ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 3/61

28.02.08

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «№ 832»

До                    Фонду приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача           Дарницька районна у м. Києві рада

Про            зобов’язання розглянути заяву про включення об’єкта до переліку об’єктів, що підлягають приватизації

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача                    Ковальчук С.М. - по дов. б/н від 21.09.2007

Від відповідача          Литовченко А.М. –по дов. № 94/08 від 23.01.2008

Від третьої особи          Євтушок П.В. –по дов. № 71 від 04.02.2008

У засіданні брали участь

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях 14.02.2008 та 21.02.2008 оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин № 832»про зобов’язання Фонду приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва розглянути, подану позивачем поштовим відправленням 27.06.2007, заяву про включення об’єкта (нежитлового приміщення, площею 456 кв. м., що знаходиться у м. Києві, на вул. Поліській в буд. 14) до переліку об’єктів, які підлягають приватизації, в строки та порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» від 06.03.1992 (з подальшими змінами та доповненнями) та прийняти рішення, з повідомлення позивача у місячний термін, про результати розгляду заяви.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву зазначає наступне. Конституційний Суд України в рішенні від 13.12.2000 № 14-рп/2000 (справа про визначення способу малої приватизації), недодержання органом приватизації строків розгляду заяви покупця, а також включення підприємства до іншого, ніж запропоновано покупцем, переліку об'єктів приватизації, не може розглядатися як відмова у приватизації. Таким чином, положення ст. 7 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»не зобов’язує органи, що розглядають заяву покупця об'єкта малої приватизації, задовольнити її щодо конкретного способу приватизації об'єкта. Пропозиція покупця щодо способу приватизації, згідно вказаного рішення Конституційного Суду України, не є обов’язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об’єкт малої приватизації, за винятком випадків, передбачених ст. 11 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»та іншими законами. Включення підприємства до іншого, ніж пропонує покупець, переліку об'єктів приватизації не може розглядатися як відмова у приватизації. При цьому, ЗУ «Про державну програму приватизації на 2000-2002 роки», на який посилається позивач, не є винятком з цього правила, що підтверджується, зокрема, судовою практикою, яка склалась під час вирішення аналогічних спорів в суді, зокрема, постановою Верховного Суду України від 01.06.2004, Постановою Верховного Суду України від 04.02.2003 по справі № 17-6-3/02-1980. Відповідно до п. 7 ст. 7 ЗУ «Про приватизацію державного майна»продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами. Зазначені органи діють у межах повноважень, визначених відповідними місцевими радами, та є їм підпорядкованими, підзвітними і підконтрольними. З цієї норми можна зробити висновок - місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у комунальній власності (що і визначено в п. 1 ст. 7 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Спонукання державного органу приватизації вчинити дії, до яких його не зобов'язує закон, є втручанням суду у здійснення цим органом своєї компетенції, про що зазначено, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 30.03.2004 по справі № 3-190к04. Відповідно до підпункту 30 п.1 ст. 26 ЗУ «Про органи місцевого самоврядування в Україні»до виключної компетенції міських рад відноситься прийняття рішень щодо відчуження комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності, а також п.5, 6 ст. 60 цього ж Закону Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об’єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичними та фізичними особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об’єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду; доцільність, порядок та умови відчуження об’єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Таким чином, Дарницька районна у місті Києві рада є власником комунального майна Дарницького району і тільки вона вирішує всі питання щодо відчуження цього майна. Враховуючи викладене, просить в позові відмовити повністю.

