ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2008
р.
Справа № 59/34-08

вх.
№ 4250/4-59

Суддя
господарського суду Аюпова Р.М.

при секретарі
судового засідання Гаплевська О.В.

за участю
представників сторін:

прокурора -
Бартош Р.Г.по св. № 197 від 19.09.2008 р

позивача -
не з"явився;

3- тя особа
- Ремінний В.І., дов, від 01.10.2008 року, головний спеціаліст-юрисконсульт

відповідач-
не з"явився;

розглянувши
справу за позовом  Куп'янського
міжрайонного прокурора  в особі
Куп'янської Міської Ради Харківської області, м. Куп'янськ 3-я особа яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача- Управлніння з
контролю за використанням та охороною земель у Харківській області (Харківська
облдержземінспекція)

до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт.
Куп'янськ-Вузловий

про  про стягнення 2775,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Куп'янський
міжрайонний прокурор Харківської області, м. Куп'янськ вінтересах держави в
особі Куп'янської міської ради, м. Куп'янськ (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача
-Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. про стягнення заподіяної  шкоди внаслідок без договірного користування
земельною ділянкою в сумі 2775,60 грн., судових витрат, мотивуючи свої вимоги
самовільним використанням відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих
документів.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від
08 вересня 2008 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду,
порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні
на 15 вересня 2008 року о 10:50 год.

Ухвалою
господарського суду Харківської області від 22 вересня 2008 року залучено до
участі у справі Управлніння з контролю за використанням та охороною земель у
Харківській області (Харківська облдержземінспекція) в якості Третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,
відкладено розгляд справи на 29.10.2008 року о 10:40 год.

На виконання
вимог суду третьою особою надано докази проведення перевірки дотримання
відповідачем вимог земельного законодавства.

Прокурор та
представник третьої особи у призначеному судовому засіданні 03 листопада 2008
році підтримували позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник
позивача  у призначене судове засідання
03 листопада 2008 року не з'явився,  про
час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і
час розгляду справи.

Прокурор та
третя особа звернулись до суду з заявою про розгляд справи без застосування
технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та
задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності
до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх
підтвердження, вислухавши пояснення представника прокуратури, судом встановлено
наступне.

Управлінням з
контролю за використанням та охороною земель у Харківській області (Харківська
облдержземінспекція) проводено перевірку з питання додержання відповідачем
вимог земельного законодавства за результами якої встановлено, що відповідач
використовує землі житлової та громадської забудови для розміщення майнового
комплексу (СТО) загальною площею 0.06 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.. 125 Земельного кодексу
України, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 25 березня 2008 року
та актом обстеження земельної ділянки від 25 березня 2008 року № 000376.

За результатами
перевірки відповідачу видано припис № 001089 від 25.03.2008 року про усунення
виявлених порушень від 25.03.2008 року та складено протокол про адміністративне
правопорушення від 25 березня 2008 року.

Посилаючись на
те, що самовільним використанням земельної ділянки відповідачем державі завдано
збитки, з метою захисту інтересів держави прокурором пред'явлено даний позов до
суду.

Згідно ст.43
ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до
вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі  яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до
ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до
постанови Пленуму Верховного суду
України  від 16.04.04р. за № 7
"Про практику  застосування судами
земельного законодавства при розгляді цивільних справ "вирішуючи спори про
відшкодування власникам землі і землекористувачам збитків, спричинених  самовільним
зайняттям  чи забрудненням
земельних ділянок і іншими порушеннями
земельного законодавства, суди повинні виходи з того, що відповідно до
ст..156 Земельного кодексу, ст.1166 Цивільного кодексу України  такі збитки відшкодовуються в повному
обсязі".

На підставі
п.12 ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та
охороною земель" від 19.06.2003 р. №963, самовільне зайняття земельної
ділянки - це  будь-які  дії особи, які  свідчать про фактичне використання не  наданої
їй земельної ділянки, чи намір використовувати  земельну
ділянку  до встановлення її меж у
натурі ( на  місцевості), до одержання
документа,  що посвідчує право  на
неї, та його державної реєстрації.

У ч.1
п.п."в" п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України "Про
практику застосування судами земельного законодавства  при розгляді цивільних справ" від
16.04.2004 року № 7, вказується, що "відповідно до ст.125 Земельного
кодексу України, право користування земельною ділянкою виникає після одержання  її власником
або  землекористувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного  користування або
укладення договорів оренди, їх державної реєстрації   та встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості)."

Згідно приписів
ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають  права
власності  та  права користування  земельними
ділянками  із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів  виконавчої  влади
або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації
щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації, в межах їх
повноважень,  визначених  цим Кодексом.

Главою 15
Земельного кодексу  України визначено два
види  користування  землею - право постійного користування
земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки.

Відповідно до
ст. 125 Земельного кодексу України  право
власності  та  право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання  її власником
або  користувачем документа,  що
посвідчує  право  власності  чи право постійного користування земельною
ділянкою, та його державної  реєстрації.
Приступати до використання земельної ділянки до встановлення  її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Порядок надання
у  постійне  користування
земельних  ділянок юридичним
особам та порядок передачі земельних
ділянок  в  оренду визначені ст.ст. 123, 124 Земельного
кодексу  України  та ст. 16 Закону України "Про оренду
землі".

