СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

17 березня 2008 року

Справа № 2-2/14391-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Прокопанич Г.К.,

за участю представників сторін:

представник позивача: Павленко Альона Іллівна, довіреність № б/н від 24.09.07, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Голден Лайн";

представник відповідача: не з'явився, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатурн Сервіс"

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн Сервіс" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 01 листопада 2007 року у справі № 2-2/14391-2007

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Голден Лайн"

(пр. Шевченка, 4-а, Одеса, 65023)

(Лідерсовський бульвар, 3, Одеса, 65014)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн Сервіс"

(вул. Ростовська, 5, Сімферополь, 95050)

(пров. Елеваторний, 7, Сімферополь, 95051)

про стягнення 13923,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2007 року у справі № 2-2/14391-2007 (суддя В.І. Толпиго) позов товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн” до товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн Сервіс” задоволено частково.

З товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн Сервіс” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн”, стягнуто річні в розмірі 3169,38 грн., інфляційні втрати в розмірі 9820,54 грн., 931,28 грн. пені, 139,21 грн. державного мита, 117,97 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У частині стягнення 02 грн. 45коп. річних у позові відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на вимоги статті 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також статтями 547 та 549 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована посиланнями товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” на порушення господарським судом Автономної Республіки Крим норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування всіх обставин справи. Зокрема, апелянт вказує, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не досліджено факти прийняття товару по накладних від 18 січня 2006 року та 17 березня 2006 року.

Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції порушено його право на участь у судовому засіданні.

Від товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн” надійшов відзив на апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс”, у якому товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн” просить апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” залишити без задоволення, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 17 березня 2008 року була здійснена заміна судді Плута В.М. на суддю Прокопанич Г.К.

У судове засідання товариство з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” не з'явилось, про місце і час розгляду апеляційної скарги було повідомлено належним чином ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2008 року, яка була направлена рекомендованою кореспонденцією на адресу вказаної сторони у справі.

Будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників судового засідання не надходило.

Враховуючи те, що явка представників сторін не визнавалась обов’язковою та є правом, а не обов’язком учасників судового процесу, а також те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги, судова колегія ухвалила можливим розглянути справу за відсутністю вказаного учасника судового процессу - товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс”, - який не з’явився у судове засідання, за наявними в матеріалах справи доказами.

Повторно розглянувши матеріали справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн” (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” (Дистриб’ютор) 05 січня 2006 року було укладено договір про дистрибуцію №3411/Д/В, відповідно до пункту 1.1 якого Продавець продає, а Дистриб’ютор покупає алкогольні напої.

Пунктом 3 вказаного договору про дистрибуцію узгоджено порядок здійснення розрахунків та відвантаження товару, а саме, підпунктом 3.1 передбачено, що на протязі перших двох місяців з моменту підписання договору оплата за товар повинна здійснюватися товариством з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” на умовах повної передплати шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн”.

Відповідно до підпункту 3.2 договору, по закінченню перших двох місяців дії договору товариство з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” повинно оплатити товар на протязі 25 календарних днів з моменту поставки товару.

Не здійснивши попередньої оплати та прийнявши поставку першої партії товару (поставлено 18 січня 2006 року) від товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн”, товариство з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” здійснило остаточний розрахунок за першу партію товару лише 19 червня 2006 року, а за другу (поставлено 17 березня 2006 року) лише 28 серпня 2007 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” про стягнення 13923,65 грн., з яких: пеня –931,28 грн., 3% річних –3171,83 грн., інфляційні втрати –9820,54 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги несвоєчасною оплатою отриманого товару.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн”, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Враховуючи, що предметом вказаного спору є відносини, пов’язані із укладенням та виконанням договору про дистрибуцію №3411/Д/В від 05 січня 2006 року, судова колегія вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн” зобов’язання за договором про дистрибуцію №3411/Д/В від 05 січня 2006 року виконало, товар був прийнятий товариством з обмеженою відповідальністю „Сатурн Сервіс”, однак, всупереч умовам договору оплата товару здійснена несвоєчасно.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 5.2 договору про дистрибуцію №3411/Д/В від 05 січня 2006 року визначено умову про сплату за невчасне виконання зобов'язань по оплаті товару пені у розмірі 0,1% від суми несплаченого товару за кожен день прострочення платежу протягом перших 2-х тижнів з моменту настання строку оплати та 0,2% від суми несплаченого товару за кожний наступний день.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок господарського суду Автономної Республіки Крим про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельний дім „Голден Лайн” про стягнення за договором про дистрибуцію № 3411/Д/В від 05 січня 2006 року штрафу, пені, індексу інфляції та 3% річних.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю „Сатурн Сервіс” зазначає, що товар по накладним № ООО-000173 від 18 січня 2006 року та № ООО-000698 від 17 березня 2006 року був прийнятий не уповноваженою на це особою, що виключає можливість вважати ці дати датами виникнення грошового зобов’язання.

Однак, частиною 1 статті 241 Господарського кодексу України закріплено правило, відповідно до якого правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідно до частини 2 статті 241 Цивільного кодексу України наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

З матеріалів справи вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс” здійснено оплату товару, поставленого за накладними № ООО-000173 від 18 січня 2006 року та № ООО-000698 від 17 березня 2006 року, що підтверджується, зокрема, банківськими виписками від 03 березня 2006 року, 12 травня 2006 року, 11 липня 2006 року, 19 липня 2006 року, 10 серпня 2006 року, 15 серпня 2006 року, 17 серпня 2006 року, 21 серпня 2006 року, 06 вересня 2006 року, 09 жовтня 2006 року, 06 грудня 2006 року, 12 грудня 2006 року, 29 грудня 2006 року, 04 січня 2007 року, 09 січня 2007 року, 29 січня 2007 року, 28 серпня 2007 року, на підставі чого суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вчинення вказаних дій свідчить про схвалення правочину товариством з обмеженою відповідальністю „Сатурн сервіс”, отже, твердження про неможливість вважати дати прийняття товару за накладними № ООО-000173 від 18 січня 2006 року та № ООО-000698 від 17 березня 2006 року датами виникнення грошового зобов’язання суперечать положенням частини 2 статті 241 Цивільного кодексу України та є необґрунтованим.

Щодо посилань апелянта на порушення його права на участь у судовому засіданні суд апеляційної інстанції зазначає, що, як свідчать матеріали справи, судова кореспонденція направлялася відповідачу за юридичною адресою: місто Сімферополь, вул. Ростовська, 5 (у відповідності до свідоцтва про реєстрацію юридичної особи). Факт відправлення ухвали суду про призначення справи до розгляду підтверджується наданим позивачем судовим конвертом та отриманою ним копією цієї ухвали. Тобто, судом першої інстанції виконані вимоги статей 64, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судова колегія приймає до уваги, що спростовуючи висновки суду першої інстанції, апелянтом фактично не додані до апеляційної скарги документи на підтвердження апеляційних вимог, хоча відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим з урахуванням всіх обставин, з правильним застосуванням норм процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн Сервіс" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2007 року у справі № 2-2/14391-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Ю.В. Борисова

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Г.К. Прокопанич