КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2008                                                                                           № 15/495

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Моторного О.А.

суддів:           Алданової С.О.

Вербицької О.В.

при секретарі           Шумаєвій Ю.С.

за участю представників:

від позивача -          Рахильчук О.В.,

від відповідача -          Собко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.01.2008

у справі № 15/495 (Хоменко М.Г.)

за позовом                               Державного комітету України з державного матеріального резерву

до                                                   Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про                                                  стягнення 40610,00 грн.

та за зустрічним позовом          Дочірньої компанії „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”

до          Державного комітету України з державного матеріального резерву

про          стягнення 1 811 356,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов’язання відповідача провести освіження 20 тонн труб нафтопровідних б/ш, 70 шт. вентилів, 39 шт. засувок стальних, 45 шт. кранів та 10 шт. клапанів запобіжних на підтвердження проведення якого надати акт освіження, а також про стягнення з відповідача 40610,00 грн. штрафних санкцій.

Відповідач звернувся із зустрічним позовом, в якому просить стягнути з позивача за первісним позовом 1 811 356,00 грн. заборгованості за утримання матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 15.01.2008 відповідач просив стягнути з позивача 557 037,20 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2008 у справі № 15/495 у первісному позові відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено повністю. Стягнуто з позивача на користь відповідача 557 037,20 грн. основного боргу, 5570,37 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісні позовні вимоги.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне:

На відповідальному зберіганні філії Управління з переробки газу та газового конденсату Дочірньої компанії „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” знаходяться матеріальні цінності державного резерву, які перебувають в оперативному управлінні Державного комітету України з державного матеріального резерву.

Договірні відносини із зберігання матеріальних цінностей виникли між сторонами в порядку ст. 154 Цивільного кодексу УРСР, чинного на момент передачі цінностей, згідно якої договір може бути укладено шляхом прийняття до виконання державного замовлення.

Отже, між сторонами виникли правовідносини по зберіганню матеріальних цінностей державного резерву, врегульовані гл. 36 ЦК УРСР, гл. 66 ЦК України та Законом України „Про державний матеріальний резерв”.

Постановою Верховної Ради України „Про механізм застосування міри відповідальності юридичних осіб, на зберіганні яких знаходяться матеріальні ресурси державного резерву, за самовільне їх відчуження (використання, реалізацію)” від 20.02.1996 Держкомрезерву України та його територіальним органам доручено здійснювати перевірку стану зберігання матеріальних ресурсів державного резерву в юридичних осіб, на зберіганні яких вони знаходяться.

14.04.2006 на підставі припису від 11.04.2006 № 83/п, виданого Державним комітетом України з державного матеріального резерву, контрольно-ревізійним відділом ДП „Новопокровський КХП” проведена планова перевірка наявності, якісного стану, обліку та звітності матеріальних цінностей мобілізаційного резерву в Управління з переробки газу та газового конденсату за період з 14.05.2003 по 14.04.2006, за результатами якої складено акт та встановлено факт несвоєчасного освіження матеріальних цінностей мобрезреву.

Статтею 2 Закону України „Про державний матеріальний резерв” визначено, що освіженням запасів державного резерву є відпуск матеріальних цінностей з державного резерву у зв’язку із закінченням встановленого терміну зберігання матеріальних цінностей, тари, упаковки, а також внаслідок виникнення обставин, які можуть призвести до псування або погіршення якості продукції до закінчення терміну її зберігання, за умови одночасної або наступної поставки і закладення до державного резерву тієї ж кількості аналогічних матеріальних цінностей в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з п. 30 Методичних рекомендацій про порядок формування, розміщення та виконання завдань (замовлень) з накопичення матеріальних цінностей у мобілізаційному резерві, затверджених наказом Мінекономіки від 11.12.2001 № 305-дск, підприємства, які забезпечують зберігання матеріальних цінностей у мобілізаційному резерві, у разі закінчення термінів їх зберігання, мають право на підставі актів постійно діючих технічних комісій продовжити терміни зберігання зазначених матеріальних цінностей не більш як на половину встановленого терміну, якщо в їх якісному стані не сталося змін, внаслідок яких матеріальні цінності підлягають освіженню.

Актом постійно діючої технічної комісії від 22.12.2005 були продовжені терміни зберігання матеріальних цінностей до грудня 2006 року.

На момент прийняття рішення Управління з переробки газу та газового конденсату освіжило всі матеріальні цінності мобілізаційного резерву відповідними актами від 24.07.2006 та від 13.11.2006.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні первісних позовних вимог.

Між Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України” в особі філій Газопромислового управління „Шебелинкагазвидобування”, Бурового управління „Укрбургаз”, Газопромислового управління „Полтавагазвидобування” були укладені договори про зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, за якими позивач передав, а відповідач в особі зазначених філій прийняв на відповідальне зберігання матеріальні цінності.

Відповідно до п.п. 3.1 договорів № 857 від 16.09.2002, № 20 від 27.06.2001, № б/н від 20.09.2002 позивач зобов’язався відшкодувати зберігачу витрати на зберігання цінностей.

Згідно висновку судово-бухгалтерської експертизи від 12.11.2007 № 6910/6911/6912 за наданими документами сума витрат, понесених відповідачем у зв’язку із зберіганням матеріальних цінностей державного матеріального резерву за період 2001-2006 р.р. складає 557 037,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 947 ЦК України при безоплатному зберіганні поклажодавець зобов’язаний відшкодувати всі витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 5 ст. 11 Закону України „Про державний матеріальний резерв” відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 „Про порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов’язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву” Держкомрезерв спрямовує на відшкодування витрат відповідальних зберігачів кошти, одержувані як плату (відсотки) за запозичення товарно-матеріальних цінностей.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що відшкодування витрат відповідальних зберігачів здійснюється за рахунок асигнувань державного бюджету, так і з інших джерел.

Отже, відшкодування витрат підприємств-зберігачів здійснюється як з державного бюджету, так і з інших джерел.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання маж виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив зустрічні позовні вимоги.

Посилання позивача на пропущення відповідачем строку позовної давності, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки в силу ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, однак, позивач окремої заяви до суду першої інстанції не подавав, у відзиві на зустрічну позовну заяву (а.с.167 т. 1) не просив застосувати наслідки спливу позовної даності.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Державного комітету України з державного матеріального резерву та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2008 у справі № 15/495 відсутні.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2008 у справі № 15/495 - без змін.

2.          Матеріали справи № 15/495 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Алданова С.О.

Вербицька О.В.

04.04.08 (відправлено)