КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06.02.2008
№ 38/313

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес  Л.О.

суддів:            Михальської  Ю.Б.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_1. (за дов.),

від відповідача - Грабчак В.М. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Господарського суду м.Києва від
20.11.2007

у справі № 38/313

за позовом                               ОСОБА_2

до                                                   Товариства
з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Юридична компанія
"ІнЕко"

про                                                  визнання
незаконним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у справі № 38/313 у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2. до Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична
компанія „ІнЕко” про визнання незаконним рішення загальних зборів від
30.08.2007 про виключення позивача зі складу учасників та про внесення змін до
статуту відповідача, пов'язаних з виключенням учасника, відмовлено повністю.

Рішення
суду першої інстанції мотивовано тим, що такого способу захисту права, як
визнання незаконними актів суб'єктів господарювання, норми статті 16 Цивільного
кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України не передбачають.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся за захистом свого
права у спосіб, який не передбачений нормами чинного законодавства України, що
є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного господарського суду, просить рішення Господарського
суду м.Києва від 20.11.2007 у справі № 38/313 скасувати та прийняти нове
рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну
скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням
та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а
висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

Позивач
стверджує, що він вчасно та в повному обсязі виконав рішення загальних зборів
про збільшення статутного фонду товариства, сплатив повністю свою частку у
статутному фонді відповідача в розмірі 504225,00 грн., що підтверджується
прибутковим касовим ордером № 0382 від 17.08.2006 та копією запису касової
книги за 17.08.2006.

Відповідач
у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити позивачу в задоволенні
апеляційної скарги, залишити рішення Господарського суду м.Києва від 20.11.2007
по справі № 38/313 без змін, оскільки позивач не навів належних підстав для
скасування або зміни рішення та не надав належних доказів на підтвердження
обставин, на які він посилається, відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України. Так, відповідач стверджує, що відповідно до
Положення про ведення касових операцій у національній валюті України,
затверджене Постановою Правління НБУ від 15.1.2004 № 637, яке зареєстровано в
Міністерстві юстиції України від 13.01.2005 за номером № 40/10320
підтвердженням внесення коштів до каси товариства, є квітанція, яка видається
про приймання підприємствами готівки в касу та є відривною частиною
прибуткового касового ордеру, а сам ордер є внутрішнім документом підприємства.

Розглянувши
в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали
справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін,
судова колегія встановила наступне.

Згідно
статті 11 Закону України „Про господарські товариства” учасники товариства
зобов'язані додержувати установчих документів товариства і виконувати рішення
загальних зборів та інших органів управління товариства.

Зборами
учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „ІнЕко” від 17.08.2006, що
оформлені протоколом № 17/08, було прийняте рішення про збільшення статутного
капіталу Товариства на 4 150 000 грн., що разом складає 4 169 083,25 грн.
Вирішено розподілити збільшену частку капіталу товариства пропорційно до частки
внеску кожного з учасників. Таким чином, збільшена частка позивача складає 506
543,61 грн.

17.05.2007
відповідач направив позивачу лист від 16.05.2007 з повідомленням про проведення
загальних зборів товариства 21.05.2007 з питань статутного фонду товариства та
проханням надати Вищому органу товариства у день проведення загальних зборів
документів, які підтверджують формування належної позивачу частки статутного
фонду.

09.06.2007
відповідач направив позивачу лист від 09.06.2007 з повідомленням про проведення
10.07.2007 загальних зборів учасників товариства  з порядком денним про внесення змін до
статуту, виключення та включення учасників до складу товариства. В даному листі
відповідачем зазначено, що позивач  не
надав документів, які підтверджують здійснення ним внеску  до статутного фонду товариства та
повідомлено, що у разі ненадання таких документів загальним зборам учасників
товариства 10.07.2007 буде розглядатися питання про виключення позивач зі
складу учасників товариства.

10.07.2007
загальними зборами учасників Товариства, оформленими протоколом № 1/07, було
прийнято рішення про повідомлення учасників товариства ОСОБА_3., ОСОБА_4та
ОСОБА_2. про необхідність формування належної їм частини статутного капіталу
товариства. У разі відсутності доказів формування статутного капіталу
Товариства учасники, які не виконали доручення зборів, будуть виключені зі
складу товариства після 18.08.2007.

28.07.2007
позивачу направлено лист від 26.07.2007 з повідомленням про проведення
загальних зборів учасників товариства 30.08.2007.

30.08.2007
загальними зборами учасників товариства, оформленими протоколом № 2/08,
прийнято рішення про виключення ОСОБА_3., ОСОБА_2. та ОСОБА_4зі складу
учасників Товариства з виплатою їх фактично внесених вкладів на 01.08.2007.
Також, вказаними зборами учасників товариства було вирішено затвердити нову
редакцію статуту Товариства.

Позивач
оскаржив рішення загальних зборів учасників ТОВ „Юридична компанія „ІнЕко” та
стверджує, що сплатив свою частку в статутному фонді товариства в розмірі 504
225 грн., на підтвердження чого надав прибутковий касовий ордер №0382 від
17.08.2006 та запис  з касової книги за
17.08.2006.

Щодо
посилання позивача на прибутковий касовий ордер № 0382 від 17.08.2006 та на
копію запису касової книги товариства за 17.08.2006, як на підтвердження
належного виконання своїх зобов'язань щодо поповнення статутного фонду
Товариства, слід зазначити наступне.

Статтею
9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”
передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської
операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні
документи та регістри бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у
підприємства тільки за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень,
передбачених законами. Посадова особа підприємства має право в присутності
представників органів, які здійснюють вилучення, зняти копії документів, що
вилучаються. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються, у
порядку встановленому законодавством.

Відповідно
до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88,
зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 передбачено,
що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації
(власника) на їх проведення.

Господарські
операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань та фінансових результатів (пункт 2.1 Положення).

Первинні
документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо, беспосередньо після її завершення. При
реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не
рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків, тощо. Для
контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів
можуть складатись зведені документи (пункт 2.2).

Первинні
документи, що пройшли обробку, повинні мати відмітку, яка виключає можливість
їх повторного використання: при ручній обробці -  дату запису в обліковий регістр, а при
обробці на обчислювальній установці - відтиск штампу оператора, відповідального
за їх обробку (пункт 2.17).

Положенням
про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженим
Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, яке зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 встановлено, що приймання готівки в
каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним
бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підпиємства. Про приймання
підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена
відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною
прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника
підприємства, який на це уповноважений керівником (пункт 3.3).

Таким
чином, прибутковий касовий ордер є первинним документом товариства, який
підтверджує приймання готівки підприємством, має знаходитись у підприємства.
Належним доказом внесення готівки до каси підприємства з боку Позивача є
квітанція, що є відривною частиною прибуткового касового ордера.

Позивачем
не надано суду квитанції № 0382 від 17.08.2006, яка є належним доказом внесення
коштів до каси відповідача.

Також,
колегія суддів дійшла висновку, що наданий позивачем витяг з касової книги за
17.08.2006 не може бути прийнятий як належний доказ, з наступних підстав.

Відповідно
до частини першої статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею
34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також,
частиною третьою статті 36 Господарського процесуального кодексу України
передбачено, що оригінали документів подаються, коли обставини справи
відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а
також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Так,
відповідач стверджує, що в Товариства відсутня касова книга за вказаний період,
оскільки колишнім директом ОСОБА_5. не було передано відповідні внутрішні
документи товариства після звільнення.

Ухвалою
Господарського суду м.Києва 13.11.2007 позивача було зобов'язано надати суду
оригінал касової книги ТОВ „Юридична фірма „ІнЕко” за 2006 рік, витяг з якої
було подано позивачем в судовому засіданні.

За
умови заперечення відповідача щодо відповідності наданого позивачем витягу
оригіналу касової книги товариства, судова колегія не вважає належним доказом
зазначений витяг, оскільки не можна дослідити його відповідність оригіналу
касової книги, який не було надано позивачем на вимогу Господарського суду
м.Києва. Позивачем не було надано оригіналу касової книги за 2006 рік і суду
апеляційної інстанції.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що позивачем не було надано належних та
допустимих доказів на підтвердження обставини внесення ним частки до статутного
фонду товариства та виконання рішень загальних зборів товариства.

Разом
з тим, колегія суддів не погоджується з підставою для відмови в задоволенні
позову судом першої інстанції, виходячи з наступного.

В
обґрунтування своєї позиції судом першої інстанції зазначено, що нормами статті
16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України не
передбачено такого способу захисту права, як визнання незаконними актів
суб'єктів господарювання. Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом
свого права у спосіб, який не передбачений нормами чинного законодавства
україни, а отже, вимоги позивача не грунтуються на нормах чинного законодавства
України, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову.

Частиною
5 статті 98 Цивільного кодексу України передбачено право учасника товариства на
оскарження рішення загальних зборів до суду.

Зі
змісту частини 3 статті 167 Господарського кодексу України, яка визначає
поняття корпоративних відносин, обов'язковим учасником корпоративного спору
повинен бути суб'єкт корпоративних прав, тобто акціонер або учасник
господарського товариства.

05.12.2006
прийнято Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
щодо визнання підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
справ”, який набрав чинності 29.12.2006.

Пунктом
1 цього Закону до пункту 4 частини першої статті 12 Господарського
процесуального кодексу України внесені зміни, згідно з якими товариством та
його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів, віднесених до компетенції господарських
судів.

Відповідно
до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визнання підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних справ” після набрання чинності цим Законом
заяви та скарги у справах, передбачених пунктом 4 частини першої статті 12
Господарського процесуального кодексу України, по яких не порушено (не
відкрито) провадження, розглядаються господарським судом у порядку,
встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення
загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського
товариства є актами, оскільки ці рішення породжують певні правові наслідки,
спрямовані на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з мотивів, викладених в даній постанові. Рішення
Господарського суду м. Києва про відмову в задоволенні позову підлягає
залишенню без змін, апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Керуючись
статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2на рішення Господарського суду м. Києва
від 20.11.2007 у справі № 38/313 відмовити повністю.

Рішення
Господарського суду м. Києва від 20.11.2007 у справі № 38/313 залишити без
змін.

Матеріали
справи повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанову
може бути оскаржено протягом місяця з дня її прийняття до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя

Судді
Михальська  Ю.Б.