

У вищевказаному порядку одностороннього розірвання вказаного договору сторони не встановили будь-яких застережень щодо своїх дій у разі невизнання однією зі сторін обґрунтованості причин одностороннього розірвання цього договору, зокрема, щодо обов’язкового винесення ініціатором розірвання договору цього спору на розгляд суду.

Отже, Відповідач мав право розірвати вказаний договір в односторонньому порядку хоча із зазначенням причин цього, але не доводячи цього і не надаючи Позивачу будь-які документальні докази цього, а Позивач зі своєї сторони зобов’язаний був підписати додаткову угоду про розірвання договору і в 5-ти денний термін вислати другій стороні один екземпляр підписаної і скріпленої печаткою угоди.

Позивач зі своєї сторони не виконав умови пункту 7.3 договору щодо дотримання порядку розірвання договору. Таким чином, з 10.10.07р. вищевказаний договір вважається правомірно розірваним за ініціативи Відповідача.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України. у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку, що оскільки Відповідач здійснив розірвання вищевказаного договору у встановленому його умовами порядку, ним не були порушені зобов’язання за цим договором, тому у Позивача відсутні підстави вимагати відшкодування збитків, спричинених йому внаслідок дострокового розірвання цього договору, і у позові слід відмовити повністю.

Судові витрати у справі покладаються на Позивача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "МАІС".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення підписано - 28.01.08р.