Статтею 126 Земельного
кодексу України передбачено, що право власності та право  постійного
користування на земельну ділянку
виникає  після  одержання
її  власником  або користувачем документа, що  посвідчує
право  власності  чи
право постійного користування земельною ділянкою, та  його державної реєстрації.  Право
на  оренду  земельної ділянки  виникає
після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості),
одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації
забороняється.

У відповідності
по п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до  розмежування земель державної і комунальної
власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів,
крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Таким чином,
повноваження щодо розпорядження спірної земельної ділянки здійснює Куп'янська
міська рада Харківської області, яка є позивачем по даній справі.

Як вбачається з
акту обстеження земельної ділянки від 25 березня 2008 року № 000376., акту
перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25.03.2008 року відповідачем
без відповідних правовстановлюючих документів використовується земельна
ділянка  під об'єктом нерухомого майна
(СТО) загальною площею 0,06 га.

У відповідності
до ст. 2 Закону України “Про плату за землю ” використання землі в Україні є
платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної
плати.

У відповідності
до ст. 152 Земельного кодексу України власник
земельної   ділянки   або
землекористувач  може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на  землю,  навіть якщо
ці  порушення  не
пов'язані  з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання
прав; б) відновлення  стану  земельної
ділянки,  який  існував
до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)
визнання  недійсними  рішень
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ст. 156
Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок неодержання
доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

У відповідності
до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та
обов'язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди
іншій особі, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України  кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.  Способом захисту цивільних прав та інтересів
може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 2 ст.
22 Цивільного кодексу України  збитками
є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,
а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Відповідно до
ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин,
який  порушив господарське зобов'язання
або установлені вимоги  щодо  здійснення господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим  збитки
суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються
витрати,  зроблені управленою стороною,
втрата або пошкодження  її майна, а також
не одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування
збитків власникам  землі  та
землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні  особи, які використовують
земельні  ділянки,  а
також  органи  виконавчої
влади,   органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або погіршує якість земель,  розташованих у  зоні
їх впливу, в  тому  числі внаслідок  хімічного
і  радіоактивного   забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами (ст.157
Земельного кодексу України).

Згідно  ст.
1166  Цивільного  кодексу
України майнова шкода, завдана неправомірними діями відповідача  особистим немайновим правам юридичної особи,
якою є позивач, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з
матеріалів справи, самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки державі
заподіяно збитків на суму 2775,60 грн. Розрахунок здійснено третьою особою у
відповідності до Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття  земельних ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів
України № 963 від 25.07.2007року.

Матеріалами
справи доведено наявність у діях відповідача цивільного правопорушення, складом
якого є  протиправна поведінка (дія чи
бездіяльність), наявність майнової шкоди,
причинний зв'язок між протиправною поведінкою та майновою шкодою.

Протиправна
поведінка відповідача полягає у не оформленні ним свого права користування
земельною ділянкою, як то передбачено чинним законодавством, що спричинило
понесення позивачем збитків у розмірі 2775,60 грн.

Враховуючи
вказані обставини, та те, що відповідач не заперечував проти використання ним
земельних ділянок без правовстановлюючих документів, відповідач не надав суду
жодного документу, який би спростовував безпідставність нарахування збитків,
заподіяних бездоговірним використанням земельної ділянки,   суд дійшов висновку про те, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача 2775,60 грн. збитків, розрахунок яких надано
третьою особою у відповідності з діючим законодавством, обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

Оскільки з
матеріалів справи вбачається, що спір по даній справі виник з вини відповідача,
суд, відповідно до вимог статей 44-49 Господарського процесуального кодексу
України, покладає витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на відповідача.

Враховуючи
викладене та керуючись статтями  1, 4,
12, 32, 33, 34, 35, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, статтею 125, 152, 156 Земельного кодексу України, статтями 2, 23
Закону України “Про плату за землю ”, статтями 11, 16, 22  Цивільного кодексу України,  -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити повністю.

Стягнути з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1(місце
проживання: АДРЕСА_2; відомості про банківські рахунки та дату та місце
народження в матеріалах справи відсутні) на користь держави в особі Куп'янської
міської ради Харківської області (63701,Харківська обл.., м, куп'янськ, вул..
Леніна,3, р/р 0013, МФО 351511, банк ГУДК в Харківській області, код
24060300) -2775,60 грн. збитків.

Стягнути з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1(місце
проживання: АДРЕСА_2; відомості про банківські рахунки та дату та місце
народження в матеріалах справи відсутні) на користь Державного бюджету України
(одержувач управління Державного казначейства у м. Харкові Головного управління
Державного казначейства України у Харківській області, ,
рахунок № 0002, код бюджетної класифікації доходів 22090200, символ
звітності банку 095, банк Головне управління Державного казначейства України у
Харківській області, МФО 851011) 102 грн. державного мита.

Стягнути з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1(місце
проживання: АДРЕСА_2; відомості про банківські рахунки та дату та місце
народження в матеріалах справи відсутні) на користь держбюджету України
,одержувач коштів  -  УДК у м. Харкові, № рахунку 0002,
, код бюджетної класифікації 22050000, символ звітності
банку 259, банк одержувача - ГУДКУ у Харківській обл., МФО 851011- 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази
після набрання судовим рішення законної сили.

Повний текст
рішення підписано 05.11.2008 року.

Суддя
Аюпова Р.М.