ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 12/53

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Перепічая В.С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши  у відкритому
судовому  засіданні  касаційну скаргу  Приватного підприємства  ”Ярослав” на
рішення   господарського суду  міста
Києва  від 25 липня  2007року
та  постанову  Київського
апеляційного господарського
суду    від 10 вересня 2007року у
справі  № 12/53 за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 до  Приватного підприємства  ”Ярослав”
третя особа, яка  заявляє
самостійні  вимоги на предмет спору
Товариство   з обмеженою відповідальністю
” Декор -Буд ЛБ” про  стягнення  497415,81 грн. та  зустрічним позовом Приватного підприємства  ”Ярослав”
до Товариства   з обмеженою
відповідальністю ” Декор - Буд ЛБ”, Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 про визнання
недійсною додаткової угоди,-

Встановив:

У
грудні  2006 року Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернулась  до господарського суду  міста
Києва   з  позовом
до  Приватного підприємства  ”Ярослав”
про   стягнення  заборгованості   у
розмірі   497415,81 грн., яка  складається з
386205,57 грн. -основного боргу, 33591,89 грн. -пеня  , 20 722,68 грн. -збитків  від
інфляції, 6853,17 грн. -3 %
річних, 11421,95 грн. -5 %
річних, 38620,55 грн. -10 %
штрафу за  прострочення  оплати, посилаючись на  невиконання
відповідачем  своїх зобов'язань по
оплаті  отриманої від  третьої особи продукції за  договором №АБ-40  від 15 березня   2006 року, право  вимоги
у  неї виникло       внаслідок  укладення
між нею та  ТОВ ” Декор- Буд ЛБ”
договору  відступлення  права вимоги № 1/141106 від  14 листопада
2006 року.

19 січня  2007 року
позивачкою   подана  заява про
відмову    від  позову
у  зв'язку  з розірванням
договору від  14 листопада  2006 року.

В цей  же
день   ТОВ ” Декор -Буд ЛБ”  як
третя  особа    з самостійними  вимогами
на предмет  спору  подана
позовна  заява   про
стягнення   з відповідача
278205,57 грн. основного  боргу,  33591,89 грн. пені, 43946,51 грн.

Доповідач: Гончарук П.А.

збитків  від
інфляції, 8533,13 грн. 3 % річних, 14 221,88 грн.  5 % річних та
27820,56 грн. штрафу та стягнення
судових  витрат за  прострочення
оплати  за  товар, посилаючись   на
невиконання   відповідачем
своїх  зобов'язань  по  оплаті  отриманої
продукції за  договором № АБ -40
від  15 березня  2006 року.

ПП ”Ярослав”   звернулось
до господарського суду  з
зустрічним позовом  про визнання  недійсною додаткової угоди від  17 січня
2007 р. про розірвання  договору  №1/141106 від
14 листопада   2006 р.  посилаючись
на те, що  дана  угода
суперечить п. 8.3  ст. 8 договору
, що  в силу   ст. 215
ЦК України є підставою  для  визнання
її недійсною.

Рішенням господарського суду міста Києва від
25 липня 2007 р. провадження  у справі  щодо позовних вимог СПД ОСОБА_1.  припинено. Позовні  вимоги
третьої особи  з самостійними
вимогами на  предмет  спору ТОВ ” Декор -Буд ЛБ”  задоволено частково.

Стягнуто з ПП ”Ярослав”     на користь ТОВ ” Декор -Буд ЛБ” 278205,57
грн. основного боргу, 33591,89 грн. пені, 43946,51 грн. інфляційних витрат,
8533,13 -3 % річних,  3921,00 грн.  судові
витрати.  В задоволені  решти позовних вимог  відмовлено.
Зустрічні  позовні вимоги
задоволено. Визнано недійсною   додаткову
угоду від  17 січня  2007 року про розірвання  договору
№ 1/141106 від  14 листопада   2006 р. укладену  між
ТОВ ” Декор -Буд ЛБ” та СПД ОСОБА_1. Стягнуто  з  ТОВ
” Декор -Буд ЛБ”    на користь  ПП ”Ярослав”
судові витрати. Стягнуто  з    СПД ОСОБА_1.  на користь ПП ”Ярослав” судові витрати.
Визнано недійсним  з ініціативи  суду
договір  відступлення  права
вимоги   № 1/141106 від  14 листопада
2006 р. укладений   між  ТОВ  ”
Декор - Буд ЛБ”    та  СПД ОСОБА_1.

