ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 березня 2008 р.

№ 19/230

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйова О.В.–головуючого

Коробенка Г.П.,

Фролової Г.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 29.01.2008 року

у справі

№ 19/230 господарського суду Івано-Франківської області

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області

до

Акціонерного комерційного банку "Правекс-Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

"Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника"

про

звільнення приміщення, стягнення 2 517,31грн. неустойки

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з положеннями частини 2 статті 1115 та частини 1, 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 111 згаданого кодексу касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Тобто, в касаційній скарзі має чітко викладатись зміст такого порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

Зокрема, касаційна скарга повинна містити дані, які б свідчили про те, що судом при розгляді спору не застосований закон, який підлягає застосуванню, або застосований закон, який не підлягає застосуванню, або судом неправильно витлумачена норма закону.

Проте у поданій скарзі не зазначено, які саме норми матеріального або процесуального права порушені судом при прийнятті постанови.

Зважаючи на те, що у поданій касаційній скарзі посилання на порушення судом норм права, зводиться до аналізу наявних у справі доказів, наголошується на невідповідність висновків суду обставинам справи, враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства, касаційна скарга не дає підстав для перевірки постанови у справі в касаційному порядку та підлягає поверненню на підставі пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна інстанція зауважує на тому, що відповідно до приписів частини 3 статті 111 3 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу, а прокурор внести подання в загальному порядку.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 6 частини 1 статті 1113, статтями 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.01.2008 року у справі № 19/230 господарського суду Івано-Франківської області повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий О.Муравйов

Судді Г.Коробенко

Г. Фролова