ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№ 10/229

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу

ТОВ "Торговий дім Домашкан"

на

постанову від 18.09.2007 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі

№ 10/229 господарського суду Полтавської області

за позовом

Прокурора Гадяцького району Полтавської області в інтересах держави в особі Гадяцької міської ради

До

ТОВ "Торговий дім Домашкан"

третя особа

Управління з контролю за використанням та охороною земель у Полтавській області

про

стягнення 29 306 грн.

За участю представників сторін:

позивач –не з’явились,

відповідач - Житченко Д.Ю. -директор

третя особа - не з’явились,

прокуратури –Савицька О.В. посв. № 231

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.02.2007 р. (суддя Плеханова Л.Б.) позов задоволено. Зобов’язано ТОВ "Торговий Дім Домашкан" вчинити дії по виготовленню правоустановчих документів на самовільно зайнятій ділянці та надати їх для державної реєстрації. Стягнуто з ТОВ "Торговий Дім Домашкан" на користь Гадяцької міської ради- 29 306 грн., заподіяну шкоду за незаконне користування земельними ділянками; в доход державного бюджету України 293,06 грн. держмита; на користь ДП "Судовий інформаційний центр" та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Постановою від 18.09.2007 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду (судді –Писана Т.О., Мазур Л.М., Фаловська І.М.) рішення Господарського суду Полтавської області від 21.02.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням та постановою апеляційної інстанції, ТОВ "Торговий дім Домашкан" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права та передати справу на новий розгляд.

Позивач та третя особа не скористалися наданим правом на участь у засіданні.

У відзивах на касаційну скаргу, Прокурор Гадяцького району та Гадяцька міська рада просять залишити без змін оскаржувані судові акти.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті у справі рішення та постанова вказаним вимогам не відповідають.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач в порушення норм земельного законодавства неправомірно використовує земельні ділянки за адресами: м. Гадяч, вул. 50 років -Жовтня, 128; вул. Тельмана, 14; вул. Тельмана, 16 Б. В результаті незаконного користування земельними ділянками TOB "Торговий Дім Домашкан" завдано матеріальної шкоди інтересам держави у вигляді ненадходження до місцевого кету грошових коштів в розмірі 29 306 грн., згідно довідки-рахунка Гадяцької міської ради.

Після закінчення договору оренди 31.12.2003 р., міська рада листами зверталась до директора TOB "Торговий Дім Домашкан" Житченка Ю.Я. з проханням та зобов'язанням TOB "Торговий Дім Домашкан" укласти з міською родою договір оренди земельних ділянок під об'єктами капітальних забудов на 2004 рік. Крім того, міська рада направляла відповідачу претензію з проханням оформити правоустановчі документи на землю і сплачувати орендну плату.

16.08.2005 р. прокурором Гадяцького району в міську раду був направлений лист, в якому вказано, що TOB "Торговий Дім Домашкан" зобов'язано усунути порушення чинного законодавства України. Крім того, 13.03.2006 р. до міської ради надійшов лист від директора TOB "Торговий Дім Домашкан" з проханням внести в договір оренди земельних ділянок деякі корективи.

Відповідно до договору оренди земельних ділянок від 03.01.2003 р., ТОВ "Торговий Дім Домашкан" було надано в оренду земельну ділянку розміром 748 м.кв. В результаті проведеної інвентаризації земельних ділянок TOB "Торговий Дім Домашкан" в січні 2006 року, були встановлені межі земельних ділянок в натурі та визначена їх фактична площа, яка збільшилась в результаті врахування прилеглої території, яка відноситься до обслуговування об'єктів нерухомості, а саме вул. Тельмана, 16Б (магазин-кафе "Діоніс"), земельна ділянка площею 0,0506 га вул. Тельмана, 14 (магазин продтовари), земельна ділянка площею 0,0390 га, по вул. 50 років Жовтня, 128 (магазин продтовари), земельна ділянка площею 0,0404 га. Загальна площа земельних ділянок після проведеної інвентаризації склала 0,1300 га.

Відповідно до ст.ст. 124,125 Земельного Кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, приступити до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документів, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідач, на думку суду, в порушення зазначених норм земельного законодавства неправомірно використовує земельні ділянки за адресами: м. Гадяч, вул.50 років Жовтня, 128; вул. Тельмана, 14; вул. Тельмана, 16Б. В результаті чого завдано матеріальну шкоду інтересам держави у вигляді ненадходження до місцевого бюджету грошових коштів в розмірі 29 306 грн.

