СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

27 лютого 2008 року

Справа № 2-23/14447-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Василевська С.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Крим на постанову та ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко Г.М.) від 17.12.2008 у справі № 2-23/14447-2007А

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Крим (вул. 50 років СРСР, 4а, с.м.т. Совєтський, Совєтський район, Автономна Республіка Крим, 97200)

до          Відділу Державної виконавчої служби Совєтського районного управління юстиції (пров. Мартинова, 5, с.м.т. Совєтський, Совєтський район, Автономна Республіка Крим, 97200)

про скасування постанови та спонукання до певних дій

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 року Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Крим звернулось до Совєтського районного суду Автономної республіки Крим з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби у Совєтському районі Автономної Республіки Крим, просило скасувати постанову від 06.12.2006 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вимог про сплату боргу №Ю-297 від 07 11.2006 та зобов’язати здійснити стягнення з боржника –Пересувної механізованої колони-80 - заборгованості у сумі 8244,37 грн.

Ухвалою Совєтського районного суду Автономної Республіки Крим від 03.09.2007 адміністративну справу № 2а-26/2007 категорія 14/19 передано на розгляд господарського суду Автономної республіки Крим за підсудністю.

Відповідно до вимог статей 52, 133, частин 6, 7 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України господарським судом проведено заміну відповідача - Державної виконавчої служби у Совєтському районі Автономної Республіки Крим на належного відповідача –Відділ Державної виконавчої служби Совєтського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим.

Відповідач, заперечуючи проти позову, просив у позові відмовити з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2007 відмовлено Управлінню Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Крим у поновленні пропущеного строку звернення з адміністративним позовом, на підставі статей 99, 100, 133, 160, 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Іщенко Г.М.) від 17.12.2007 у справі № 2-23/14447-2007А у задоволені позову Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Криму відмовлено.

Не погодившись з прийнятими судовими актами, Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Крим подало апеляційні скарги, в яких просить ухвалу зміни, постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2007 скасувати, позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційних скарг, відповідач вважає ухвалу та постанову суду першої інстанції такими, що відповідають вимогам закону.

У судове засідання 27.02.2008 сторони не з’явились, надіслали клопотання про розгляд справи у відсутність представників.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскарженої постанови.

Як свідчать матеріали справи, Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Крим передало відповідачу на примусове стягнення вимогу про сплату боргу № Ю-297 від 07.11.2006.

01.12.2006 Державною виконавчою службою у Совєтському районі Автономної Республіки Крим прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з платіжними дорученнями № 236, № 237 від 14.11.2006 та № 256, №257 від 28.11.2006 боржником перераховано борг за вимогою №Ю-297 від 07.11.2006 в сумі 8244,37 грн., про що свідчать відмітки у зазначених платіжних дорученнях.

Відповідно до пункту 8 статті 37 Закону України „Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

06.12.2006 Державною виконавчою службою у Совєтському районі Автономної Республіки Крим прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-297 від 07.11.2006 у зв’язку з її виконанням.

Отже, оскільки відповідачем не порушено вимоги статей 37, 85 Закону України “Про виконавче провадження”, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Водночас судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову як з підстав недоведеності заявлених вимог, так і в зв’язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, але при цьому не врахував, що у випадку, коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановив, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, приймається рішення про відмову в позові саме із цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності.

Якщо ж буде встановлено, що таке право позивача порушено і строк звернення до суду пропущено без поважних причин, суд постановляє рішення, яким відмовляє в позові з підстав закінчення строку звернення до суду, а при визнанні причини пропуску цього строку поважною порушене право підлягає захистові.

Таким чином, з мотивувальної частини оскарженої постанови слід виключити посилання на відмову у позові з підстав пропуску права, яке позивач вважає порушеним.

В апеляційній скарзі на ухвалу позивач просить змінити зазначений судовий акт та визнати причину пропуску строку звернення до суду поважною.

Вимоги позивача, викладені у скарзі, апеляційна інстанція вважає такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 пункту 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом. Позовні заяви приймаються до розгляду адміністративним судом незалежно від закінчення строку звернення до адміністративного суду.

Отже, суд зобов'язаний у будь-якому випадку прийняти позов та розглянути його по суті, що і було виконано судом першої інстанції.

Оскільки у постанові, прийнятій за результатами розгляду позову, суд також висловив своє ставлення та надав оцінку причинам пропуску позивачем встановленого статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України строку, ухвала від 17.12.2007 підлягає скасуванню, оскільки її прийняття до розгляду фактично перешкоджає виконанню судом покладеного на нього процесуальним законом обов'язку по повному та всебічному з'ясуванню обставин справи.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Крим на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008 скасувати.

2. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008 залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008 у справі № 2-23/14447-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Г.К. Прокопанич

Судді                                                                      В.А. Лисенко

О.Л. Котлярова

З оригіналом згідно

Помічник головуючого судді К.В. Єрмолаєва