КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2008                                                                                           № 42/418

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача – Гурський М.Р. дов. № 2-12 від 26.12.2007р.;

від відповідача - Тютюнник В.Я. дов. № 14-28 від 10.01.2008р.;

розглянувши апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

на рішення господарського суду м.Києва від 27.11.2007

у справі № 42/418

за позовом                               Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

до                                                   Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

про                                                  стягнення збитків на суму 219768035,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (далі-позивач) звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” про стягнення 219768035,85 грн. збитків.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.11.2007 р. у справі №42/418 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати, прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Відповідач обґрунтовує свою скаргу тим, що внаслідок зміни чинного законодавства та низки договорів він був позбавлений можливості придбати та передати позивачу газ на виконання умов укладеного між ними договору.

Крім того, відповідач стверджує, що з його боку були здійснені всі необхідні заходи для забезпечення газом позивача, однак з об’єктивних причин йому не вдалось виконати умови договору, а тому він вважає, що його вина у невиконанні умов договору відсутня і відповідно відсутні підстави для стягнення з нього збитків.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу повністю, просив її задовольнити.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак його представник у судовому засіданні, заперечував проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив.

Задовольняючи позов, господарський суд м. Києва виходив з того, що 28.12.2005р. між сторонами по справі укладено договір на постачання природного газу № 115-760 (далі-Договір), згідно з яким відповідач зобов'язався протягом 2006 року передати позивачеві імпортований природний газ для забезпечення виробничо-технологічних витрат покупця в обсязі м3, а той, у свою чергу прийняти та оплатити одержаний газ за цінами, встановленими наказами відповідача або додатковими угодами до цього Договору.

Згідно з умовами п.п. 2.1., 2.2. Договору, передачу газу передбачено проводити протягом 2006 року рівномірно виходячи із середньодобового квартального обсягу.

Наказами відповідача № 322 від 31.05.2006р., № 365 від 23.06.2006р. ціна природного газу за спірним договором з 01.06.2006р. була встановлена у розмірі 599,57 грн. за 1000 м3 газу.

Відповідач не передав позивачу у червні та липні 2006 року відповідно 456860326 м3 та 389470331 м3 природного газу за встановленою ціною, внаслідок чого з метою покриття дефіциту газу позивач був змушений закупити відповідні обсяги газу в іншого продавця Закритого акціонерного товариства “Укргаз-Енерго” за ціною 859,248 грн. за 1000 м3 газу на підставі договору на постачання природного газу № 117ТР-218 від 18.06.2007 р.

Тому, на думку суду першої інстанції, внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язку щодо передачі природного газу за спірним договором позивач поніс витрати на придбання газу за більшою ціною, що призвело до збитків у розмірі 219768035,85 грн. (727207924,36 – 507439888,52 = 219768035,85), а тому на підставі вимог ст. 623 ЦК України, ст. 224 ГК України з відповідача підлягає стягненню 219768035,85 грн. збитків.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує свої збитки тим, що відповідач в червні-липні 2006р. в порушення умов Договору не передав необхідний йому обсяг газу, внаслідок чого позивач спожив 456860326 м3 та 389470331 м3 природного газу іншого власника.

Крім того, позивач неодноразово протягом другої половини 2006 року звертався з листами до відповідача з вимогою виконати умови Договору та підписати акти приймання-передачі природного газу за червень-липень 2006р., які були залишені без будь-якого реагування з боку НАК “Нафтогаз України”.

На доказ заподіяння та розміру збитків в червні-липні 2006р., позивач надав суду договір на постачання природного газу № 117ТР-218 від 18.06.2007р. укладений із ЗАТ “Укргаз-Енерго”, за яким позивач придбав газ за ціною 859,248 грн. за 1000 м3 .

Різницю у вартості газу по вказаному вище договору і Договору укладеному з відповідачем позивач визначає як свої збитки.

Однак на думку апеляційного суду, договір № 117ТР-218 від 18.06.2007р., який був укладений через рік після порушення відповідачем своїх зобов’язань по договору № 115-760 від 28.12.2005 р., не може бути розцінений як належний доказ збитків, оскільки укладений позивачем по за межами терміну дії договору № 115-760 та із значним запізненням з моменту порушення відповідачем своїх зобов’язань. Крім того, доказів неможливості укладення в 2006 році договору на постачання природного газу для покриття дефіциту, який виник в червні-липні 2006р., як і наявності самого дефіциту газу в цей період у позивача, представниками останнього апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Зважаючи на це, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 27.11.2007р. у справі № 42/418 не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому повинно бути скасоване з ухваленням нового рішення про відмову в позові повністю.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 101-105 ГПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на рішення господарського суду м. Києва від 27.11.2007р. у справі № 42/418 задовольнити.

Рішення господарського суду м. Києва від 27.11.2007р. у справі № 42/418 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Стягнути з Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 12750,00 грн. витрат по оплаті державного мита.

Наказ на виконання даної постанови доручити видати господарському суду міста Києва.

Матеріали справи повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді

09.02.08 (відправлено)