ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 05-5-30/14354

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ОСББ “Політех”

на ухвалу

та ухвалу

Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 року

господарського суду м. Києва від 22.10.2007 року

у справі господарського суду

м. Києва

за позовом

ОСББ “Політех”

до

“Лек фармацевтична компанія Д.Д.”

про

визнання права на приміщення загального користування,

за участю представників сторін:

від позивача Лежух Т.І.,

від відповідача Москаленко А.С.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року ОСББ “Політех” звернулось до господарського суду з позовом до “Лек фармацевтична компанія Д.Д.” про визнання права володіння, користування та розпорядження неподільним майном, а саме: сходовою клітиною на 2 поверсі 2 секції, приміщенням сміттєзбірної камери на 1 поверсі 2 секції, приміщення сміттєпроводу на 2 поверсі 2 секції будинку № 145 по вул. Борщагівській в м. Києві.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.10.2007 року повернуто позовну заяву ОСББ “Політех” без розгляду на підставі п.6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою місцевого господарського суду від 22.10.2007 року ОСББ “Політех” подало апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило дану ухвалу скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 року повернуто апеляційну скаргу ОСББ “Політех” без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Доповідач: ЧеркащенкоМ.М.

Не погоджуючись з прийнятими ухвалами ОСББ “Політех” подало касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 року та ухвалу господарського суду м. Києва від 22.10.2007 року, справу направити до місцевого господарського суду для розгляду справи по суті.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами не правильно застосовані норми процесуального права, що призвело до винесення незаконних ухвал.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування норм процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, –з дня підписання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала господарського суду м. Києва була винесена 22.10.2007 року та направлена сторонам по справі 25.10.2007 року.

Відповідно до п.4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга (подання) не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу (подання) подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

Оскільки, апеляційна скарга позивачем була подана 06.11.2007 року, тобто з пропуском строку для апеляційного оскарження та без клопотання про відновлення цього строку, суд апеляційної інстанції правомірно повернув апеляційну скаргу без розгляду на підставі п. 4 ст. 97 ГПК України.

Враховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного господарського суду є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

Водночас, судова колегія не може погодитись з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду, враховуючи наступне.

Підстави повернення суддею позовної заяви передбачені ст.63 ГПК України, перелік яких є вичерпним. Пунктом 4 цієї статті встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не додано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Повертаючи позовну заяву, місцевий господарський суд послався на те, що до позовної заяви позивачем не подано доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві. При цьому, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що відповідач знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Боргащівська, 145.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем дотримана вимога пункту 4 ст.63 ГПК України та до позовної заяви додано доказ надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві –поштовий чек № 6107 від 12.09.2007 року та опис вкладення у цінний лист ф.107, а тому місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви на підставі п.4 ст. 63 ГПК України. Щодо посилань суду в ухвалі про повернення позовної заяви на відсутність доказів того, що відповідач знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Боргащівська, 145, то вони є неправомірними з огляду на те, що ст.ст. 54, 63 Господарського процесуального права України не передбачено обов’язок позивача подавати такі докази.

За таких обставин, ухвала господарського суду м. Києва від 22.10.2007 року підлягає скасуванню, а справа з матеріалами позовної заяви –передачі до господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 11110, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 року у справі № 05-5-30/14354 залишити без змін.

Ухвалу господарського суду м. Києва від 22.10.2007 року з даної справи скасувати.

Справу разом з матеріалами позовної заяви направити до господарського суду м. Києва для розгляду справи по суті.

Головуючий, суддя Н. Кочерова

Судді В. Рибак

М. Черкащенко