донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

29.01.2008 р.                                                              справа №6/55пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Мещеряков В.В. директор наказ №009-к/к від 24.01.2007р., Рашина Л.С. заступник директора по виробництву дов. № 2 від 01.01.2007р., Сивцова Г.М. дов. № 1 від 01.01.2007р., Язікова В.А. дов. № 3 від 01.01.2007р. ,

від відповідача:

Федорова О.О. дов. б/н від 02.01.2008р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

11.05.2007 року

по справі

№6/55пд

за позовом

Державного підприємства "Дзержинськвантажтранс" м.Дзержинськ

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" м.Донецьк

про

спонукання прийняти пункти договору № 07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування в редакції позивача

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ, Донецької області звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк про прийняття пунктів 2.1., 3.16., 4.1, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування ТОВ “Енергоімпекс” в його редакції.

Господарський суд Донецької області рішенням від 11.05.2007р. у справі №6/55пд позовні вимоги Державного підприємства “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк про прийняття пунктів 2.1., 3.16., 4.1, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування ТОВ “Енергоімпекс” задовольнив, спірні пункти договору прийняв в редакції, яка була запропонована позивачем.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007р. у справі №6/55пд скасувати, прийняти нове рішення, яким прийняти спірні пункти договору № 07/3у від 28.12.2006р. в редакції відповідача.

Заявник скарги вважає, помилковим висновок господарського суду про прийняття в редакції позивача п.п.2.1, 4.1 договору, згідно яких перевізник наділяється можливістю, без погодження з відправником встановлювати вартість транспортних послуг, оскільки даний висновок не відповідає ч.1 ст.188 ГК України, ст.651 ЦК України і вважає, що встановлення тарифів за договором має відбуватися лише за взаємною домовленістю сторін.

Висновки господарського суду щодо встановлення обов’язку відправника по внесенню попередньої оплати вартості наданих перевізником послуг, які відображені в пунктах 3.16, 4.5, 4.6 договору, заявник скарги вважає необґрунтованими і недоведеними, виходячи з того, що згідно розрахунків, вищевказані плати підлягають сплаті не одноразово до початку транспортного обслуговування, а лише по закінченні певних періодів (декада, місяць, квартал, рік), та вважає такими, що не відповідають Наказу Мінвуглепрому від 30.08.1976р. № 383.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду щодо обґрунтованості розміру нових тарифів на транспортні послуги, які викладені у п.п.4.1, 4.3 договору.

Пункт 4.4 договору, яким встановлений обов’язок відправника по оплаті позивачу вартості утримання під’їзних колій, заявник скарги вважає безпідставно прийнятим в редакції позивача, оскільки надана позивачем в обґрунтування даних вимог калькуляція показників не підтверджена фактичними даними і не може бути визнана належним доказом. Висновок суду в цій частині містить в собі ознаки порушення правил економічної конкуренції та суперечить вимогам ч.4 ст.9 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст.58 Статуту залізниць України.

Пункт 4.6 договору стосовно строку припинення транспортного обслуговування, заявник скарги вважає помилково прийнятим судом в редакції позивача, за якою позивач наділяється правом припиняти транспортне обслуговування в одноденний строк. Вважає, що запропонована позивачем редакція п.4 6. договору щодо порядку припинення транспортного обслуговування є неприпустимою, жорсткою по відношенню до відповідача та містить в собі ознаки порушення правил економічної конкуренції, висновок суду в цій частині вважає таким, що суперечить ст.13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

Державне підприємство “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ, Донецької області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007р. у справі №6/55пд залишити без змін, оскільки вважає дане рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Донецький апеляційний господарський суд ухвалою від 27.07.2007р. провадження у справі № 6/55пд зупинив у зв’язку з призначенням по справі судово-економічної експертизи.

