ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.03.08 Справа №10/596/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Антонік С.Г. судді Юхименко О.В. , Яценко О.М.

при секретарі: Соколові А.А.

За участю представників сторін:

відпозивача – Каретна Є.В. (довіреність № 53-02/39 від 05.01.2007 р.)

від відповідача – Владикін І.В - директор (паспорт СА 048868 від 10.10.1995 р.)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи та апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (м. Кривий Ріг)

на рішення господарського суду Запорізької області від 30.11.2007р. у справі № 10/596/07

за позовом Відкритого акціонерного товариства

«Криворізький залізорудний комбінат» (м. Кривий Ріг)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю

«Торгівельний будинок «Лінкольн» (м. Запоріжжя)

про стягнення суми,

Відкритим акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Лінкольн» про стягнення 5.155,74 грн. штрафу за поставку неякісної продукції.

Господарський суд Запорізької області ( суддя Алейнікова Т.Г. ) своїм рішенням від 30.11.2007 р. у справі № 10/596/07 в позові відмовив.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому, що позивач не довів належним чином факт поставки відповідачем неякісного товару, оскільки акт від 08.05.2007р. про виявлені недоліки не може бути визнаний належним доказом таких обставин, складений із порушенням Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості № П-7.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (позивач) звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Заявник просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 30.11.2007р. у справі № 10/596/07 та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, стягнувши з відповідача 5155,74 грн. штрафу.

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, заявник вважає, що господарським судом Запорізької області при прийнятті рішення було неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заявник посилається на те, що у відповідності до п. 2.2 договору № 125 від 26.01.2007 р. ТОВ «ТБ «Лінкольн» надало гарантії якості на поставлений товар протягом 12 місяців з моменту поставки товару. Виявлені недоліки у період наданої продавцем гарантії щодо якості товару, розуміється як передача неякісного товару, а тому посилання суду на недотримання позивачем Інструкції № П-7 не має причинно-наслідкового зв’язку між правовідносинами сторін, що виникли у зв’язку з встановленими під час гарантії недоліками та порядком приймання продукції за якістю.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідач самостійно, на підставі акту від 08.05.2007 р., здійснив заміну фарби, тим самим визнав свою вину щодо поставки неякісного товару та факту порушення договірного зобов’язання.

Заявник вважає, що поставка відповідачем неякісного товару доведена належним чином, тому ТОВ «ТБ «Лінкольн» має сплатити позивачу 5155,74 грн. штрафу відповідно до умов договору.

Додатково, в письмових поясненнях (від 05.03.2008 р. за № 53-02/429) заявник стверджує, що після виявлення прихованих недоліків поставленого товару позивач викликав представника відповідача за телефоном та письмово для складання акту про поставку неякісного товару. Акт від 08.05.2007р. був підписаний повноважним представником відповідача – Реконвальдом О.М. та скріплений печаткою підприємства.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 23.01.2008 р. апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» прийнята до провадження та призначена до розгляду на 21.02.2008 р.

У зв’язку із необхідністю витребування від сторін додаткових доказів та надання письмових пояснень в судовому засіданні оголошувалася перерва до 06.03.2008 р.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду № 404 від 06.03.2008 р. справу № 10/596/07 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Антонік С.Г., судді Юхименко О.В. (доповідач), Яценко О.М.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач у справі – ТОВ «ТБ «Лінкольн» у письмовому відзиві доводи апеляційної скарги не визнає, вважає оскаржуване рішення обґрунтованим, прийнятим за повного з’ясування обставин справи, підстав для його скасування не вбачає.

Представник в судовому засіданні пояснив, що позивач звернувся до нього з проханням замінити краску на аналогічну краску іншого постачальника. При цьому, позивач ніяких вимог про якість товару не заявляв. Акт від 08.05.2007 р. складений із порушенням Інструкції № П-7, оскільки з боку відповідача він не підписаний повноважним представником.

Реконвальд О.М. є працівником фірми, яка надає ТОВ «ТБ «Лінкольн» транспортні послуги, а, отже, він не мав ніяких повноважень на підписання акту про виявлені недоліки поставленої фарби.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду Запорізької області – без змін.

За клопотанням представників сторін апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

За згодою представників сторін в судовому засіданні 06.03.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.01.2007 р. між ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (покупець, позивач у справі) та ТОВ «ТБ «Лінкольн» (постачальник, відповідач у справі) було укладено договір поставки № 125 (надалі – Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов’язався поставити, а позивач прийняти та оплатити товар у порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору якість поставленого товару повинна відповідати державним стандартам та технічним умовам на даний вид товару та підтверджуватися сертифікатом відповідності якості заводу-виробника.

На виконання Договору, за накладною № 95 від 24.04.2007 р. відповідач передав позивачу фарбу в асортименті на загальну суму 25778,70 грн.

Актом від 08.05.2007 р. комісією у складі трьох представників позивача та із сторони відповідача – Реконвальдом О.Н. було зафіксовано невідповідність фарб МЛ-12 за якістю (мовою оригіналу): «…цветовой гамме, теряется блеск при высыхании, при покраске стекает с окрашываемой поверхности».

Згідно з п. 6.3 Договору, у випадку поставки товару неналежної якості або поставки некомплектного товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20 % від вартості поставленого неякісного або некомплектного товару.

