ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 13/132-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т.Б. Дроботової –головуючого,

Н.О. Волковицької,

Л.І. Рогач

за участю представників:

позивача

Самойленко О.В., дов. від 04.02.2008р.

відповідача

відповідача

прокурора

Карпенко Ю.Л., дов. № 32 від 16.10.2007р.

не з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належним чином)

Громадський С.О., посв. № 76

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений світ"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.11.2007 року

у справі

№ 13/132-07 господарського суду Київської області

за позовом

прокурора міста Біла Церква в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений світ"

Управління комунальної власності Білоцерківської міської ради

про

визнання недійсним договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Біла Церква звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1 від 11.01.02р., укладеного Фондом комунального майна Білоцерківської міської ради (реорганізованого в управління комунальної власності Білоцерківської міської ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений світ" на підставі статті 48 Цивільного кодексу Української РСР.

Позовні вимоги вмотивовано порушенням порядку приватизації об'єктів міської комунальної власності, а саме: в порушення пункту 51 розділу ІХ Державної програми приватизації на 2000-2002 роки шляхом викупу приватизовано об'єкти, що не перебували в оренді товариства, порушенням вимог частини 7 статті 23 Закону України про реєстрацію договору купівлі-продажу відповідною місцевою радою, порушенням вимог законодавства про публікування інформації про перелік об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, оцінку вартості майна, що підлягало приватизації, було здійснено з порушенням вимог законодавства щодо оцінки цього майна.

Відповідачі не надали відзиву на позов, в зв'язку з чим спір розглядався судом за приписами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.10.2007р. (суддя Наріжний С.Ю.) позов задоволено; визнано недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу № 1 від 11.01.2002р., укладений Фондом комунального майна Білоцерківської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений світ"; зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений світ" повернути управлінню комунальної власності Білоцерківської міської ради нежитлове приміщення літ. "Г" –склад будматеріалів, площею 185,4кв.м., нежитлове приміщення літ. "Л" –теплиця, площею 807,5кв.м. та нежитлове приміщення літ. "М" –теплиця, площею 807,5кв.м., що розташовані за адресою м. Біла Церква, вул. Толстого,32; зобов'язано управління комунальної власності повернути Товариству "Зелений світ" 42424грн.; з відповідачів у дохід державного бюджету стягнуто по 271,12грн. судових витрат.

Судове рішення вмотивовано встановленими обставинами справи щодо приватизації шляхом викупу комунального майна особою, яка не було належним орендарем приватизованих нежитлових будівель (враховуючи встановлення різниці у кількості орендованих та приватизованих будівель, різницю у площі цих будівель та в місці їх розташування), порушенням вимог щодо реєстрації вказаного договору купівлі-продажу та порушенням порядку визначення експерта, що проводив експертну оцінку майна (без проведення конкурсу), внаслідок чого договір купівлі-продажу суперечить пункту 51 розділу ІХ Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, частині 7 статті 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), підпункту 2 пункту 11 Методики оцінки вартості майна під час приватизації, а відтак є недійсним згідно статті 48 Цивільного кодексу Української РСР зі застосуванням наслідків недійсності угоди за статтею 59 Цивільного кодексу Української РСР.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.11.2007 року (судді: Зеленіна Н.І. - головуючий, Андрейцева І.В., Жук Г.А.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін з мотивів вірного встановлення обставин справи та правильного застосування положень законодавства. Відхиляючи доводи апеляційної скарги, суд зазначив, що скаржник не подав доказів, що б свідчили, що він був орендарем саме цих приміщень (зазначених в договорі купівлі-продажу).

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений світ", звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду та рішення місцевого суду та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення та невірне застосування апеляційним та місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, а саме суди не дослідили фактичних правовідносин сторін та обсяг цивільної правоздатності їх посадових осіб, наявність прав на спірне майно; судом безпідставно відновлено пропущений строк позовної давності, висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач відзив на касаційну скаргу не надав, усно в судовому засіданні вказав на законність та обґрунтованість судових рішень; відповідач Управління комунальної власності Білоцерківської міської ради не скористався правом на участь представника у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін та прокурора, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є наявність чи відсутність передбачених законодавством підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу майна в порядку його приватизації з обставин, викладених у позовній заяві. Відповідно до частини 1 статті 48 Цивільного кодексу Української РСР недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Вказані обставини належить з'ясувати на момент укладення угоди, проаналізувавши норми відповідних нормативних актів, в даному випадку актів з питань приватизації.

Також розгляд справи повинен відбуватись з додержанням принципів диспозитивності та змагальності учасників судового процесу, передбачених статтею 129 Конституції України та статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до підстав та предмету позову.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 11.01.2002р. між Фондом комунального майна Білоцерківської міської ради (після реорганізації - Управління комунальної власності Білоцерківської міської ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений світ" було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого Фонд комунального майна Білоцерківської міської ради зобов'язався передати, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Зелений світ" прийняти та оплатити нежитлове приміщення літ "Г" - склад будматеріалів, площею 185,4кв.м., нежитлове приміщення літ. "Л" –теплиця, площею 807,5кв.м. та нежитлове приміщення літ. "М" –теплиця, площею 807,5кв.м., що розташовані за адресою м. Біла Церква, вул. Толстого,32 (далі –нежитлові приміщення) на загальну суму 42424грн.

Також судами встановлено, що вказані нежитлові будівлі на час укладення договору купівлі-продажу перебували на балансі комунального підприємства Підприємство зеленого господарства.

