КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
№ 5/360
міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:
судді:                    Писана  Т.О
(доповідач по справі),
суддів:
при секретарі судового
засідання Рустамя'ні
представників сторін:
позивача:  ОСОБА_3 -представник за дов. від 07.02.2008р.,
від відповідача:  ОСОБА_4 -представник за дов. від 11.07.2006р.,
апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Полтавської області від 13.11.2007 року у справі
№5/360  (суддя Гетя Н.Г.)
позовом          суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1, м. Полтава,
відповідача:          суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2, м. Полтава,
про                              розірвання договору.
року суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Полтавської області з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2
про розірвання договору від 14.01.2004р. купівлі-продажу торгівельного
павільйону по вул. Бірюзова, 56.
Рішенням
господарського суду Полтавської області від 13.11.2007р. по справі №5/360 у
задоволенні позову відмовлено.

Не
погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Представник
апелянта вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню, оскаржуване рішення вважає таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач
надав відзив на апеляційну скаргу, його представник проти апеляційної скарги
заперечив у судовому засіданні, вважає її необґрунтованою, а оскаржене рішення
місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити
його без змін.

Ухвалою
заступника голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
13.02.2008 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги по справі №5/360
на один місяць, а саме до 13.03.2008р.

За
заявою представників сторін від 11.03.2007р. апеляційним господарським судом
відповідно до ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду апеляційної скарги.

У
судовому засіданні від 11.03.2008р. оголошувалась перерва до 25.03.2008р.

Розглянувши
доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як
свідчать матеріали справи, 14.01.2004р. між приватним підприємцем ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу кіоску, відповідно до умов якого
ОСОБА_1 (продавець) продав, а ОСОБА_2 купив торгівельний павільйон,
одноповерховий тимчасового характеру, окремо розташований за адресою: місто
Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 56.

Згідно
з пунктом 2 даного договору продаж вчинено за суму 28100,00грн., із яких
продавець одержав 13375,00грн. від покупця до підписання цього договору, а
решту 14725,00грн. покупець зобов'язався сплатити до 30.01.2004р.

Пунктом
4 вказаного договору передбачено, що право власності на павільйон виникає у
покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Даний договір
посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу
ОСОБА_5 14.01.2004р. у реєстровій книзі за №92.

Позивач
свої зобов'язання виконав шляхом передачі об'єкту. Відповідач, як стверджує
позивач, свої зобов'язання щодо оплати у повному обсязі за отриманий у
власність об'єкт не виконав, оскільки розрахувався частково на суму
13375,00грн. та не сплатив позивачеві решту 14725,00грн. у встановлений умовами
договору купівлі-продажу строк до 30.01.2004р.

Відповідачем
до матеріалів справи були надані розписки позивача, як доказ відсутності
заборгованості перед позивачем. Позивач заперечує, що погашення заборгованості
відбулося шляхом обміну сторонами розписок. Колегією суддів були оглянуті
оригінали розписок, копії яких були залучені до матеріалів справи. Із наданих
розписок вбачається, що між сторонами у справі, як фізичними особами існували
боргові зобов'язання, проте, дані розписки не можуть бути доказом врегулювання
заборгованості за спірним договором, оскільки проведення відповідних
розрахунків між суб'єктами підприємницької діяльності не передбачено чинним
законодавством. Крім того, із даних розписок не вбачається, в погашення якої
саме заборгованості вони були складені. Єдина розписка, в якій міститься
посилання на спірний договір (від 23.01.2004р.) підписана лише свідками,
підписів позивача та відповідача на ній не має. Таким чином, відповідачем не
надано доказів виконання зобов'язань щодо сплати коштів за проданий позивачем
об'єкт у повному обсязі.

На
думку позивача невиконання відповідачем зобов'язання щодо сплати решти коштів у
сумі 14725,00грн. у встановлений умовами договору купівлі-продажу строк до
30.01.2004р. є істотним порушенням умов договору, що є підставою для його
розірвання згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України. Разом з тим, відповідно до
вказаної норми істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору. Тобто, критерієм істотного порушення
закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій
стороні отримати очікуване при укладені договору.

Таким
чином, колегією апеляційної інстанції встановлено неналежне виконання
відповідачем договірних зобов'язань, що є підставою для звернення з вимогою про
стягнення заборгованості. Оскільки, позивач не звертався до відповідача з
вимогою про сплату заборгованості та до суду з позовом про стягнення
відповідної суми боргу з відповідача, відсутні підстави стверджувати, що
позивач позбавлений можливості отримати очікуване при укладені договору.
Незгода відповідача щодо існування заборгованості перед позивачем не позбавляє
останнього отримати те, на що він розраховував при укладені договору у
встановленому законом порядку.

Враховуючи
наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що позивачем
не доведено наявність обставин, які є підставою для розірвання спірного
договору саме внаслідок істотного порушення відповідачем умов договору. Таким
чином, позовні вимоги про розірвання спірного договору купівлі-продажу кіоску
від 14.01.2004р. з наведених позивачем підстав не підлягають задоволенню.

Відмовляючи
у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем
був пропущений строк позовної давності. Однак, правила про позовну давність
мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого
суб'єктивного права. В даній справі має бути відмовлено не з причини пропуску
позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги. Одночасно
зазначене не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки
неправильне застосування норм матеріального права не призвело до прийняття
неправильного рішення.

Таким
чином, колегія суддів, на підставі наявних в справі матеріалів, дійшла до
висновку що підстави для скасування чи зміни рішення місцевого господарського
суду відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Витрати
за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський міжобласний апеляційний господарський суд

п о с т а н о в и в :

1.
Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Полтавської області від 13.11.2007 року у справі
№5/360  залишити без задоволення.

2.
Рішення господарського суду Полтавської області від 13.11.2007 року у справі
№5/360  залишити без змін.

3.
Матеріали справи надіслати  до
господарського суду Полтавської області.

Головуючий
суддя:                                                                      Писана  Т.О

Судді:

Мостова  Г. І.

Фаловська  І.М.

Дата відправки  28.03.08