ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№ 6/38-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши касаційну скаргу Споживчого товариства "Каріна"

на            постанову Житомирського апеляційного господарського суду

від 22.11.2007

у справі №6/38-07

за позовом Споживчого товариства "Каріна"

до                       Крижопільського районного споживчого товариства

про                     спонукання до укладання договору

та за зустрічним позовом Крижопільського районного споживчого товариства

до                     Споживчого товариства "Каріна"

про                     визнання недійсним договору,

за участю представників сторін:

від СТ "Каріна": Пустовіт Г.Г. (голова правління),

від Крижопільського РСТ: Котюжанський В.А. (голова правління),

Смик Л.М. (довіреність у справі),

ВСТАНОВИВ:

Споживче товариство "Каріна" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до Крижопільського районного споживчого товариства і просило суд визнати договір купівлі-продажу кафе "Світанок" та господарського складу між сторонами дійсним.

До ухвалення рішення у даній по суті заявлених вимог, позивач змінив предмет позову і просив суд зобов'язати відповідача належним чином оформити (підписати) договір купівлі-продажу кафе "Світанок" від 28.08.2006р. (а.с.67-68 т.1).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що правлінням товариства відповідача було прийнято рішення, оформлене протоколом №6 від 26.05.2005р., про продаж кафе "Світанок" позивачу за балансовою (залишковою) вартістю 25 107,0грн.

16.08.2005р. та 26.10.2005р. голова правління СТ "Каріна" Пустовіт Г.Г. готівкою внесла до каси відповідача авансові платежі за купівлю кафе "Світанок" у розмірі 30 580,0 грн.

19.05.2006р. загальними зборами уповноважених товариства відповідача було затверджено постанову правління від 26.05.2005р. про внутрісистемний викуп позивачем будівлі кафе "Світанок".

Проте, відповідач безпідставно ухиляється від підписання та нотаріального оформлення договору купівлі-продажу кафе "Світанок" від 28.08.2006р., отриманого ним від позивача 02.02.2007р.

Одночасно позивач просив суд в порядку п.2 ст.83 ГПК України вийти за межі позовних вимог у даній справі та визнати за позивачем право власності на нежитлову будівлю кафе "Світанок" загальною площею 286,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: смт.Крижопіль, вул.Маркса Карла, будинок №72 (а.с.41 т.2).

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, подав зустрічний позов до позивача, в якому просив суд визнати недійсним попередній договір від 26.10.2005р., укладений між сторонами, посилаючись на та, що відсутність рішення вищого органу товариства та дозволу Вінницької облспоживспілки на продаж кафе "Світанок" свідчить про незаконність попереднього договору, що дає підстави вважати його недійсним. Також стверджує, що СТ "Каріна" надіслало проект основного договору після подання позову, тобто після збігу річного терміну. Між тим, відповідно до ст.182 ГК України, зобов'язання укласти основний договір припиняється, якщо до закінчення строку (не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору), в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 23.04.2007р. (суддя Н.Говор) позов задоволено: зобов'язано відповідача належним чином оформити (підписати) договір купівлі-продажу кафе "Світанок" з позивачем. Визнано за позивачем право власності на нежитлову будівлю кафе "Світанок", А, загальною площею 286 кв.м. що знаходиться за адресою: смт.Крижопіль, вул.Маркса Карла, буд.№72. У зустрічному позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що між сторонами виникли зобов'язання укласти договір купівлі-продажу будівлі кафе "Світанок" на умовах, визначених рішеннями правління та загальних зборів Крижопільського РСТ, а також на умовах, визначених попереднім договором від 26.10.2005р., укладеним між сторонами. Позивачем виконані зобов'язання про сплату договірної ціни за об'єкт купівлі-продажу у формі, передбаченій сторонами. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язань по оформленню договору купівлі-продажу, хоча прийняв виконання зобов'язань позивача, що підтверджується квитанціями №27 від 16.08.2005, №340 від 20.10.2005р., довідкою відповідача від 26.10.2005р., попереднім договором від 26.10.2005р.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача про оформлення договору купівлі-продажу кафе "Світанок" від 28.08.2006р. підлягають задоволенню на підставі ст.187 ГК України та ст.649 ЦК України.