Підприємством зеленого господарства та товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений світ" було укладено договір оренди від 01.08.2001р., об'єктом якого виступали дві теплиці загальною площею 1600кв.м. та матеріальний склад площею 182кв.м.

Рішенням Білоцерківської міської ради від 02.10.2001р. № 158 було затверджено додатковий перелік об'єктів міської комунальної власності, які підлягають приватизації орендарями способом викупу в 2001-2002р.р., до якого, зокрема, було включено три нежитлові будівлі площею 185,4кв.м., 807,5кв.м. та 807,5кв.м., розташовані за адресою м. Біла Церква, вул. Толстого, 32, які підлягали приватизації способом їх викупу орендарем - товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений світ".

Наказом Фонду комунального майна Білоцерківської міської ради № 154 від 11.11.2001р. оформлено рішення по здійснення приватизації шляхом викупу відповідачем нежитлових будівель по вул. Толстого, 32 площею 185,4кв.м., 807,5кв.м. та 807,5кв.м., як таких, що перебувають в його оренді.

Рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 49 від 29.01.2002р. вирішено зареєструвати договір купівлі-продажу № 1 від 11.01.2002р., укладений між Фондом комунального майна та товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений світ"; рішенням цього ж органу від 29.01.2002р. № 50 у зв'язку з приватизацією об'єктів комунальної власності було вирішено зняти з балансу Підприємства зеленого господарства приватизовані товариством з обмеженою відповідальністю "Зелений світ" нежитлові приміщення.

Дослідивши технічні характеристики приміщень, які були об'єктами оренди, та щодо яких було прийнято рішення про їх приватизацію, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність розбіжностей у кількісних та якісних показниках цих об'єктів, з огляду на що визнали встановленими належними та допустимими доказами обставини справи, які полягають у визначенні товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений світ", як неналежного орендаря приватизованих приміщень, недоведеності ним перебування в його оренді саме цих приміщень.

Також суди визнали порушення самим органом місцевого самоврядування порядку реєстрації договору купівлі-продажу та порядку призначення експерта для здійснення експертної оцінки приватизованих приміщень підставою недійсності спірного договору купівлі-продажу.

Однак судова колегія вважає, що судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме з порушенням розподілу між сторонами обставин, що підлягають доведенню ними, суди визнали доведеними обставини справи, ґрунтуючись на припущеннях, а не на належних та допустимих доказах, не дослідивши документи, наявні в матеріалах справи. Також, визнаючи правовою підставою недійсності договору порушення порядку його реєстрації та призначення експерта для грошової оцінки, суди не навели приписи чинного законодавства, за якими ці порушення спричинюють недійсність договору купівлі-продажу.

Так, за статтями 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладається обов'язок довести належними та допустимими доказами обставини справи, на які вони покликаються в підтвердження своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в підтвердження перебування в його оренді спірних приміщень надав договір оренди від 01.08.2001р., за яким йому надано в оренду три нежитлові приміщення (дві теплиці та матеріальний склад), що за кількісними показниками відповідає кількості приміщень, приватизованих ним за договором купівлі-продажу. Будь-які документальні докази, що підтверджували б висновки судів про наявність кількісних розбіжностей між орендованими та приватизованими об'єктами, у матеріалах справи відсутні.

Також з матеріалів справи вбачається, що загальна площа орендованих приміщень складає 1782кв.м., а приватизованих –1800,4кв.м., тобто, різниця по даних площах складає 18,4кв.м. на три приміщення.

За таких обставин саме прокуратурі та позивачу належало довести, що відповідач або не орендував жодних приміщень, а договір оренди реально не виконувався, або існували будь-які інші приміщення, що були передані відповідачу в оренду, або існує помилка в предметі договору, яким чином ця помилка впливає на дійсність договору.

Водночас судами не надано жодної оцінки дійсності договору оренди, реальності його виконання сторонами, предмету договору оренди, технічній документації на спірні приміщення, виходячи з дати її складання, та не з'ясовано, чи існувала у попередній період (станом на час укладення договору оренди) технічна документація, що містила дані про характеристику орендованих будівель; апеляційним судом не надано жодної правової оцінки акту приймання-передачі нежитлових будівель за договором оренди від 01.08.2001р. (т.2,а.с.24), не перевірено доводи відповідача про неможливість подати його до суду першої інстанції з мотивів несвоєчасного повідомлення його про час та місце судового засідання (ухвалу про призначення справи на 10.10.2007р. відправлено 04.10.2007р.).

Відтак для правильного вирішення спору судам обох інстанцій належало з'ясувати дійсні обставини справи, що полягають у наступному: чи було реально виконано договір оренди від 01.08.2001р., які саме приміщення передавались за цим договором та чи здійснювались платежі за ним, чи перебували на балансі орендодавця інші нежитлові приміщення з подібними технічними показниками, чи було укладено договір належним орендодавцем, які саме норми законодавства передбачають наслідки недійсності угоди в разі порушення вимог про реєстрацію договору купівлі-продажу саме міською радою та про призначення експерта на конкурсних засадах, чи вплинув порядок призначення експерта на оцінку об'єкту приватизації.

При цьому судам слід мати на увазі, що положення статті 38 Господарського процесуального кодексу України передбачають їх обов'язок витребувати необхідні для правильного вирішення справи документи у підприємств та організацій, незалежно від їх участі у справі.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим, оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають за вище вказаних підстав.

З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, постанова апеляційної інстанції та рішення господарського суду підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, господарським судам слід врахувати вищенаведене, та вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений світ" задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 14.11.2007 року у справі № 13/132-07 господарського суду Київської області та рішення господарського суду Київської області від 10.10.2007р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Головуючий Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач