Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2008 р.
Справа № 9/587-07

Колегія суддів у складі:

Головуючого-судді - Могилєвкіна
Ю.О., судді - Пушай В.І., Плужника О.В.

при секретарі - Гудкової І.В.

за
участю представників сторін:

позивача - Боряк С .М.

відповідачів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2.

третіх осіб -не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача
(вх. № 3665С/3-7) на рішення господарського суду Сумської області від
27.11.2007 р. по справі № 9/587-07

за позовом -  ЗАТ
„Завод будівельних розчинів „Гарант”; м. Суми

до - 1) ОСОБА_3, м. Суми, 2) ОСОБА_2, с.Косівщина

треті особи -1) Сумська філія ЗАТ КБ „Приватбанк”, м.
Суми; 2) Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, м.
Суми

про визнання правочину удаваним, визнання його недійсним та
скасування іменного сертифікату акцій, -

встановила:

Рішенням господарського суду Сумської області від 27.11.2007 р.
(суддя -Лущик М.С.) по справі №9/587-07 в задоволенні позовних вимог
відмовлено. Скасовано  ухвалу суду від
26.10.2007р., відповідно до якої задоволене клопотання ЗАТ «Завод будівельних
розчинів «Гарант»про забезпечення позову та заборонено відповідачу - ОСОБА_2
(місце прож.: Сумська обл., Сумський район, АДРЕСА_1) скликати та проводити
збори акціонерів та проводити відчуження акцій Закритого акціонерного
товариства "Завод будівельних розчинів "Гарант", м. Суми.

Рішення мотивоване з
тих підстав, що вимоги позивача щодо визнання удаваним договору дарування 33
акцій, що належали ЗАТ "Завод будівельних розчинів "Гарант" від
01.08.2007 р., який укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_2., також визнати недійсним
зазначений договір дарування та скасувати іменний сертифікат серії НОМЕР_1 на
33 шт. акцій, виданий 02.08.2007 р. Сумською філією закритого акціонерного
товариства комерційного банку "ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2, є
неправомірними, необґрунтованими та, відповідно не підлягають задоволенню.

Позивач  з рішенням
місцевого господарського суду не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати та прийняти нове, яким в позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом при прийнятті рішення норм матеріального та
процесуального права.

Як зазначає позивач у
своїй скарзі, 17 серпня 2007 року до голови правління товариства Боряка Сергія
Михайловича, звернувся гр.ОСОБА_2 з заявою, в якій він іменував себе акціонером
Товариства, а також, що він володіє більше ніж 10% акцій та вимагав скликати
позачергові загальні збори акціонерів Товариства для вирішення питань
організації подальшої діяльності Товариства. Наведене підтверджується
відповідною копією листа ОСОБА_2.

Оскільки акціонер ОСОБА_2.
до 01.08.2007 року у реєстрі власників акцій Товариства не був зареєстрованим,
то правлінням Товариства було витребувано у Реєстратора інформацію про склад і
кількість акціонерів та інформацію щодо переходу прав власності на акції до
ОСОБА_2.

Відповідно до
отриманого реєстру власників іменних цінних паперів від 07.08.2007 року та
довідки Реєстратора від 06.09.2007 року ОСОБА_2. 01 серпня 2007 року набув
право власності на 33 акції номінальною вартістю 0,5 грн., які належали
акціонеру ОСОБА_3, з якою було укладено договір дарування, посвідченого
приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4. Копії
реєстру та довідки додаються до позовної заяви.

Крім того, виходячи з
даних реєстру, ОСОБА_2., 02.08.2007 року отримав у реєстратора іменний
сертифікат серії НОМЕР_1на 33 шт. акцій, який повинен бути підписаний головою
правління Товариства та представником реєстратора. Підписи посадових осіб у
сертифікаті повинні бути скріплені відбитками печаток з обох сторін. Діючий на
той момент, 02.08.2007року, голова правління Товариства Боряк С.М. такого
сертифікату не підписував. Повноваження голови правління Товариства Боряк С.М.
підтверджуються випискою з протоколу №2 загальних зборів Товариства від
15.05.2007року.

Отримавши інформацію
про те, що акції у кількості 33 шт. перейшли від ОСОБА_3. без повідомлення
Товариства у власність ОСОБА_2., голова правління Товариства Боряк С.М.
звернувся безпосередньо до ОСОБА_3. та з'ясував у неї, що зазначені акції були
не подаровані ОСОБА_2, а викуплені ним, що підтверджується копією пояснення
ОСОБА_3.

Відповідно до ст.235
Цивільного Кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, і якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами
щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, ОСОБА_2.,
передавши гроші ОСОБА_3. в обмін на акції Товариства, приховав свій намір щодо
договору купівлі-продажу, здійснивши тим самим удаваний правочин, оскільки був
оформлений договір дарування замість належного договору купівлі-продажу акцій.

Згідно ч.3 ст.81
Господарського Кодексу України, акціонери закритого товариства мають переважне
право на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами товариства.

До моменту продажу своїх
акцій ОСОБА_3 ніяким чином не повідомила Товариство про свій намір продати
належні їй акції і таким чином порушила права інших акціонерів Товариства.

Такий висновок, як зазначає скаржник, ним зроблено відповідно і до
рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням
закритого акціонерного товариства "Оболонь" та громадянина ОСОБА_5
про офіційне тлумачення положень частини другої статті 28 Закону України
"Про господарські товариства", пункту 1, абзацу першого пункту 5
статті 4 Закону України "Про власність" (справа про права акціонерів
ЗАТ) від 11 травня 2005 року.

Згідно висновку зазначеного рішення
Конституційний суд України вирішив:

"...1.2. Положення пункту 1, абзацу першого пункту 5 статті 4
Закону України "Про власність" у контексті частин першої, сьомої
статті 41 Конституції України у системному зв'язку з частиною третьою статті 81
Господарського кодексу України треба розуміти так, що власник на свій розсуд
володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, але, здійснюючи
своє право, він зобов'язаний не порушувати права та охоронювані законом
інтереси громадян, юридичних осіб і суспільства, в тому числі переважне право
(яке не є абсолютним) акціонерів закритого акціонерного товариства на придбання
акцій, що відчужуються іншими його акціонерами..."

Відповідно до ст.203 ЦК України, правочин не може суперечити
вимогам законодавства України, а відповідно до ст.215 ЦК України такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

За таких підстав,
позивач просив суд визнати договір дарування тридцяти трьох акцій ЗАТ
"ЗБР” Гарант" від 01.08.2007 року, укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
удаваним та визнати його договором купівлі-продажу. Крім того, як зазначає
скаржник, він просив визнати цей договір купівлі-продажу 33-х акцій недійсним
та скасувати іменний сертифікат серії НОМЕР_1на 33 шт. акцій, виданий
02.08.2007 року СФ ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2. Суд же,
обґрунтовуючи своє рішення послався на те, що між відповідачами було дійсно
укладено договір дарування акцій та належним чином зареєстрований Реєстратором
та видано ОСОБА_2 іменний сертифікат, який має юридичну силу.

Це рішення суду
скаржник вважає безпідставним з наступних міркувань.

По-перше, суд, під час
розгляду справи виніс ухвалу від 22.10.2007 року, якою визнав явку ОСОБА_3. у
судове засідання обов'язковою, а.с.73, бо її свідчення могли б остаточно
прояснити ситуацію по справі, був чи не був договір удаваним. Але, суд сам же і
порушив свою ухвалу, розглянувши справу без слухання особистих пояснень
ОСОБА_3., маючи у справі її суперечливі свідчення, в яких вона визнає факт
удаваності угоди, а в інших не визнає. Тим самим, на думку скаржника, суд
неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи.

По-друге, позивач звертав
увагу суду на те, що ОСОБА_2. отримав іменний сертифікат акцій на 33 шт., підписаний
не головою правління, і не позивач робив відбиток печатки на іменному
сертифікаті акцій. Наведений факт, як зазначає скаржник, підтверджується
витягом з протоколу №2 від 15.05.2007 року, з якого вбачається, що головою
правління є Боряк С.М., а не Яценко Д.О., підпис якого вбачається на
сертифікаті, а.с.53, 63. Наведені факти говорять про те, що бланки сертифікатів
зберігались у Реєстратора - СФ ЗАТ КБ "Приватбанк" вже з підписом
колишнього голови правління ЗАТ "ЗБР " Гарант" Яценко О.Д. та
відбитком печатки підприємства, а такого порядку зберігання бланків
сертифікатів не передбачають нормативні документи.

Відповідачі та треті
особі згідно наданих відзивів на скаргу вважають рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим і просять залишити рішення суду без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши повноту
встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх
юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст.
101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія приходить до
висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а
апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 104
ГПК України, підставою для скасування або зміни рішення (ухвали) є невиконання
або невірне застосування вимог, передбачених
зазначеною статтею. Порушення або неправильне застосування норм
процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише
за умови якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Жодних
обґрунтованих обставин які б були підставою для скасування рішення суду першої
інстанції скаржник не зазначив та відповідних доказів не надав.

Як вбачається з
матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, Закрите
акціонерне товариство "Завод будівельних розчинів "Гарант",
надалі "Товариство", створено згідно з рішенням зборів від 16
листопада 1994 року та зареєстровано 2.1994 року виконкомом Сумської міської
ради, що підтверджується відповідними копіями Статуту Товариства та свідоцтва
про державну реєстрацію Товариства.

Акціонерами Товариства є громадяни України, які володіють простими
іменними акціями у кількості 4829 шт., що підтверджується копією реєстру власників
іменних цінних паперів Товариства станом на 03.05.2007 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те,
що згідно п.5.1 Статуту Товариства перехід та реалізація права власності на
акції здійснюється відповідно до законодавства України. Здійснення операцій по
веденню реєстру власників документарних цінних паперів Товариства здійснюється
Сумською філією закритого акціонерного товариства комерційного банку
"ПриватБанк" (Реєстратор), що підтверджується копією договору на
виконання операцій по обслуговуванню реєстру власників іменних цінних паперів
від 06.07.1999 року.

17 серпня 2007 року до голови правління Товариства звернувся
гр.ОСОБА_2. з заявою, в якій зазначалося, що він володіє більше ніж 10% акцій
та вимагав скликати позачергові Загальні збори акціонерів Товариства для
вирішення питань у організації подальшої діяльності Товариства. Наведене
підтверджується відповідною копією листа ОСОБА_2.

Оскільки акціонер ОСОБА_2
до 01.08.2007 року у реєстрі власників акцій Товариства не був
зареєстрованим то правлінням Товариства було витребувано у Реєстратора
інформацію про склад і кількість акціонерів, та інформацію щодо переходу прав
власності на акції до ОСОБА_2.

Відповідно до отриманого реєстру власників іменних цінних паперів
від 07.08.2007 року та довідки Реєстратора від 06.09.2007 року ОСОБА_2. 01
серпня 2007 року набув право власності на 33 акції номінальною вартістю 0,5
грн., які належали акціонеру ОСОБА_3 з якою було укладено договір дарування,
посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу
ОСОБА_4. Крім того, виходячи з даних реєстру, ОСОБА_2., 02.08.2007 року отримав
у реєстратора іменний сертифікат серії НОМЕР_1 на 33 шт. акцій.

Позивач вважає, що ОСОБА_2., було передано гроші ОСОБА_3. в обмін
на акції Товариства, чим приховано намір щодо договору купівлі-продажу, тим
самим між гр.ОСОБА_3. та гр.ОСОБА_2. було укладено удаваний правочин, оскільки
було оформлено договір дарування замість належного договору купівлі-продажу
акцій. При цьому позивач зазначає, що до моменту продажу своїх акцій ОСОБА_3.
ніяким чином не повідомила Товариство про свій намір продати належні їй акції і
таким чином порушила права і інших акціонерів Товариства.

Крім цього, позивач просить суд врахувати, що іменний сертифікат
серії НОМЕР_1на 33 шт. акцій повинен бути підписаний головою правління
Товариства та представником реєстратора. Підписи посадових осіб у сертифікаті
повинні бути скріплені відбитками печаток з обох сторін. Діючий на той момент,
02.08.2007року, голова правління Товариства Боряк С.М. такого сертифікату не
підписував. Повноваження голови правління Товариства Боряк С.М. підтверджуються
протоколом загальних зборів Товариства.

На підставі вищевикладеного, позивач просить задовольнити позовні
вимоги щодо визнання удаваним договору дарування 33 акцій, що належали ЗАТ
"Завод будівельних розчинів "Гарант" від 01.08.2007 р., який
укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_2., також визнати недійсним зазначений договір
дарування та скасувати іменний сертифікат серії НОМЕР_1 на 33 шт. акцій,
виданий 02.08.2007 р. Сумською філією закритого акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2.

Судова колегія вважає, що приймаючи рішення місцевий господарський
суд обґрунтовано зазначив в своєму рішенні, що відповідно до ст.235 Цивільного
Кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді вчинили, і якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який
сторони насправді вчинили.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. В даному випадку саме позивач повинен був довести
суду, удаваність здійсненого відповідачами правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2007 р. Сумською філією
ЗАТ КБ „ПриватБанк", далі Реєстратор, було видано іменний сертифікат на 33
акції ЗАТ „Завод будівельних розчинів „Гарант" (Товариство) громадянину
ОСОБА_2, котрий надав у встановленому порядку документи, що посвідчують особу
(паспорт громадянина України, ІПН) та-документ, за яким набув право власності
на законних підставах на акції Товариства, а саме надав Договір дарування
посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 01.08.2007 р.

Відповідно до ст. 81 Господарського кодексу України, акціонери
закритого акціонерного товариства мають переважне право на придбання акцій
такого товариства в разі їх емісії чи продажу іншим з акціонерів, однак
законодавчо не обмежено право акціонерів на дарування чи спадкування акцій
таких товариств.

