СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

03 березня 2008 року

Справа № 2-1/17387-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Потапова Ольга Володимирівна, довіреність № б/н від 29.11.07, Відкрите акціонерне товариство "Європейський банк розвитку та заощаджень";

представник відповідача, не з'явився, Підприємство "Навігатор";

представник 3-ої особи, не з'явився, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кримреєстр";

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень" на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ковтун Л.О.) від 20 грудня 2007 року у справі № 2-1/17386-2007

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень" (вул. К. Лібкнехта, 5, Сімферополь, 95000)

до підприємства "Навігатор" (вул. Ново-Сергіївська, 40,Сімферополь,95022)

третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Кримреєстр" (вул. Л. Чайкіної, 1, Сімферополь, 95000)

про вжиття запобіжних заходів

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Європейський банк розвитку та заощаджень»(далі за текстом –Банк), звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим із заявою про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на цінні папери, які належать підприємству „Навігатор” - прості іменні акції першого випуску, код цінних паперів - UA, емітент цінних паперів ВАТ «Науково-виробниче об'єднання «Йодобром»() у кількості 1 378 800 штук загальною номінальною вартістю 344 700,00 грн. (по 0,25 грн. кожна). Права на вказані цінні папери перейшли від Банку до підприємства „Навігатор” за договором купівлі-продажу від 30.12.2004 р. № Т/184.

Заява обгрунтована невідповідністю договору купівлі-продажу цінних паперів від 30.12.2004 р. № 17184 вимогам діючого законодавства, зокрема, Закону України «Про цінні папери та фондову біржу», який діяв на момент укладення зазначеного договору, що є порушенням статті 203 Цивільного кодексу України та відповідно тягне за собою недійсність зазначеного договору відповідно до положень частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України.

Заявник також послався на наявність підстав вважати можливим відчуження підприємством «Навігатор»цінних паперів, переданих йому за договором.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 грудня 2007 року відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

Не погодившись з даною ухвалою, заявник звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, оскільки вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а саме вимог статей 32, 33, 43, 43-1 Господарського процесуального кодексу України. Заявник просить суд апеляційної інстанції задовольнити клопотання про вжиття запобіжних заходів та накласти арешт на цінні папери підприємства „Навігатор”.

Розпорядженням голови Севастопольського апеляційного господарського суду Коваля В.М. від 03.03.2008 року, у зв’язку з відпусткою у складі колегії було замінено суддю Горошко Н.П. на суддю Щепанську О.А.

У судовому засіданні 03.03.2008 року представник заявника підтримала доводи апеляційної скарги й наполягала на скасуванні судової ухвали. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї відсутності судову колегію не повідомили.

Судова колегія визнала можливим розглянути апеляційну скаргу по суті заявлених вимог за відсутністю сторін, які не з’явились, враховуючи наявні у справі матеріали.

Переглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції повністю відповідає вимогам принципу законності та обґрунтованості судових рішень з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Як вбачається зі змісту заяви про вжиття запобіжних заходів, тексту апеляційної скарги та пояснень представника Банку, підставою для звернення до суду з відповідним клопотанням є намір заявника в подальшому звернутись з позовом про визнання недійсним договору, а також припущення заявника, що акції можуть бути відчужені підприємством «Навігатор»до моменту звернення Банку до суду з відповідним позовом.

Вивчивши матеріали справи, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що будь-які докази у підтвердження існування реальної загрози відчуження пакету акцій підприємством «Навігатор», отриманих ним від Банку за договором купівлі-продажу цінних паперів від 30.12.2004 р. №Т/184, або навіть обґрунтованого припущення стосовно цієї можливості - відсутні, як і докази про порушення або загрозу порушення його прав у розумінні частини 3 статті 43-4 Господарського процесуального України.

Крім того, як цілком правомірно зазначив суд першої інстанції, за своєю суттю запобіжні заходи застосовується як гарантія задоволення законних вимог особи, яка має намір у судовому порядку захистити свої порушені права або охоронювані законом інтереси за умовою, якщо є підстави для висновку щодо того, що невжиття таких заходів створить умови, за якими звернення до суду буде значно утруднено або навіть унеможливлено, зникнуть певні докази, тощо, буде знищено майно або виникнуть інші незворотні наслідки.

Отже, за своєю суттю запобіжні заходи є заходами превентивного характеру у випадку існування загрози змінення обставин таким чином, що оспорюванні права особи будуть істотним чином порушені.

Як вбачається з тексту доданих заявником до заяви про вжиття запобіжних заходів договору купівлі-продажу цінних паперів та додаткової угоди до нього (а.с.8,9), право на вказаний вище пакет акцій перейшло до підприємства за актом прийому-передачі (а.с.10), обов’язком підприємства „Навігатор” є сплата Банку відповідної суми за придбані акції до 24.06.2007 року, тобто підприємство є суб’єктом грошових зобов’язань, що передбачає недоцільність вжиття таких заходів як арешт цінних паперів.

Крім того, згідно з поясненнями представника заявника у справі, Банк звернувся з відповідним позовом до суду, який знаходиться в іншому провадженні й розглядається по суті вимог. Тобто, позивач не позбавлений можливості звернутись з певними заявами та клопотаннями про вжиття заходів судом до забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що зазначенні апелянтом підстави та посилання у апеляційній скарзі на невідповідність ухвали суду вимогам господарського процесуального законодавства України, є необгрунтованими, а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 101, 102, 103 (пункт 1), 105, 106, 43-1 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень»залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 грудня 2007 року у справі № 2-1/17387-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Ю.В. Борисова

Судді                                                                                В.І. Гонтар

О.А. Щепанська