При цьому, суд визнав за можливе вийти за межі позовних вимог на підставі п.2 ст.83 ГПК України, оскільки це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивача і про це є клопотання позивача, та визнати право власності на спірне майно за позивачем на підставі ст.392 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що попередній договір не є договором купівлі-продажу, а є договором про зобов'язання укласти основний господарський договір, тому його укладання не є таким, що відноситься до виключної компетенції загальних зборів РСТ. Також відхилені твердження відповідача про недійсність попереднього договору з підстав припинення зобов'язань за ним відповідно до п.4 ст.182 ГК України, оскільки припинення зобов'язання не тягне за собою його недійсність.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22.11.2007р. (головуючий, суддя Веденяпін О.А., судді Іоннікова І.А., Черпак Ю.К.) рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову, суд апеляційної інстанції встановив, що вищим органом товариства відповідача не приймалось рішення про продаж будівлі кафе "Світанок", а Вінницькою облспоживспілкою не надався дозвіл на внутрисистемний продаж будівлі кафе "Світанок" позивачу. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість первісного позову та відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на спірне кафе.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач –СТ "Каріна" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до загальних положень Статуту відповідача, відносини пов'язані з створенням і діяльністю споживчого товариства, регулюються Законом України "Про споживчу кооперацію", іншими законодавчими актами України і нормативними документами споживспілок та Центральної спілки споживчих товариств.

Основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є Статут.

В силу п.2 ст.5 Закону України "Про споживчу кооперацію", основним документом, що регулює діяльність споживчого товариства, є статут. У ньому визначаються порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов'язки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України.

Згідно п.1 ст.7 названого Закону, вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які приймають статут, визначають розміри вступного і обов'язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов'язані з його діяльністю.

Пунктом 2 ст.10 Закону визначено, що майно споживчих товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених ними органів.

Згідно п.4 Статуту відповідача споживче товариство на добровільних засадах входить до складу Вінницької обласної спілки споживчих товариств, дотримується зобов'язань членів спілки, визначених її статутом, та має право вільного виходу з неї.

Відповідно до п.19 Статуту відповідача, вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які правомочні розглядати і вирішувати будь-які питання діяльності споживчого товариства.

Згідно підпункту м) пункту 20 Статуту відповідача, загальні збори приймають рішення про розпорядження власністю споживчого товариства, продажу основних засобів, їх безоплатної передачі юридичним і фізичним особам, надання в оренду, заставу або позику, обміну та безкоштовного користування.

Пунктом 46 Статуту відповідача визначено, що майно товариства складається із неподільної і подільної частин, при цьому, неподільне (громадське) майно споживчого товариства –це сукупність активів –основних засобів, які розподілу не підлягають і слугують як сьогоднішнім членам споживчих товариств, так і їхнім майбутнім поколінням. Об'єкти неподільного (громадського) майна не можуть бути продані, безоплатно передані, внесені до статутного капіталу інших підприємств (крім кооперативних підприємств з управління цим майном та споживспілок в обмін на корпоративні права) та передані в заставу, фінансовий лізинг.

Відповідно до п.48 Статуту відповідача Загальні збори членів споживчого товариства (збори уповноважених) можуть передавати право володіння, користування та розпорядження власністю правлінню споживчого товариства, за виключенням права продажу основних засобів, їх безоплатної передачі юридичним і фізичним особам, надання в оренду, заставу або позику, обміну і безкоштовного користування.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що прийняття рішень з питань розпорядження власністю товариства відповідача, продажу основних засобів відноситься до виключної компетенції загальних зборів.