Постановою Київського апеляційного  господарського суду   від
10 вересня  2007 року рішення
господарського суду міста Києва від 25 липня 2007 р. в частині  задоволення
зустрічного позову та   в
частині   визнання   недійсним
з  ініціативи суду   договору
відступлення  права  вимоги № 1/141106 від  14 листопада
2006 р. скасовано. В задоволенні зустрічного позову  відмовлено. Рішення  суду в частині   задоволення
позову  третьої особи  з самостійними  вимогами змінено   в
частині  розміру   присуджених
до  стягнення  3 % річних, збитків  від
інфляції, пені  та  судових витрат. Пункт 3 резолютивної частини
викладено   в наступній  редакції ” Стягнути  з ПП ”Ярослав” на  користь
ТОВ  ” Декор -Буд ЛБ”  278205,57 грн.  основного боргу, 29630,25 грн. пені, 31572,83
грн. інфляційних  витрат, 7856,72 грн. -
3% ,  27820,56 грн. штрафу, 3450,44
грн.  державного мита,  108,89 грн. витрат по  оплаті
на  інформаційно  - технічне
забезпечення  судового процесу,
37850,00 грн.  оплати  адвокатських послуг.

У касаційній скарзі  ПП
”Ярослав” просить скасувати
рішення  господарського суду
в  частині  задоволення позовних вимог  третьої
особи  ТОВ  ” Декор -Буд ЛБ” та  постанову
суду  апеляційної інстанції в  повному
обсязі,  посилаючись на порушення
та неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права, а справу  направити до суду  першої інстанції для  прийняття
рішення   про  закриття провадження   у
справі.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги,
суд вважає, що касаційна скарга   не
підлягає   задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається  з матеріалів
справи  та  встановлено судом  першої інстанції,  15 березня
2006 р.   ТОВ  ” Декор -Буд ЛБ” та  ПП
”Ярослав” укладено   договір   поставки № ЛБ-40, відповідно до умов  якого
ТОВ  ” Декор -Буд ЛБ”, як  постачальник
зобов'язався  передати  товар,
а  ПП  ”Ярослав” прийняти  та
оплатити його.

На виконання  умов
договору   ТОВ  ” Декор -Буд ЛБ”  було
передано ПП  ”Ярослав”   товар
на   загальну суму  943,971,57 грн.

ПП
”Ярослав”  за поставлений  товар
розрахувався  не в  повному
обсязі.  Несплаченим  залишився
товар  на  суму
278205,57 грн.

14 листопада  2006 р.
ТОВ  ” Декор -Буд ЛБ”  та  СПД
ОСОБА_1. уклали договір
відступлення  права  вимоги
№ 1/141106,   відповідно   до якого
ТОВ  ” Декор - Буд ЛБ”    передало
СПД ОСОБА_1. право  на  вимогу
боргу  з  ПП
”Ярослав”   за  договором
поставки.

22 листопада 2006 р.  ТОВ  ”
Декор -Буд ЛБ”   повідомило  ПП  ”Ярослав”   про укладення  договору уступки  права
вимоги.

17 січня  2007 р.
ТОВ  ” Декор -Буд ЛБ”  та  СПД
ОСОБА_1. уклали  договір  про розірвання  договору
від  14 листопада  2006 р. № 1/141106     про
відступлення  права  вимоги.

