СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

28.01.08
Справа№ 3/382А

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула
матеріали справи

За позовом:  ПП ОСОБА_1, м. Золочів

До
відповідача: Державна податкова інспекція у
Золочівському районі, м. Золочів

Про визнання
недійсним податкового повідомлення -рішення від 17.10.2007 року №/0

За участю представників:

Від
позивача: ОСОБА_1. - підприємець

Від
відповідача: Грабчинський В.Г. -
представник

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст. ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Подано позов
приватним підприємцем ОСОБА_1. до Державної податкової інспекції у
Золочівському районі про визнання недійсним податкового повідомлення -рішення
від 17.10.2007 року №/0.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив задоволити позовні вимоги з
мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях
наданих в судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав і мотивів, викладених у запереченні на позовну заяву.

28.01.2008 року в судовому
засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали  справи, та
оцінивши  докази в їх сукупності ,
встановив наступне:

ДПІ у Франківському районі м. Львова
в період з 25.09 по 10.10.2007 року проводилась планова виїзна перевірка ПП
ОСОБА_1. з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2004 р. по 30.06.2007 р. За результатами
перевірки податковою інспекцією було складено акт № 286/17-2/ від
15.10.2007 року та прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від
17.10.2007 року, за яким приватному підприємцю ОСОБА_1визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 1 190 грн. ( штрафні
санкції).

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням приватний підприємець ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до
висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення.

При прийнятті постанови, суд
виходив з наступного:

Податкове повідомлення - рішення
№/0 від 17.10.2007 року, яким позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за штрафними санкціями в сумі 1
190 грн., прийняте за порушення підприємцем абзац „а”  підпункту 4.2.2 ст.4, п.п.17.1.1 ст. 17
Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” та абзац „в” п. п. 19.1 ст. 19
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, а саме - за неподання
звітності про доходи на протязі 2004-2006 року та неподання податкових
розрахунків сум доходу.

Відповідно з абзацом „В” п.19.1 ст.
19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” платники податків
зобов'язані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у
випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим.

Як вбачається з матеріалів справи,
під час проведення перевірки дотримання терміну подання податкової звітності
підприємцем ОСОБА_1., податковою інспекцією було встановлено, що на протязі
2004-2006 р. р. підприємець порушував термін подання декларацій про доходи за
базовий період, що дорівнює календарному кварталу -протягом 40 календарних
днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового кварталу).

За період з 01.01.2004 р. по
30.06.2007 року підприємець ОСОБА_1. не подавав у податкову інспекцію у строки,
встановлені законом для податкового кварталу, податкові розрахунки сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них
податку за ф. №1 ДФ, чим порушив абзац „б” п. 19.2 статті 19 Закону України
„Про податок з доходів фізичних осіб”.

Не заслуговують на увагу суду
доводи позивача про те, що зазначений в акті перевірки висновок суперечить п.1
Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу , затвердженого наказом Державної податкової
адміністрації України від 16.10.2003 року №490. Зазначеним порядком
передбачено, що платники податку , які відповідно до Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»зобов'язані подавати декларацію або мають право
на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, ведуть облік
доходів і витрат у книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального
річного оподатковуваного доходу. На думку позивача, звітним для нього є
календарний рік, а не квартал, як зазначено в акті перевірки. З огляду на
викладене позивач стверджує, що йому безпідставно нараховано штрафні санкції за
неподання квартальної звітності.

Як вбачається з акту перевірки,
чого не заперечував в судовому засіданні позивач, в період з 30.08.2005 року по
30.09.2005 року у трудових відносинах з підприємцем перебувала одна наймана
особа з якою укладено і зареєстровано в центрі зайнятості трудову угоду №355
від 30.08.2005 року. З 25.11.2005 року по 08.11.2006 року у трудових відносинах
з підприємцем перебувала наймана особа з якою укладено і зареєстровано в центрі
зайнятості трудову угоду №507 від 25.11.2005 року. В період з 01.11.2006 року
по день проведення перевірки в трудових відносинах з позивачем перебувала одна
наймана особа з якою укладено і зареєстровано в центрі зайнятості трудову угоду
№488 від 01.11.2006 року, що підтверджується довідкою Золочівського районного
центру зайнятості №1263 від 27.09.2007 року. За таких обставин  позивач виступає податковим агентом, і
відповідно до положень Закону України „Про податок з доходів фізичних
осіб”  зобов'язаний утримувати та
сплачувати в дохід бюджету відповідний податок.

Пунктом „б” пункту 19.2 ст. 19
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, передбачено, що особи,
які відповідно до цього Закону мають право податкових агентів, зобов'язані
надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку,
а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого
розташування.

Відповідач доказів подання податкової
звітності з доходів фізичних осіб в період з 2004 по 2006 роки не подав.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.
ст. 7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,158-163, 167, п. п. 3, 6 Прикінцевих та
перехідних положень КАС України,  суд
-

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

2.Постанову може бути оскаржено в
порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний
текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160
КАС України, 01.02.2008 р.

Суддя
Березяк Н.Є.