На вирішення експерту Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України були поставлені питання щодо визначення розміру тарифів на транспортне обслуговування ТОВ “Енергоімпекс” та експлуатацію під’їзної колії ДП “Дзержинськвантажтранс”, вартості однієї локомотиво-години, та щодо обґрунтованості внесення відповідачем попередньої оплати вартості витрат з транспортного обслуговування.

25.12.2007р. від Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України надійшла справа № 6/55пд з експертним висновком.

26.12.2007р. Донецький апеляційний господарський суд поновив апеляційне провадження у справі № 6/55пд, розгляд апеляційної скарги призначив на 29.01.2008р.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши та прийнявши до уваги експертний висновок Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України від 12.12.2007р., колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи за супровідним листом №01/01 від 04.01.2007р. позивач направив відповідачу проект договору №07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування між Державним підприємством “Дзержинськвантажтранс” та ТОВ “Енергоімпекс”.

Відповідач підписав направлений проект договору №07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування між ДП “Дзержинськвантажтранс” та ТОВ “Енергоімпекс” з протоколом розбіжностей та повернув його позивачу листом без номеру та дати за вхідним позивача від 30.01.2007р. № 51.

З метою необхідності досягнення згоди щодо всіх умов, зазначених в протоколі розбіжностей, позивач 15.02.2007р. надіслав відповідачу протокол узгодження розбіжностей до договору, але відповідач повернув протокол узгодження розбіжностей до договору не підписаним.

Позивач звернувся до господарського суду з заявою про спонукання відповідача прийняти пункти 2.1, 3.16., 4.1, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №07/3у від 28.12.2006р. на транспортне обслуговування в його редакції.

Господарський суд пункт 4.1 договору №07/3у від 28.12.2006р. прийняв в редакції: “За перевезення вантажів, що поступають у адресу “Підприємства” та що відправляються “Підприємством”, останній сплачує “Транспорту” транспортні послуги по наступним тарифам:

-          вартість одного тоно-кілометра складає 0,66грн. (без ПДВ);

-          маневрова робота локомотива “Транспорту” (перестановка вагонів з одного вантажного фронту на іншій, подача навантажених вагонів на залізничні терези, підштовхування тощо) яка підлягає виконанню по окремій письмовій заявці “Підприємства” сплачується по плановій вартості локомотива- години за кожні 15 мінут (неповні 15мінут сплачуються як повні). Планова вартість 1 локомотива-години складає 269,20грн. (без ПДВ). Зміна ціни проводиться “Транспортом” шляхом направлення у адресу “Підприємства” додаткового узгодження”.

Даний висновок господарського суду колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильним, оскільки вартість одного тонно-кілометру 0,66грн. (без ПДВ) та планова вартість однієї локомотиво-години 269грн.20коп. (без ПДВ) підтверджена наданими позивачем калькуляціями вартості однієї вагоно-години, вартістю однієї локомотиво-години; розрахунок вартості одного тонно-кілометра, затверджений Міністеством вугільної промисловості на 2007р. Правильність визначення розміру вищевказаних тарифів підтверджена експертним висновком Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України від 12.12.2007р.

Пункт 4.3 договору №07/3у від 28.12.2006р. позивач пропонував прийняти в редакції: “Підприємство” відшкодовує “Транспорту” плату за користування вагонами залізничної дороги, встановлену Міністерством транспорту України, з моменту прийому вагонів “Підприємством” від “Транспорту” до моменту здачі їх “Підприємством” “Транспорту” та транспортні операції 4,1 год., відповідно зі ст.119 Статуту залізниць України та Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99р. №113.

За користування вагонами власності “Транспорту” “Підприємство” вносить плату за 1вагоно-годину з розрахунку:

-          полувагони –1,74грн. (без ПДВ);

-          хоппер- вуглевози –1,58грн. (без ПДВ);

-          думпкар –1,18грн. (без ПДВ).

Плата за вагони власності “Транспорту” нараховується з моменту подачі до моменту прибирання вагонів з (на) фронтів вантаження-вивантаження.

