КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

20.03.08 р.                                                                                          № 185/11б-04/14

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді:                    Міщенко П. К. (доповідач по справі),

суддів:

Яковлева М, Л,

при секретарі судового засідання: Лисунь Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Компанія «Поліські ковбаси»на ухвалу господарського суду Київської області від 05.02.2008 року по справі № 185/11б-04/14 (суддя Короткевич О.Є.),

за позовом          Акціонерний комерційний банк "Інтерконтинентбанк"

до                    Приватне підприємство "Компанія "Поліські ковбаси"

про                    банкрутство

а участю представників:

від АКБ «Інтерконтинентбанк»          не з’явились

від ПП «Компанія «Поліські ковбаси»Колосінський І.А. (дов. б/н від 11.01.08 р.)

від ЗАТ КБ «Приватбанк»                    Лобач О.М. (дов. № 3809-П_П від 01.09.05 р.), Кравченко Н.Г. ( дов. № 2239 від 28.04.05 р.)

від ВАТ «Сведбанк»                              Атаманенко О.П. ( дов. № 262 від 20.12.07 р.)

від ЗАТ «Промінвестбанк»                    Артемюк Т.В. ( дов. № 2080 від 04.05.06 р.)

арбітражний керуючий                               Анюл О.М. –згідно ухвали від 15.12.04 р.

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2008 року по справі № 185/11б-04/14 затверджено реєстр вимог кредиторів ПП «Компанія «Поліські ковбаси»відповідно до ст.ст. 14, 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі - Закону), зобов’язано розпорядника майна боржника організувати проведення загальних зборів кредиторів, зобов’язано кредиторів ПП «Компанія «Поліські ковбаси»створити комітет кредиторів та подати господарському суду протокол зборів кредиторів і пропозиції щодо подальшого розгляду справи.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою Господарського суду Київської області, ПП «Компанія «Поліські ковбаси»звернулось до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 05.02.2008 року по справі № 185/11б-04/14, посилаючись на те, що судом при винесенні оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не повністю з'ясовані обставини, які мають істотне значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права.

28.02.2008 року ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду прийнято до провадження апеляційну скаргу ПП «Компанія «Поліські ковбаси»на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2008 року по справі № 185/11б-04/14, розгляд апеляційної скарги призначено на 20.03.2008 року.

Відповідно до Розпорядження Заступника Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19.03.2008 року змінювався склад колегії суддів у справі № 185/11б-04/14.

В судове засідання апеляційного господарського суду, призначене на 20.03.2008 року, ініціюючий кредитор Акціонерний комерційний банк «Інтерконтинентбанк»не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин неявки суд не повідомили, хоча про час, дату та місце засідання суду належним чином повідомлялися, направленою за його місцезнаходженням ухвалою суду, своїх пояснень щодо вимог апеляційної скарги суду не надав.

Представник заявника апеляційної скарги в засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав та просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 05.02.2008 року про затвердження реєстру вимог кредиторів ПП «Компанія «Поліські ковбаси». В обґрунтування вимог наголосив на тому, що Господарський суд Київської області, затверджуючи реєстр вимог кредиторів боржника у даній справі, не врахував, що заборгованість по заробітній платі перед працівниками виникла ще до порушення провадження у справі про банкрутство ПП «Компанія «Поліські ковбаси», а тому враховуючи тривалість розгляду даної справи, вказана заборгованість повинна бути проіндексована, збільшена на індекс інфляції та включена до реєстру вимог кредиторів з урахуванням здійсненого перерахунку. Затвердивши реєстр вимог кредиторів, при цьому включивши до нього суму заборгованості по заробітній платі без урахування індексу інфляції, судом першої інстанції не правильно застосовані норми матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Представники кредиторів, які з’явилися у судове засідання, та арбітражний керуючий заперечили проти вимог викладених в апеляційній скарзі, посилаючись на те, що доводи викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності та суперечать наявним у справі документам; боржник, в порушення вимог ст. 22 ГПК України, недобросовісно користується наданими йому законодавством правами, в результаті чого здійснюється затягування розгляду даної справи, провадження по якій порушено у 2004 році, просили апеляційну скаргу ПП «Компанія «Поліські ковбаси»залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2008 року по справі № 185/11б-04/14 - без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників учасників провадження у справі про банкрутство та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених в ній фактичних обставин правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд встановив, що апеляційна скарга ПП «Компанія «Поліські ковбаси» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство регулюється вищезазначеним Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. При цьому, названий Закон слід розглядати як законодавчий акт, що містить спеціальні норми, які мають пріоритет по відношенню до норм загальних щодо регулювання порядку провадження у справах про банкрутство.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитором є як юридична, так і фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника та ін. Грошовим зобов'язанням визначається, відповідно до частини 7 цієї ж статті Закону, зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Формування реєстру вимог кредиторів боржника у процедурі банкрутства та порядок його затвердження визначено ст.ст. 14, 15 Закону. Так, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Боржник разом з розпорядником майна за наслідками розгляду зазначених вимог повністю або частково визнає їх або відхиляє, з обґрунтуванням підстав відхилення, про що розпорядник майна повідомляє письмово заявників і господарський суд.

Вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи те, що Законом питання про склад вимог щодо виплати заробітної плати не врегульовано, а згідно статті 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами, склад вимог щодо виплати заробітної плати у справі про банкрутство визначається відповідно до положень Закону України "Про оплату праці".

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою вважається винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу та складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних витрат.

У разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов'язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України "Про банкрутство"(ст. 28 ЗУ "Про оплату праці").

Кредиторам за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян Законом надано право подавати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника. Відомості про такі вимоги розпорядник майна зобов'язаний внести до реєстру окремо, згідно із заявами таких кредиторів та даними обліку боржника.

Однак, у разі відсутності заяв таких кредиторів розпорядник майна зобов'язаний внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно з даними обліку боржника.

У попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що місцевий господарський суд визнав вимоги конкурсних кредиторів та визначив черговість їх задоволення, вимоги за грошовими зобов’язаннями щодо виплати заборгованості по заробітній платі працівникам боржника визнано в розмірі 927253 грн. та віднесено до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у засіданні суду апеляційної інстанції, підтверджено поясненнями наданими у судовому засіданні представниками учасників провадження у справі про банкрутство ПП «Компанія «Поліські ковбаси», керівник боржника не виконував обов'язків, покладених на нього статтею 14 Закону щодо розгляду разом з розпорядником майна грошових вимог конкурсних кредиторів, а також щодо управління підприємством, яке у процедурі розпорядження майном продовжує свою господарську діяльність. Боржником не передана розпоряднику майна відповідна документація щодо фізичних осіб, заборгованість по виплаті заробітної плати перед якими має боржник, розрахунок суми такої заборгованості та розрахунок суми, на яку за переконанням боржника повинна бути збільшена сума заборгованості по заробітній платі перед працівниками боржника, з урахуванням індексу інфляції, не надана така інформація і суду першої та апеляційної інстанцій.

Розпоряднику майна не надано право самостійно включати до реєстру вимоги кредиторів, за виключенням випадків, коли керівник боржника ухиляється від розгляду вимог кредиторів або взагалі відсутній і місцезнаходження його невідоме.

Вимоги кредиторів, визнані боржником або щодо яких боржник не заявив до господарського суду своїх заперечень, за умови відсутності заперечень з боку розпорядника майна та інших кредиторів, включаються до реєстру.

Якщо господарський суд дійде висновку, що спірні вимоги кредитора обґрунтовані та підтверджені відповідними документами, такі вимоги визнаються судом.

У відповідності до ст. 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили. (Роз‘яснення ВАСУ від 10.12.1996 року № 02-5/422 “Про судове рішення”).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст. 32 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 05.02.2008 року у справі № 185/11б-04/14 затверджена сума вимог щодо виплати заборгованості по заробітній платі працівникам боржника, внесена розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів на підставі даних наданих Бородянським районним центром зайнятості (а.с. 52 т.4). Крім того, така ж сума заборгованості по виплаті заробітної платі відображена і у копії Розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (а.с. 118 т.4), залученій до матеріалів справи судом першої інстанції. Боржник не розглядав разом з розпорядником майна спірну суму заборгованості, не надав своїх уточнень і розрахунків розпоряднику майна та господарському суду, не звернувся із обґрунтованими запереченнями до Господарського суду Київської області до розгляду та затвердження ним реєстру вимог кредиторів, що також підтверджено наданими у судовому засіданні апеляційного господарського суду поясненнями розпорядника майна та представника боржника.

У відповідності до п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, обставини на яких ґрунтуються вимоги, викладені в апеляційній скарзі, заявником не доведені належними доказами.

Відтак, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції вимог щодо належності та повноти дослідження доказів, що мають значення для справи, не правильного застосування норм матеріального права колегія суддів апеляційного господарського суду вважає недоведеними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, погоджується з висновками суду першої інстанцій та не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2008 року у даній справі.

Керуючись ст.ст. 1, 5, 14, 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності оржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 32, 33, 43, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Компанія «Поліські ковбаси»залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2008 року по справі № 185/11б-04/14 - без змін.

2.          Копії постанови направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

3. Матеріали справи № 185/11б-04/14 повернути до Господарського суду Київської області для подальшого розгляду.

Головуючий суддя:                                                                      Міщенко П. К.

Судді:

Яковлєв М. Л.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.03.2008 року

Дата відправки 28.03.08