Суд
першої інстанції  виходячи  з того,
що п.8.3 договору  поставки   від 15 березня  2006 р.
№ ЛБ-40    передбачено,  що
жодна  з сторін  договору
не  може  передавати свої права  за
договором   третій  особі без
письмової згоди  іншої
сторони,  доказів  надання
такої згоди  сторонами  не надано, дійшов  висновку,
що   договір  уступки права
вимоги  від 14 листопада  2006 р. № 1/141106 суперечить  чинному
законодавству, а тому  суд з
власної ініціативи визнав його недійсним. Зважаючи  на те, що
договір  про  уступку права
вимоги  є недійсним,  то
і  договір про розірвання   цього договору уступки  права
вимоги також слід  визнати
недійсним.

Оскільки  договір
про відступлення   права  вимоги не
створив для  сторін ніяких
юридичних наслідків, а  відповідач
не  виконав своїх  зобов'зань по
оплаті   отриманої продукції,
суду  першої інстанції дійшов  висновку, що
позовні  вимоги   ТОВ ” Декор -Буд ЛБ” підлягають частковому
задоволенню, а  провадження   у справі за
позовом  СПД ОСОБА_1.  підлягає припиненню  на
підставі   п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, у  зв'язку  з відмовою
позивачкою  від  позову.

Суд апеляційної інстанції,  змінюючи
рішення  суду  в частині
часткового задоволення  вимог
третьої посилався  на те, що   право
вимоги  боргу   з ПП ”Ярослав”  належить
ТОВ ” Декор -Буд ЛБ”, а  оскільки  розрахунок штрафних санкцій  ТОВ ” Декор -Буд ЛБ”  зроблений
без врахування   строку  оплати
товару, то вимоги третьої особи щодо стягнення  пені,
3 %  річних та  збитків від
інфляції  підлягають  задоволенню
за  уточненим  розрахунком
суду.

Відмовляючи  в задоволені
зустрічного позову  та  скасовуючи
в  цій  частині
рішення  суду  першої інстанції суд апеляційної інстанції
посилався  на  те, що суд першої інстанції вийшовши  за
межі  позовних вимог порушив  вимоги п. 2 ст. 83 ГПК України. Визнавши  недійсним
договір  про  уступку
права  вимоги  з власної ініціативи,  фактично створив   обставини, які   поклав
в  основу   рішення
по  зустрічному  позову про визнання  недійсним договору  про
розірвання  договору  уступки
права  вимоги, у зв'язку  з чим
припустився  порушень
процесуального законодавства, що є підставою для  скасування
даного рішення.

Враховуючи  те, що вимоги
відповідача про визнання недійсним договору  про розірвання  договору
уступки  права  вимоги
є необгрунтованим  оскільки   невідповідність  спірної угоди п. 8.3 договору, укладеного
між  сторонами 15 березня  2006р. не
тягне  за  собою
наслідків  та  не містить підстав  для
визнання її недійсною, суд
другої інстанції дійшов  висновку,
що  вказані  позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Вказані висновки суду апеляційної
інстанції  відповідають фактичним
обставинам та наявним матеріалам справи, грунтуються на правильному
застосуванні процесуальних норм, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а
тому підстав для зміни або скасування постанови апеляційного суду не
вбачається.

Щодо   позову
СПД ОСОБА_1.,  то суд  першої інстанції, з яким  погодився і
апеляційний  господарський  суд,
правомірно припинив
провадження  на  підставі
п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у
зв'язку  з відмовою позивачки  від
позову.

Крім того, суди  попередніх інстанцій підставно визнали  обгрунтованими  вимоги
ТОВ ” Декор -Буд ЛБ”,   по  стягненню витрат на  послуги адвоката та задовольнили їх.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства  ”Ярослав” залишити без
задоволення, а     постанову  Київського
апеляційного господарського
суду    від 10 вересня 2007року у
справі  № 12/53 -без змін.

Головуючий
Перепічай В.С.

Судді
Вовк
І.В.

Гончарук П.А.