ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА                                                                                                                         ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.08                                                                                           Справа № 11/79

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого –судді                                                  Давид Л.Л.

Суддів                                                                      Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Виконавчого комітету Ужгородської міської ради , б/н від 26.12.2007 р.

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.12.2007 р.

у справі № 11/79 (суддя –Якимчук Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс», м. Мукачево, Закарпатська область

до відповідача Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород, Закарпатська область

про відшкодування 23440,40 грн. збитків

за участю представників сторін:

від позивача: Коприва О.Ф. –представник (довіреність за №4 від 04.01.2008 р.);

від відповідача: Павлюк А.М. –начальник юридичного управління (доручення за №02-11/86 від 11.05.2007 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 18.12.2007 р. у справі №11/79 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс», м. Мукачево, Закарпатська область (надалі –Позивач) до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород, Закарпатська область (надалі –Відповідач) про відшкодування 23 440,40 грн. збитків.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відмовні матеріали №863/07 Ужгородського МВУМВС України в Закарпатській області та постанова Львівського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 р. по справі №16/90 підтверджують факт неправомірності демонтажу рекламних щитів Позивача Відповідачем, а відтак позовні вимоги про відшкодування збитків в сумі 23 440,40 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач –Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, не погодившись з вищезазначеним рішенням, подав апеляційну скаргу, б/н від 26.12.2007р., в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та з неповним з”ясуванням матеріалів та обставин справи, а саме:

-          судом помилково взято до уваги лист Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 06.07.2007 р., в якому йде мова, про те, що швеллера були демонтовані працівниками Ужгородської міської ради на підставі рішень виконкому міськради, оскільки, як вказує Скаржник, Виконком не приймав рішень по демонтажу елементів рекламних конструкцій , а також працівники структурних підрозділів міськради не могли брати участі у їх демонтажі , оскільки такі дії посадовців органу місцевого самоврядування не передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»та Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Крім того, як стверджує скаржник, суд взагалі не взяв до уваги листи структурних підрозділів міськради в яких йде мова про непричетність її працівників до демонтажу ОЗР;

-          судом, на думку Скаржника, зроблено хибний висновок, про те що демонтаж рекламних конструкцій, що є предметом даного спору, здійснено під керівництвом заступника міського голови Адамовського М.Г., пов”язаного з прийнятим рішенням Ужгородського міськвиконкому від 28.03.2007 р. «Про демонтаж об”єктів зовнішньої реклами», оскільки Адамовський М.Г., не видавав жодних наказів стосовно демонтажу елементів рекламних конструкцій, розташованих у м. Ужгороді по вул. Гагаріна перед залізничним переїздом, а також на розі вул. Минайської - Грушевського біля культпросвітнього училища, що підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 06.04.2007 р. Крім цього, Скаржник зазначає, що якщо Позивач вважає , що його права порушенні заступником міського голови Адамовським М.Г., то його дії як посадової особи, ТзОВ «Кріс»може оскаржити в судовому порядку , а не ставити майнові вимоги до Виконкому міськради, який до демонтажу не має ніякого відношення.

Дані обставини, на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, та прийняття нового, яким останній просить в позові відмовити.

Позивач –ТзОВ «Кріс» - у відзиві (вих. №22 від 25.01.2008 р.) та його представник в судовому засіданні заперечує доводи апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду таким, яке прийнято у відповідності до норм чинного законодавства та з повним з”ясуванням матеріалів та обставин справи з огляду на те, що про причетність та винність Відповідача у демонтажі свідчать відмовні матеріали № 863/07 Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, а також постанова Львівського апеляційного адміністративного суду по справі №16/90 від 09.10.2007 р. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

В судових засіданнях представники сторін підтримали свої доводи і заперечення, з мотивів зазначених у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, прийшла до висновку про не відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кріс»на підставі дозволів від 23.03.2006 №94/11, 94/12, №94/15 (а.с.11, 14, 17) та від 17.08.2005 р. №239/97 (а.с.20) виданих згідно рішення Виконкому Ужгородської міської ради від 23.03.2006 р. №94, від 17.08.2005 р. №239 та додатків до дозволів від 25.01.2007 р. (а.с.12,15,18,21), розпорядження від 25.01.2007 р. №70 (а.с.13) керівника робочого органу по регулюванню діяльності з розміщення зовнішньої реклами в м. Ужгороді, а саме - госпрозрахункової організації «Ужгородрекламблагоустрій»- провело роботи по встановленню елементів рекламних конструкцій під металеву площину-щит на території Львівської державної залізниці «Станції Ужгород»та Ужгородської дистанції колії (ПЧ-16) Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця», за адресами: м. Ужгород, вул.. Гагаріна (перед залізничним переїздом праворуч); вул. Гагаріна (перед залізничним переїздом зліва); перехрестя вул. Станційної та Гагаріна (перед залізничним переїздом); на розі вул. Минайської- Грушевського.