Третя особа у письмових поясненнях зазначає наступне. Відповідно до роз’яснення Конституційного Суду України в рішенні від 13.12.2000 № 14-рп/2000 (справа про визначення способу малої приватизації), недодержання органом приватизації строків розгляду заяви покупця, а також включення підприємства до іншого, ніж запропоновано покупцем, переліку об'єктів приватизації, не може розглядатися як відмова у приватизації. Згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2000 № 14-рп/2000 (справа про визначення способу малої приватизації), положення статті 7 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»зобов'язує органи приватизації та органи, що за їх поданням затверджують переліки об'єктів малої приватизації, розглянути заяву покупця, проте не зобов'язують задовольнити її щодо конкретного способу приватизації об'єкта, якщо інше не передбачено Законом. Пропозиція покупця щодо способу приватизації, згідно вказаного рішення Конституційного Суду України, не є обов'язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об’єктів малої приватизації, за винятком випадків, передбачених ст. 11 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»та іншими законами. Включення підприємства до іншого, ніж пропонує покупець, переліку об'єктів приватизації, не може розглядатися як відмова у приватизації. Доказів існування однієї з обставин передбачених ст. 11 Закону в матеріалах справи не має. Тим більш, що договір оренди нежилого приміщення, згідно якого ТОВ «Магазин №832»орендує нежиле приміщення по вул. Польська, 14 в м. Києві, укладений після набрання чинності ЗУ «Про оренду державного майна»та не передбачає права орендаря на приватизацію об'єкту оренди саме шляхом викупу. Діючим законодавством України чітко встановлений порядок прийняття рішень органами місцевого самоврядування. Питання, вирішення яких законодавчо віднесені до компетенції відповідної ради (в тому числі Дарницької районної у місті Києві ради), мають вирішуватись на сесії відповідної ради, у встановленому діючим законодавством порядку, та у відповідності до регламенту відповідної ради. Згідно ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При цьому жодним актом діючого законодавства України не передбачена можливість примусу депутатів місцевих рад, до голосування за прийняття відповідного рішення. Статтями 13, 41 Конституції України (норми якої мають найвищу юридичну силу та є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України)), ст. 3, 316, 317, 318, 319, 321, 327, 386, 391 ЦК України, гарантовано захист усіх суб'єктів права власності. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, незалежно від волі інших осіб. Управління майном, що є у комунальній власності, згідно п. 2 ст. 327 ЦК України, п. 2 ст. 41 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Представницьким органом територіальної громади Дарницького району м. Києва, згідно ст. 1, 5, 24, 41 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 9 ЗУ «Про столицю України місто - герой Київ», є Дарницька районна в м. Києві рада. Враховуючи вище викладене, Дарницька районна в місті Києві рада просить суд, в задоволені позовних вимог ТОВ «Магазин № 832»відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28 липня 1995 року між представництвом Фонду державного майна України у Дарницькому районі міста Києва та організацією орендарів магазину № 832 було укладено договір купівлі-продажу комунального майна при викупі, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28.07.1995 та зареєстрованого в реєстрі за № 1240, згідно якого продавець зобов’язався передати у власність покупця комунальне майно цілісного майнового комплексу КП ТВФ магазину № 832, який знаходиться за адресою: вул. Поліська, 14, згідно акта вартості, а покупець зобов’язався прийняти майно і сплатити за нього ціну відповідно до умов, визначених у договорі.

28 листопада 1995 року за № 14 між представництвом Фонду державного майна України у Дарницькому районі міста Києва та Колективним підприємством торгово-виробнича фірма «Магазин № 832»було складено акт передачі проданого комунального майна, згідно якого продавець передав, а покупець прийняв продане шляхом викупу 28.07.1995 майно цілісного майнового комплексу КП ТВФ «Магазину № 832», вул. Поліська 14, вартістю 2769,50 млн. крб. згідно з актом оцінки від 20.07.1995.

09 жовтня 1997 року представництвом Фонду державного майна України у Дарницькому районі міста Києва видано свідоцтво про власність № 51-ЦМК, яким підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Магазин № 832»є власником майна цілісного майнового комплексу магазину «Продтовари»№ 832, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 14, на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.1995 № 1240.

Відповідно до пункту 4.4 договору купівлі-продажу від 28.07.1995 № 1240, покупець має гарантоване право довгострокової оренди приміщення, а також пріоритетне право на його викуп.

01 листопада 2002 року між Комунальним підприємством «Господар» та ТОВ «Магазин № 832»було укладено договір оренди № 87 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що є об’єктом комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва.

Відповідно до пункту 1.1 договору оренди, орендодавець на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 06.11.2002 № 726 та від 04.03.2002 № 156 передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно (будівлю, споруду, приміщення), розташоване за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 14, загальною площею 790,5 кв. м. для використання під продовольчий магазин та кафе.

Згідно з пунктом 2.2 договору оренди, власником орендованого ТОВ «Магазин № 832»майна є територіальна громада Дарницького району м. Києва.

Строк дії договору оренди у відповідності до пункту 11.1 договору оренди, було встановлено з 01.11.2002 до 01.03.2003.

Угодою від 01.03.2003 про внесення змін до договору оренди, сторони погодили, що орендоване майно передано для використання під продовольчий магазин та склад та встановили строк дії договору оренди з 01.03.2003 до 01.03.2004, інші умови договору оренди залишили без змін.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У матеріалах справи відсутні докази наявності волевиявлення сторін за договором оренди про його припинення або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, крім того, сторонами по справі також не заперечується, що термін дії договору оренди було автоматично продовжено, отже він є чинним і обов’язковим для сторін.

Пунктом 7.3 договору оренди передбачено право орендаря приватизувати орендоване майно у порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 5 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, затвердженої Законом України «Про державну програму приватизації» (з наступними змінами і доповненнями), орендоване позивачем майно віднесено до об’єктів приватизації групи А.

Згідно з пунктом 48 Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, затвердженої Законом України «Про державну програму приватизації»(з наступними змінами і доповненнями), приватизація об'єктів групи А здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»та цієї Програми.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про приватизацію державного майна», державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні.

Положенням про Фонд приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва, затвердженого рішенням Дарницької районної у м. Києві ради від 06.12.2001 № 2, визначено, що Фонд приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва є державним органом, утвореним Дарницькою районною у м. Києві радою як орган, уповноважений на проведення приватизації комунального майна, нежитлових приміщень та після приватизаційної підтримки об’єктів малої приватизації району, а також на реалізацію делегованих райрадою прав регулювання орендних відносин щодо майна, яке віднесене до комунальної власності Дарницького району м. Києва, що підлягає приватизації.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»встановлено два способи приватизації об'єктів малої приватизації, а саме, шляхом викупу або шляхом продажу на аукціоні, за конкурсом.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про приватизацію державного майна», ініціатива щодо приватизації може виходити від державних органів приватизації, а також покупців, визнаних такими відповідно до статті 8 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Магазин № 832»може бути покупцем об'єкту приватизації у відповідності до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного майна».

З урахуванням положень частини четвертої статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», особа, що бажає приватизувати об’єкт - покупець, подає до відповідного органу приватизації заяву про включення такого об’єкта до переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Магазин № 832»27.06.2007 надіслало на адресу Фонду приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва заяву про включення до переліку об’єктів, що підлягають приватизації нежилого приміщення № 95 площею 456 кв. м., розташованого у м. Києві на вул. Поліській, 14 (літ. «А»), яке перебуває на балансі КП «Господар», із зазначенням способу приватизації –шляхом викупу, що узгоджується з рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням товариства покупців членів трудового колективу перукарні № 163 «Черемшина»(м. Київ) щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»(справа про визначення способу малої приватизації) від 13.12.2000 № 14-рп-2000.

Зазначена заява була отримана Фондом приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва 04.07.2007, що підтверджується копію повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини п’ятої статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», орган приватизації розглядає подану заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає підприємство до переліків, зазначених у частині першій цієї статті. Результати розгляду не пізніш як через місяць з дня подання заяви доводяться до заявника у письмовій формі.