Відповідно до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, придбані позивачем у власність об'єкти нерухомості знаходяться на земельних ділянках, які належали попередньому власнику об'єктів нерухомості на праві постійного користування.

11.10.2001 р., відповідач листом звернувся з проханням про виготовлення державних актів на право користування спірними земельними ділянками.

Також матеріали справи містять заяви відповідача до позивача про надання спірних земельних ділянок йому в користування на умовах оренди (лист від 25.03.2003 р. с.12, т.3) та про надання дозволу на викуп цих земельних ділянок (лист від 21.01.2004р. № 21 а.с.11,т.3).

Разом з цим, попередніми судовими інстанціями не було з’ясовано результатів розгляду поданих заяв Гадяцькою міською радою.

Вказуючи, що загальна площа використовуваних відповідачем земельних ділянок складає 1 300 га, місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що згідно договору оренди земельної ділянки № 2269 від 03.01.2003 р., який припинив свою дію орендодавець передав у користування земельну ділянку площею 748 кв.м. по вул. 50 років Жовтня, 128; вул.Тельмана,14; вул.Тельмана,

16Б, а не 1948 кв. м яка була виявлена перевіркою Полтавської облдержземінспекції.

В уточненнях до позовної заяви від 25.10.2006 р., прокурор Гадяцького району просив суд стягнути з відповідача суму не отриманого прибутку в розмірі 29 306 грн. за фактичне користування земельними ділянками за 2004, 2005 та 2006 рік.

Задовольняючи вказану позовну вимогу, місцевий господарський суд прийшов до висновку про стягнення шкоди за незаконне користування земельними ділянками в розмірі 29 306 грн., не пославшись на жодну норму права.

Слід зазначити, що відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне зазначити, що позивач не виконав вимоги зазначеної вище норми статті, тобто, не довів наявність чотирьох елементів правопорушення, а саме, не довів факт протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) іншої особи, шкідливий результат такої поведінки, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, його вину.

Згідно роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”, резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання. В ній, зокрема, має бути зазначено: повністю чи частково задоволені позовні вимоги або в позові відмовлено; які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; які конкретно дії і на чию користь відповідач повинен вчинити .

Разом з цим, з резолютивної частині рішення вбачається, що місцевим господарським судом не вказано які саме повинен вчинити дії відповідач по виготовленню правоустановчих документів щодо самовільно зайнятої ділянки, конкретно якої ділянки стосуються вказані вимоги, за якою адресою знаходиться ділянка та яку має площу.

Також слід звернути увагу на порушення судами норм процесуального права, а саме ст. 87 ГПК України відповідно до якої, рішення та ухвали розсилаються сторонам, прокурору, який брав участь в судовому процесі, третім особам не пізніше п'яти днів після їх прийняття або вручаються їм під розписку, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.11.2006 р. розгляд справи № 10/229 було відкладено на 23.01.2007р.

Разом з цим, вказана ухвала була направлена сторонам тільки 19.12.2006 р., що підтверджено штемпельним відтиском господарського суду. (т. 3 а.с. 5).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.01.2007 р. відкладено розгляд справи № 10/229 на 21.02.2007 р. Однак, ухвала була направлена сторонам 05.02.2007 р.

Судом апеляційної інстанції призначено розгляд справи ухвалою від 27.04.2007 р. на 18.05.2007 р. Вказану ухвалу відправлено 10.05.2007 р.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.05.2007 р. відкладено розгляд справи на 22.06.2007 р. Ухвалу відправлено 11.06.2007 р.

Відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах, на звороті у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа, який залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена (ст. 3 п. 3.5.11.).

В порушення зазначених вимог, на ухвалах Київського міжобласного апеляційного господарського суду про відкладення розгляду справи від 06.07.2007 р. та 17.07.2007 р. взагалі відсутній штамп суду з відміткою про відправку документа.

Викладене свідчить про те, що судами при розгляді справи не були достатньо враховані вимоги законодавства. Як наслідок, прийняте у справі рішення не відповідає ст. 84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи рішення та постанову, суди порушили і неправильно застосували норми матеріального права та процесуального права, в зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд місцевому господарському суду.

При новому розгляді справи, місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представника відповідача та прокуратури оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Домашкан" задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 21.02.2007 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.09.2007 року у справі № 10/229 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя Муравйов О.В.

Судді Полянський А.Г.

Фролова Г.М.