27.03.2007 р. Позивачем виявлено, що вищезазначені елементи рекламних конструкцій були не санкціоновано демонтовані та викрадені, в зв”язку з чим останній звернувся з заявою в Ужгородський МВ УМВС України в Закарпатській області про крадіжку належного йому майна.

30.06.2007р. Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи по факту скоєння злочину за ознаками ст. 185 КК України, згідно п.2 ст. 6 КПК України (а.с.47-49).

ТзОВ «Кріс»в позовній заяві (а.с.5-7) стверджує, що в результаті незаконних дій Відповідача (підтверджується фактами, викладеними у вищезазначеній постанові та у самих відмовних матеріалах №863/07 Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області) ТзОВ «Кріс»зазнало матеріальних збитків, які оцінюються ним в розмірі 23 440,40 грн., з чим погодився місцевий господарський суд.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Підставою для застосування цього способу захисту (відшкодування збитків) є наявність заподіяння особі майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв”язку із знищенням або пошкодженням речі. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Правовою підставою відшкодування шкоди є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причиновий зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно демонтаж об”єктів зовнішньої реклами Позивача проведено незаконно, оскільки на момент його проведення не було прийнято офіційного документа про демонтаж об”єктів зовнішньої реклами, таке прийнято через два дні після проведення демонтажу, в якому були зазначені поряд з іншими об”єктами також об”єкти, які є спірними у даній справі (рішення Ужгородського міськвиконкому від 28.03.2007 р. «Про демонтаж об”єктів зовнішньої реклами», яке в подальшому постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2007 р. по справі №16/90 –скасоване).

У постанові Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 06.04.2007 р. (а.с.47-48) вказано, що громадянин Адамовський М.Г., який є заступником Голови Ужгородської міської ради, повідомив, що Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 16.01.2007 р. прийнято рішення за №3 щодо впорядкування об”єктів зовнішньої реклами на території м. Ужгорода, пунктом 3 якого передбачено демонтаж рекламоносіїв, що встановлені без відповідного дозволу Виконкому міської ради або з порушенням вимог «Порядку розміщення об”єктів зовнішньої реклами у м. Ужгороді», затвердженого рішенням Виконкому від 22.06.2005 р. та Договору тимчасового користування місцем для розміщення зовнішньої реклами». Також в постанові зазначено, що згідно п. 4 даного рішення, демонтовані швелера ТзОВ «Кріс», які взяті на відповідальне зберігання, про що він (Адамовський М.Г.) повідомив громадянина Гарсеванішвілі В.Ю. (засновник ТзОВ «Кріс»).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника Відповідача ним на час демонтажу рекламних конструкцій Позивача ніяких рішень, щодо такого демонтажу не приймалось.

З листа Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 06.07.2007 р. (а.с.80), вбачається, що швеллера були демонтовані працівниками Ужгородської міської ради, а не працівниками Виконавчого комітету Ужгородської міської ради. А отже, відповідно до цього, невірним є твердження суду щодо стягнення збитків за неправомірний демонтаж об”єктів зовнішньої реклами з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, який на час вилучення спірних об”єктів не приймав щодо них ніякого рішення і не здійснював їхнього демонтажу.

Отже враховуючи вищенаведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд прийшов до помилкового висновку про доведеність вимог Позивача. Як зазначалось вище, для відшкодування шкоди необхідно встановити склад цивільного правопорушення. В даному випадку не підтверджено Позивачем та не встановлено судом документальне підтвердження розміру понесених збитків, а саме: покликання Позивача на вартість витрат по виготовленню конструкцій під металеву площину та її встановлення (а.с.46), носять односторонній характер; відсутні докази реальності понесених збитків (перерахування коштів, акти виконаних робіт на суму 23440,40 грн., тощо).

Також недоведеним судова колегія вважає і наявність причинового зв”язку між збитками Позивача і протиправною поведінкою Відповідача, оскільки прийняття останнім рішення, яке в подальшому скасоване постановою Львівського адміністративного апеляційного суду від 09.10.2007 р. у справі №16/90 не свідчить про протиправність поведінки Відповідача, оскільки останній діяв в межах своєї компетенції, а ТзОВ «Кріс»не доведено належними і допустимими доказами, наявність шкоди завданої саме Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради чи її працівниками.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що якщо Позивач вважає, що його права були порушенні заступником міського голови Ужгородської міської ради, то його дії як посадової особи ТзОВ «Кріс»може оскаржити в судовому порядку.

Оцінивши докази в їх сукупності судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про невідповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ужгородської міської ради –задоволити.

2.          Рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.12.2007 р. у справі №11/79 скасувати, прийняти нове рішення.

3.          Відмовити в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс», м. Мукачево, Закарпатська область до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород, Закарпатська область про відшкодування 23 440,40 грн. збитків.

4.          Судові витрати по розгляду позовної заяви та апеляційної скарги покласти на Позивача.

5.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6.          Справу №11/79 повернути Господарському суду Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                                                Л.Л.Давид

Суддя                                                                                                    Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                    Х.В.Мурська