ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рівне,  вул. Яворницького, 59
РІШЕННЯ

"12"
березня 2008 р.
Справа  № 15/26

за
позовом          Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1

до
відповідача   Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2

про
визнання дійсним договорів від 22 січня 2008 року, та визнання права власності

Суддя

Секретар
судового засідання : Літвищенко А.А.

Представники:

Від
позивача  : ОСОБА_3. (дов. б/н від
22.02.08р.)

Від
відповідача :  ОСОБА_2. - підприємець.

Статті
20, 22 ГПК України сторонам роз'яснені.

СУТЬ
СПОРУ:     Позивач - підприємець ОСОБА_1, м. Рівне,
звернулась до господарського суду з позовом, відповідно з яким просить суд
визнати дійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки
несільськогосподарського призначення, укладені нею 22 січня 2008 року з
підприємцем ОСОБА_2. При цьому просить суд визнати право власності на 1/5
частини приміщень, позначених за планом земельної ділянки літерами: Д-склад,
В-склад, Г-склад, Ж-склад, Е-склад, З-побутові приміщення, И- експедиційний
склад, К- акумуляторна пилорами, загальною площею 736, 06 кв. м, які
знаходяться у АДРЕСА_1та на земельну ділянку несільськогосподарського
призначення площею 0, 17916 га для обслуговування об'єктів нерухомого майна
(складських приміщень) за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач
- підприємець ОСОБА_2правомірність набуття позивачем права власності на
вищезазначене нерухоме майно та земельну ділянку не оспорює.

Заслухавши
пояснення  представників сторін,
дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх сукупності,
давши цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про
обгрунтованість позовних вимог.

При
цьому суд встановив та врахував таке.

22
січня 2008 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу
(а.с. 5-7), на виконання умов якого відповідачем за Актом прийому-передачі
приміщень від 23.01.08р. (а.с. 13) було передано позивачу 1/5 частину
приміщень, позначених за планом земельної ділянки літерами: Д-склад, В-склад,
Г-склад, Ж-склад, Е-склад, З-побутові приміщення, И- експедиційний склад,
К-акумуляторна пилорами, загальною площею 736, 06 кв. м, що знаходяться у
АДРЕСА_1

В
свою чергу, позивач відповідно до п.п. 1, 9, 15 Договору зобов'язувався
провести розрахунки за придбане нерухоме майно згідно графіку платежів, який є
додатком № 1 до договору купівлі-продажу (а.с. 8-9).

Крім
того, 22 січня 2008 року між сторонами у справі був укладений договір
купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (а.с.
10-11), на виконання умов якого відповідачем за Актом прийому-передачі
земельної ділянки від 23.01.08р. (а.с. 14) було передано позивачу земельну
ділянку несільськогосподарського призначення площею 0, 17916 га для  обслуговування об'єктів нерухомого майна
(складських приміщень), яка знаходиться у АДРЕСА_1

В
свою чергу, позивач, як-то передбачено пп. 1, 6, 11 Договору зобов'язувався
провести розрахунки за придбану земельну ділянку у відповідності з Графіком
платежів, який є додатком № 1 до договору купівлі-продажу земельної ділянки
(а.с. 12).

При
цьому, право власності на придбані об'єкти покупець набуває з моменту державної
реєстрації договору (п. 19).

Відповідно
до пп. 13, 9 Договорів, відповідач, як продавець нерухомого майна та земельної
ділянки протягом п'яти днів після підписання договору зобов'язувався за власний
рахунок нотаріально посвідчити дані договори.

Натомість,
як з'ясовано судом, відповідачем зазначене дотримано не було.

На
вимогу позивача від 01.02.08р. про необхідність виконання взятих на себе за
договорами  зобов'язань, щодо їх
нотаріального посвідчення (а.с. 18), відповідач повідомив про неможливість
здійснення таких дій, в зв'язку з фінансовими труднощами (а.с. 16).

В
свою чергу, як вбачається з долучених позивачем доказів, останнім, платіжним
дорученням № 48 від 29.02.08р. перераховано відповідачу згідно графіків
платежів за договорами 6 000 грн. 00 коп.

У
відповідності до ст. 657 ЦК України укладений між сторонами договір підлягав
нотаріальному посвідченню, однак сторонами в установленому порядку посвідчений
нотаріально не був.

У
разі недодержання сторонами цієї вимоги закону, такий договір є нікчемним. У
разі ж, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним . У такому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч. 2 ст. 220 ЦК
України).

Розглядом
матеріалів справи судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, і відбулося часткове його виконання, що стверджується наявними
доказами, але відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення
договору.

Відповідно
до ч. 2 ст. 328 ЦК України , право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Оскільки,
зазначене свого підтвердження при розгляді справи не знайшло та зважаючи, що
відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується своїм майном на
власний розсуд, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно
до ст. 391 ЦК України власник  може
вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би і ці порушення і не
були поєднані з позбавленням володіння.

Розглядом
матеріалів справи судом встановлено, що позивач володіє і користується об'єктом
нерухомого майна та земельною ділянкою з моменту підписання Актів приймання
передачі, а саме з 23 січня 2008 року.

Натомість,
на даний час, з об'єктивних причин, що склалися, позивач практично позбавлений
в повній мірі реалізувати гарантоване Конституцією та Законами України
непорушне право власності в частині розпорядження на власний розсуд належним
об'єктом нерухомості та земельною ділянкою.

Відповідно
до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання
договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи
все вищевикладене, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення
позову.

Судові
витрати, передбачені ст. 44 ГПК України і понесені позивачем в зв'язку з
зверненням до суду за захистом порушеного права за його згодою лишаються за
ним.

Керуючись
ст. 49, 82-85  Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задоволити.

Договори
купівлі-продажу та купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського
призначення, укладені 22 січня 2008 року між підприємцями ОСОБА_2 та
ОСОБА_1визнати дійсними.

Визнати
за підприємцем ОСОБА_1право власності на 1/5 частини приміщень позначених за
планом земельної ділянки літерами: Д - склад, В - склад, Г - склад, Ж - склад,
Е - склад, З - побутові приміщення, И - експедиційний склад, К - акумуляторна пилорами,
загальною площею 736, 06 кв.м, які знаходяться в АДРЕСА_1  та на земельну ділянку
несільськогосподарського призначення площею 0, 17916 га для обслуговування
об'єктів нерухомого майна (складських приміщень) за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя

підписано "13"
березня 2008 р.