Відтак, користуючись
правом передбаченим ст. 319, та у відповідності зі ст. ст. 328, 717, 719, 722
Цивільного кодексу України, громадянка України ОСОБА_3 подарувала, а громадянин
ОСОБА_2прийняв у якості дару акції у кількості 33 шт., про що останні уклали
договір у письмовій формі та посвідчили його нотаріально.

Поясненнями приватного нотаріуса ОСОБА_4. підтверджується, що
Договір дарування було укладено з дотриманням ст.ст.717-722 ЦК України в
присутності гр.ОСОБА_3, гр.ОСОБА_2. Даний Договір дарування укладався за місцем
проживання гр.ОСОБА_3., при цьому вона розуміла значення своїх дій та діяла
добровільно і безоплатно подарувала акції гр.ОСОБА_2. Зазначені обставини
підтверджені нотаріусом і у відзиві на скаргу.

Відповідно до вимог
чинного законодавства, реєстратор, отримавши відповідні документи зобов'язаний
провести процедуру реєстрації права власності на майно, а саме акції
Товариства, що й було зроблено останнім у відповідності до Закону України „Про
господарські товариства", Закону України „Про власність" та Положення
про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів №1000 від
17.10.2006р.

Внаслідок проведення
реєстрації права власності на акції Товариства, Реєстратор зобов'язаний видати
сертифікат відповідного зразку. У відповідності Інструкцією про порядок видачі,
обліку, зберігання та знищення іменних цінних паперів від 30.07.1999 р. бланки
таких сертифікатів Товариством мають бути передані Реєстратору для проведення
реєстраційних дій в кількості не менше ніж 105% від загальної кількості
акціонерів даного Товариства. 2

Як зазначає 3-я особа
- Реєстратор (Сумська філія «Приват Банку») 24 травня 2001 р. такі сертифікати
були передані керівництвом ЗАТ „Завод будівельних розчинів „Гарант"
Сумській філії Приват Банку в кількості 50 штук. Але, не зважаючи на зміни в
керівництві Товариства, Товариством не було надано Реєстратору нових
сертифікатів у порядку передбаченому Інструкцією про порядок видачі, обліку,
зберігання та знищення іменних цінних паперів від 30.07.1999 р. та не
повідомлено Реєстратора про зміну керівництва Товариства.

Таким чином, іменний
сертифікат серії А № 35 виданий громадянину ОСОБА_2. є дійсним та таким, що має
юридичну силу.

Щодо позиції позивача про
удаваність договору дарування, слід зазначити, що відповідно до ст.33 ГПК
України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень. Єдиним і основним аргументом удаваності
договору дарування Позивач по справі наводить пояснення Відповідача ОСОБА_3.
Але дані пояснення судом не приймаються як доказ по справі, оскільки дані
письмові пояснення не посвідчені жодною особою, що наділена процесуальними
правами для вчинення таких дій та містять відомості суперечливого характеру.
Також, в наданій до справи записки не містяться будь-яки дані на підставі чого
вона писалась, кому вона адресована і яким чином підтверджено, що вона написана
саме ОСОБА_3. Також, дані пояснення спростовуються представником Відповідачки
ОСОБА_3. та переданими нею до суду поясненнями по справі та наданим до справи відзивом
на скаргу. Не з'явлення особисто в засідання відповідачки ОСОБА_3., також, не
може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки
відповідно до чинного законодавства, вона має право на захист своїх прав шляхом
надсилання в засідання суду свого повноважного представника.

Зважаючи на
вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вимоги позивача щодо
визнання удаваним договору дарування 33 акцій, що належали ЗАТ "Завод
будівельних розчинів "Гарант" від 01.08.2007 р., який укладений між
ОСОБА_3. та ОСОБА_2., визнання недійсним зазначеного договору дарування і
скасування іменного сертифікату серії НОМЕР_1 на 33 шт. акцій, виданого
02.08.2007 р. Сумською філією закритого акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2 - неправомірними, необґрунтованими
та, відповідно не підлягаючими задоволенню.

На підставі викладеного,
висновки, викладені в рішенні господарського суду   відповідають вимогам чинного законодавства
та фактичним обставинам справи, а доводи
апелянта, з яких вони оспорюються
не можуть бути підставою для його
часткового скасування.

Керуючись Законом
України „Про господарські товариства", Законом України „Про
власність", Положенням „Про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних
паперів” №1000 від 17.10.2006р., ст.ст. 319, 328, 717-722 ЦК України, ст.ст.
33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103,  ст.ст.
104, 105 ГПК України, судова колегія, -

постановила:

Рішення господарського
суду Сумської області від 27.11.2007 р. по справі № 9/587-07 залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

судді
Пушай В.І.

Плужник О.В.

Повний
текст постанови підписано 26.01.2008 р.