Відповідно до пункту 2 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням товариства покупців членів трудового колективу перукарні N 163 «Черемшина»(м. Київ) щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»(справа про визначення способу малої приватизації) від 13.12.2000 № 14-рп-2000, положення частини п'ятої статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»слід розуміти так, що органи приватизації зобов'язані розглянути подані покупцями заяви та, у разі відсутності встановлених цим Законом підстав для відмови у приватизації, включити конкретне підприємство до переліку об'єктів, що підлягають приватизації у встановлений спосіб, або прийняти рішення про відмову в приватизації.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про приватизацію державного майна», державні органи приватизації протягом місяця розглядають заяви та приймають рішення щодо приватизації об'єкта і в п'ятиденний строк письмово повідомляють про це заявника, адміністрацію та трудовий колектив підприємства, що приватизується, а також відповідний орган виконавчої влади, уповноважений управляти цим майном. У разі відмови в приватизації відповідний орган приватизації повідомляє заявників про причину відмови.

Таким чином, Фонд приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва зобов’язаний був розглянути подану позивачем заяву і до 04.08.2007 прийняти рішення про включення нежилого приміщення № 95 площею 456 кв. м., розташованого у м. Києві на вул. Поліській, 14 (літ. «А») до переліку об’єктів, що підлягають приватизації або про відмову у включенні цього приміщення до переліку об’єктів підлягають приватизації.

У матеріалах справи відсутнє рішення Фонду приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва про включення нежилого приміщення № 95 площею 456 кв. м., розташованого у м. Києві на вул. Поліській, 14 (літ. «А») до переліку об’єктів, що підлягають приватизації або рішення про відмову у включенні цього приміщення до переліку об’єктів підлягають приватизації.

Таким чином, заява ТОВ «Магазин № 832»про включення нежилого приміщення № 95 площею 456 кв. м., розташованого у м. Києві на вул. Поліській, 14 (літ. «А») до переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу до цього часу не розглянута Фондом приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва.

Відповідно до підпункту 2.2.4 Положення про Фонд приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва, затвердженого рішенням Дарницької районної у м. Києві ради від 06.12.2001 № 2, до повноважень Фонду приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва віднесено формування переліків об’єктів комунальної власності району, що підлягають приватизації (у тому числі шляхом продажу на конкурсі, аукціоні, з виключним застосуванням грошових коштів, вільно конвертованої валюти, шляхом викупу орендарем, іншими способами) та переліки нежитлових приміщень комунальної власності району, і подання їх на затвердження райради.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставним надіслання Фондом приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва заяви ТОВ «Магазин № 832»до Дарницької районної у м. Києві ради з метою розгляду останнім питання про включення нежилого приміщення № 95 площею 456 кв. м., розташованого у м. Києві на вул. Поліській, 14 (літ. «А») до переліку об’єктів, що підлягають приватизації, оскільки згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», до повноважень місцевої Ради віднесено лише затвердження за поданням органів приватизації переліків об'єктів, які перебувають у комунальній власності та підлягають приватизації або шляхом викупу або за конкурсом чи аукціоном, а не прийняття рішення про включення приміщення до переліку об’єктів, що підлягають приватизації.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Магазин № 832»повністю.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволено повністю.

2. Зобов’язати Фонд приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва (вул. Вербицького, 32, м. Київ, ) розглянути, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Магазин № 832»(вул. Поліська, 14, м Київ, ) поштовим відправленням 27 червня 2007 року заяву про включення об’єкта (нежилого приміщення, площею 456 кв. м., що знаходиться у м. Києві, по вул. Поліська, в буд. 14) до переліку об’єктів, які підлягають приватизації, в строки та порядку, передбаченому статтею 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»від 06 березня 1992 року (з подальшими змінами та доповненнями) та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України, рішення, з повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин № 832»(вул. Поліська, 14, м Київ, ) в місячний термін про результати розгляду заяви.

3. Стягнути з Фонду приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва (вул. Вербицького, 32, м. Київ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин № 832»(вул. Поліська, 14, м Київ, ) 85 (вісімдесят п’ять) грн. зі сплати державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя

В.В. Сівакова