Посилаючись на поставку неякісної фарби за Договором позивач звернувся до відповідача з претензією від 29.05.2007 р. (вих. № 55-02/778) з вимогою перерахувати штраф у розмірі 5155,74 грн.

Претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ «Лінкольн» на користь ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 5155,74 грн. штрафу стало предметом судового позову у даній справі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

В силу ч. 2 ст. 675 ЦК України договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5.1 Договору приймання товару за якістю проводиться на підставі Інструкції про порядок приймання продукції ВТП та товарів НС за якістю, затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 р. № П-7, в діючій редакції.

Пунктом 5.2 Договору сторони передбачили, що виклик представника постачальника обов’язковий у випадках виявлення покупцем недостачі, невідповідності якості товару вимогам стандартів, технічним або погодженим умовам, прихованих недоліків товару, виявлених в процесі експлуатації товару, під час дії гарантійного строку.

Як пояснив представник позивача, відповідач викликався для участі у складанні акту про приховані недоліки по телефону та 28.04.2007 р. листом (вих. № 53/15428).

Слід зазначити, що документального підтвердження виклику представника відповідача позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції не надав.

Вказані докази були надані лише на вимогу апеляційної інстанції.

Представник відповідача не заперечує проти самого факту виклику, але стверджує, що мови про не якість продукції не йшлося.

Як зазначалося вище, акт від 08.05.2007 р. підписаний зі сторони ТОВ «ТБ «Лінкольн» гр.-м Реконвальдом О.М. (на підставі посвідчення водія).

Відповідно до п. 23 Інструкції № П-7 представнику, уповноваженому для участі в прийманні продукції за якістю та комплектністю, видається належним чином оформлене та завірене печаткою підприємства разове посвідчення за підписом керівника підприємства або його заступника. В посвідченні на право участі в прийманні продукції за якістю та комплектністю зазначається: дата видачі посвідчення та його номер, ПІБ, місце роботи та посада особи, якій видане посвідчення; найменування підприємства якому виділяється представник; на участь в прийманні якої саме продукції уповноважений представник.

Колегія суддів вважає, що акт від 08.05.2007 р. підписаний від імені відповідача не уповноваженою особою, оскільки: по-перше, гр.-н Реконвальд О.М. на час підписання акту не був працівником відповідача (згідно довідки ПП «МТС» гр.-н Реконвальд прийнятий вказаним підприємством на посаду водія-експедитора з 15.03.2006 р.); по-друге, гр.-н Реконвальд О.М. не мав належним чином оформленого разового посвідчення на участь у прийманні товару, виданого відповідачем.

Таким чином, 08.05.2007 р. повноважний представник відповідача за викликом позивача для складання акту про приховані недоліки не з’явився. Тому позивач мав скласти акт у відповідності з п. 20 Інструкції, а саме за участю експерта бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції за якістю (у випадку відсутності таких, приймання продукції повинно було здійснюватися за участю компетентного представника іншого підприємства, або представника громадськості).

Позивачем вимоги Інструкції щодо складання акту про приховані недоліки за участю компетентних представників не дотримано.

Крім того, акт не містить обов’язкових реквізитів, визначених п. 29 Інструкції, а саме не зазначено: найменування отримувача продукції та його адреса; найменування та адреса виробника та постачальника; дата та номер телефонограми про виклик представника виробника (відправника), постачальника; номер та дата договору на поставку продукції, рахунка-фактури, транспортної накладної та документа, що посвідчує якість поставленої продукції; умови зберігання товару на складі отримувача до складання акта; кількість, повне найменування оглянутої продукції, детальний опис характеру виявлених недоліків; номери стандартів, технічних умов, зразків, креслень за якими проводилась перевірка якості продукції; висновок про характер виявлених недоліків в продукції та причина їх виникнення, тощо.

Окремо слід зазначити, що якість поставленої відповідачем за накладною № 95 від 24.04.2007 р. продукції підтверджена залученими до справи паспортами виробника та висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 21.10.2003 р. (арк. справи 25).

В акті від 08.05.2007 р. не зазначено, за якими саме показниками якості, визначеними у паспортах виробника, є не відповідність поставленої відповідачем фарби та яким чином це було встановлено.

Крім того, всупереч п. 32 Інструкції акт про виявлені недоліки поставленої продукції від 08.05.2007 р. не затверджений керівником підприємства-отримувача або його заступником на протязі трьох днів після складання акту.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна інстанція погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів належним чином факт поставки продукції не належної якості. Підстави для стягнення штрафу - відсутні.

Посилання позивача на те, що 11.05.2007 р. відповідач замінив фарбу і тим самим визнав факт поставки неякісного товару є безпідставними.

Так, згідно видаткової накладної № РН-0000119 від 11.05.2007 р. позивач отримав від відповідача фарбу в асортименті на загальну суму 23951,68 грн. на підставі рахунку-фактури № СФ-0000130 від 10.05.2007 р. Будь-які застереження чи посилання на те, що вказана поставка здійснюється в замін поставленої раніше неякісної продукції, у вказаних первісних документах, відсутні.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доводи заявника апеляційної скарги не обґрунтовані, в задоволенні апеляційної скарги відмовляється.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Судові витрати по розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 49 ГПК України покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (м. Кривий Ріг) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.11.2007 р. у справі № 10/596/07 - без змін.

Головуючий суддя Антонік С.Г.

судді Юхименко О.В.

Яценко О.М.