Матеріали справи свідчать, що відповідач є власником (колективна власність) нежитлової будівлі, кафе "Світанок" загальною площею 286,0 кв.м., за адресою: Вінницька область, Крижопільський район, смт.Крижопіль, вул.Маркса Карла, буд.72, на підставі рішення виконавчого комітету Крижопільської селищної ради (а.с.29-30 т.1)

Судом апеляційної інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що згідно протоколу засідання правління товариства відповідача від 26.05.2005р. №6 постановлено направити клопотання у Вінницьку облспоживспілку про надання дозволу на внутрісистемний викуп будівлі кафе "Світанок", площею 130 кв.м. , за адресою: смт.Крижопіль, вул.Леніна, 4, 1948 року введення в експлуатацію, первісною вартістю 72808,0 грн. знос 47 701,0 грн., залишкова вартість 25 107,0 грн. і зазначено, що кафе відноситься до неподільної частини громадського майна (а.с.9-11 т.2).

Згідно протоколу позачергових заборів уповноважених Крижопільського районного споживчого товариства від 19.05.2006р. постановлено затвердити постанову правління Крижопільського РСТ, протокол №6, п.2 від 26.05.2005р. "Про внутрісистемний викуп будівлі кафе "Світанок" споживчим товариством "Каріна" по залишковій вартості –25 107,0 грн. (балансова вартість –72 808,0 грн. знос 47 701,0 грн.) (а.с.39 т.1).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що вищим органом товариства відповідача не приймалось рішення по продаж будівлі кафе "Світанок", а затверджувалося лише рішення правління про направлення відповідного клопотання у Вінницьку облспоживспілку про надання дозволу на внутрисистемний викуп, який остання не надала.

Більш того, умови пункту 46 Статуту відповідача забороняють викуп неподільного майна, яким є будівля кафе "Світанок", і передбачають лише можливість його внесення до статутного капіталу, у тому числі споживчих товариств, але лише в обмін на корпоративні права.

Окрім того, пунктами 5.3, 9.1.1 Положення про громадське майно (основні засоби) споживчої кооперації України, затвердженого постановою шостих зборів Ради Укоопспілки сімнадцятого скликання від 03.04.2003 року, передбачено, що продаж основних засобів (крім будівель, споруд, які зараховані до неподільного громадського майна) проводиться за рішенням вищого органу управління споживчого товариства, споживспілки або уповноваженого ним органу, а продаж будівель, споруд, зарахованих до подільного громадського майна, а також транспортних засобів крім того, за попередньою згодою (постановою) правління облспоживспілки, Кримспоживспілки, Укоопспілки; будівлі і споруди, які зараховані до неподільного громадського майна, можуть бути передані як внесок до статутного капіталу тільки організаціям і підприємства системи Укоопспілки.

При цьому, відповідно до п.9.1 названого Положення, передача основних засобів як внесок до статутного капіталу організацій і підприємств проводиться за рішенням вищого органу управління споживчого товариства, споживспілки або уповноваженого ним органу актом приймання-передачі за попередньою згодою (постановою) правління облспоживспілки, Кримспоживспілки, Укоопспілки. (а.с.53, 56 т.2).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що первісний позов про зобов'язання відповідача належним чином оформити (підписати) договір купівлі-продажу будівлі кафе "Світанок" є необґрунтованими, у зв'язку з чим відсутні й правові підстави для визнання за позивачем права власності на будівлю вказаного кафе.

Погоджується колегія суддів й з висновком судів про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову про визнання недійсним укладеного між сторонами попереднього договору від 26.10.2005р., оскільки він не є договором купівлі-продажу, а є лише договором про намір укласти договір купівлі-продажу у майбутньому, а тому його укладання не відноситься до компетенції загальних зборів районного споживчого товариства.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судом апеляційної інстанції на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Споживчого товариства "Каріна" залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 22.11.2007р. у справі №6/38-07 - без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій