ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 р.

№ 7/292/07-25/248/07-7/405/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Михайлюка М.В.,

Суддів :

Дунаєвської Н.Г.,

Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Цехаве Корм ЛТД"

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 21.12.2007 р.

у справі

№7/292/07-25/248/07-7/405/07 господарського суду Запорізької області

за позовом

ТОВ "Цехаве Корм ЛТД"

до

ТОВ "УкрЛан"

про

стягнення 509202,33 грн.

за участю представників сторін:

позивача

Кобенко Ю.М.,

відповідача

Вєтрова М.В.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.10.2007 р. у справі №7/292/07-25/248/07-7/405/07 (суддя: Кутіщева Н.С.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 21.12.2007 р. (судді: Кагітіна Л.П., Зубкова Т.П., Колодій Н.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановили господарські суди, 30.01.2006 р. сторони уклали договір поставки, відповідно до умов якого постачальник зобов’язався в порядку та на умовах, визначених договором, протягом 2006-2007 р. передати покупцю товар для відгодівлі тварин, відповідно до рахунків-фактур, а покупець зобов’язався прийняти товар та оплатити його.

Пунктом 1.2 договору сторони передбачили, що номенклатура, кількість та ціна товару, що є предметом поставки за договором, визначаються у специфікаціях до договору, що є його невід’ємними частинами.

Постачальник відвантажує товар покупцю за цінами, визначеними чинними прейскурантами продавця та узгодженими покупцем в специфікаціях (п. 4.1. договору).

Предметом позовних вимог є стягнення з ТОВ "УкрЛан" 507367,47 грн. боргу за договором поставки від 31.01.2006 р. та 1834,86 грн. 3 % річних.

Господарські суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що угода, яка випливає з договору поставки від 31.01.2006 р., якою обгрунтовано позов, між сторонами не відбулася, оскільки сторони не узгодили суттєві умови договору, а саме: номенклатуру(найменування) товару, не конкретизували предмет договору, ціну та кількість товару, що підлягає поставці, а видаткові накладні, за якими позивач здійснював поставку товару відповідачу не містять посилання на договір поставки від 31.01.2006 р.

Як зазначив апеляційний господарський суд, враховуючи відсутність доказів поставки позивачем відповідачу товару саме за договором поставки від 31.01.2006 р., відсутні підстави для задоволення позову.

Разом з тим, згідно постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення” від 29.12.1976 р. №11 із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.1981 р. №4, від 25.12.1992 р. №13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи з загальних засад і змісту законодавства України. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Мотивувальна частина рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Однак, оскаржувані рішення зазначеним вимогам не відповідають, з наступних підстав.

Господарські суди, всупереч вимогам ст. 43 ГПК України, не здійснили всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Зокрема, як наголошує скаржник у касаційній скарзі, він поставив відповідачу у період з жовтня по грудень 2006 р. товар на суму 564549,49 грн. згідно видаткових накладних № ЦХВ-000702 від 23.10.2006 р., № ЦХВ-000707 від 24.10.2006 р., № ЦХВ-000829 від 01.12.2006 р., № ЦХВ-000836 від 04.12.2006 р., № ЦХВ-000854 від 07.12.2006 р., №№ ЦХВ-000872, ЦХВ-000874, ЦХВ-000873 від 19.12.2006 р.

Представник відповідача, який діяв на підставі довіреностей (серія ЯНБ №266757 від 23.10.2006 р., № 266769 від 25.10.2006 р, серія ЯНД №084204 від 02.12.2006 р., № 084214 від 02.12.2006 р., № 084206 від 05.12.2006 р., №084217 від 09.12.2006 р., №084244 від 21.12.20006 р., №08422 від 20.12.2006 р., №084224 від 21.12.2006 р.) даний товар прийняв. Однак, відповідач оплатив лише 57182,02 грн. Таким чином, вартість отриманого відповідачем та неоплаченого товару становить 507367,47 грн.

Водночас, апеляційний господарський суд не взяв до уваги те, що відповідач повністю визнав свою заборгованість за поставлений позивачем товар у листі № 69 від 25.04.2007 р. (а.с.106), згідно якого відповідач просив позивача погодити графік погашення заборгованості на суму 507367,47 грн.

Таким чином, господарські суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про відсутність у відповідача перед позивачем боргу за поставлений товар та про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, судові рішення у даній справі підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд. При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об’єктивно з’ясувати всі обставини справи, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.10.2007 р. та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 21.12.2007 р. у справі № 7/292/07-25/248/07-7/405/07 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Головуючий, суддя М. Михайлюк

Судді: Н. Дунаєвська

В. Рибак