При навантаженні та вивантаженні вагонів, які належать іншим державам, спосіб обліку находження вагонів на під'їзній колії та плата за користування вагонами встановлюється відповідно з порядком та в розмірі визначеному Міністерством транспорту України згідно Постанови КМУ від 28.10.96р. №1312.

Документом по нарахуванню плати за користування вагонами є пам’ятка користувача.

На підставі вищевказаних документів складається “Відомість плати за користування вагонами (контейнерами)”.

Дану редакцію цього пункту позивач обґрунтував “Калькуляцією вартості 1 вагоно-години”, яка затверджена в.о директора ДП “Дзержинськвантажтранс” Мещеряковим В.В. від 29.12.2006р.

Господарський суд погодився із запропонованою позивачем редакцією пункту 4.3 договору.

Приймаючи до уваги експертний висновок Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України від 12.12.2007р. щодо правильності нарахування розміру плати, колегія суддів вважає правильним висновок господарського суду про прийняття пункту 4.3 договору в редакції позивача.

Пункт 4.4 договору №07/3у від 28.12.2006р. позивач пропонує прийняти у такій редакції: “Щомісячно “Підприємство” відшкодовує “Транспорту” витрати на утримання шляху з розрахунку 7750грн. (без ПДВ). Відстань для сплати за ремонт та утримання експлуатованої колії №5–0,487км.”, посилаючись на наказ Міністерства вугільної промисловості №383 від 30.08.1976р., яким затверджені “Правила транспортно-експедиційного обслуговування підприємств” в яких визначені розрахунки за транспортні послуги з підприємствами та організаціями.

Згідно висновку експерту вказаний позивачем у пункті 4.4 договору транспортного обслуговування № 07/34у від 28.12.2006р. розмір вартості утримання під’їзної колії відповідає фактичному розміру витрат ДП «Дзержинськвантажтранс»по утриманню відповідної частини колії, яка використовується при транспортному обслуговуванні ТОВ «Енергоімпекс», тобто заплановані витрати на утримання колії є обґрунтованими.

Таким чином, висновок господарського суду про викладення пункту 4.4 договору в редакції позивача є правильним.

Господарський суд прийняв п.2.1 договору №07/3у від 28.12.2006р. в редакції позивача: “Здійснювати своїми засобами, по своїм коліям за плату, встановлену “Транспортом”, послуги по доставці та відправленню вантажів від (до) ст.Кривий Торець до (від) фронтів вантаження-вивантаження”, залишив без задоволення пропозиції відповідача про узгодженість з ним розміру плати.

Даний висновок суду не суперечить нормам чинного законодавства при доведеності обґрунтованості розрахунків позивача по встановленню тарифів за надані транспортні послуги.

Господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про прийняття п. п. 3.16, 4.5, 4.6 договору №07/3у від 28.12.2006р. щодо визначення порядку внесення платежів за транспортні послуги в редакції позивача, оскільки такий порядок розрахунків був передбачений договорами позивача з ДП «Донецька залізниця»№ 26001 від 01.12.2005р., про постачання електричної енергії та користування радіочастотами; згідно експертного висновку Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України від 12.12.2007р. попередня оплата за перевезення вантажів не суперечить нормам чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007р. по справі №6/55пд ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, тому підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга –залишенню без задоволення.

Вартість проведеної експертизи відповідно розрахунку Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України склала 25380грн.00коп.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи покладаються на обидві сторони по 12690грн. на позивача і відповідача. Витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007року по справі №6/55пд залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2007року по справі №6/55пд залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства “Дзержинськвантажтранс” м.Дзержинськ Донецької області на користь Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України м.Донецьк 12690грн.00коп. витрат за проведення судової експертизи.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк на користь Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України м.Донецьк 12690грн.00коп. витрат за проведення судової експертизи.

Господарському суду Донецької області згідно з вимогами статті 117 Господарського процесуального кодексу України видати наказ у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України “Про виконавче провадження”.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС