ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/71

03.03.08

За позовом           Акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський банк»

До            Спільного українсько-бельгійсько-німецького підприємства

у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Етна»

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Українсько-бельгійсько-німецьке спільне підприємство

«Мрія Даві Дан»

Про           визнання недійсним договору оренди нерухомого майна та застосування реституції

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача Федоренко Ю.М. по довіреності № 134 від 21.01.2008р.

Від відповідача Третьяков В.Є. –генеральний директор

Від третьої особи Лазаренко Д.О. по довіреності б/н від 05.02.2008р.

В засіданні приймали участь

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Акціонерного комерційного банку «Східно-Європейський банк»до Спільного українсько-бельгійсько-німецького підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Етна»про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна (нежилого приміщення загальною площею 2 кв.м., що знаходиться в м. Києві на вул. Старовокзальній, 24) № 18 від 24.04.2003р., укладеного між Акціонерного комерційним банком «Східно-Європейський банк»та Спільним українсько-бельгійсько-німецького підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Етна», та про стягнення 12 378,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в грудні 2007 року позивачу, який є орендарем за оспореним договором, стало відомо, що, відповідно до Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна № 5125п від 01.04.2002р., перший і другий поверхи загальною площею 2 383,10 кв.м. нежилого приміщення, що знаходиться в м. Києві на вул. Старовокзальній, 24, належать Українсько-бельгійсько-німецькому спільному підприємству «Мрія Даві Дан»на підставі рішення Вищого арбітражного суду України від 27.12.2000р. Позивач просить визнати договір оренди недійсним, оскільки на момент підписання договору відповідач не був власником об’єкта оренди, а тому, відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, не мав права розпоряджатись цим майном.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 12 378,88 грн., то позивач посилається на те, що позивач просить, на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України, застосувати реституцію і стягнути з відповідача 10 604,00 грн., які були сплачені позивачем за період з 24.04.2003р. по теперішній час в якості орендної плати та 1 774,88 грн., сплачених за цей період комунальних послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2008р. порушено провадження у справі № 36/71, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Українсько-бельгійсько-німецьке спільне підприємство «Мрія Даві Дан», розгляд справи призначено на 06.02.2008р.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених в письмовому відзиві на позов, наданому в засіданні суду 06.02.2008р., зазначаючи, що при укладенні оспореного договору він діяв в межах повноважень, наданих йому на підставі договору комісії від 15.12.1999р., укладеного між Спільним українсько-бельгійсько-німецьким підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Етна»та Українсько-бельгійсько-германським спільним підприємством «Мрія Даві Дан», який є чинним, в судовому порядку недійсним не визнаний. Також відповідач вказує на те, що, оскільки позивач сплачував орендну плату за правомірно укладеним договором, приміщення були передані йому в користування, відсутні підстави для стягнення з відповідача 12 378,88 грн.

Представник третьої особи в засіданні суду 03.03.2008р. позов підтримує і просить суду його задовольнити.

В судовому засіданні 06.02.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 03.03.2008р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 1999 року між Спільним українсько-бельгійсько-німецьким підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Етна»(далі відповідач) та Українсько-бельгійсько-германським спільним підприємством «Мрія Даві Дан»(далі третя особа) укладено договір комісії, за умовами якого третя особа доручає, а відповідач зобов’язується від свого імені та за рахунок третьої особи знаходити на свій розсуд юридичних або фізичних осіб будь-якої форми власності та укладати з ними договори на оренду всіх приміщень, які знаходяться в місті Києві та перебувають на праві власності у третьої особи.

Строк дії договору сторони встановили до 31.12.2005р. (п. 9 договору).

На виконання умов зазначеного договору за актом передачі від 15.12.1999р. третя особа передала, а відповідач прийняв, зокрема, нежилий будинок загальною площею 3 420,00 кв.м., що знаходиться в м. Києві на вул. Старовокзальній, 24.

18.01.2000р. відповідач та третя особа уклали додаткову угоду № 1 до договору комісії від 15.12.1999р., якою продовжили термін дії договору до 31.12.2009р.

На виконання умов договору комісії від 15.12.1999р. 24 квітня 2003р. між Акціонерним комерційним банком «Східно-Європейський банк»(далі позивач, орендар) та Спільним українсько-бельгійсько-німецьким підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Етна»(далі відповідач, орендодавець) укладений договір оренди нерухомого майна № 18.

Відповідно до умов даного договору відповідач передав, а позивач прийняв в оренду нежилі приміщення загальною площею 2,00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 24, для розміщення пункту обміну іноземної валюти.

На виконання умов даного договору відповідач передав позивачу обумовлені договором приміщення, що підтверджується актом прийому-передачі від 10.07.2003р., підписаним представниками сторін.

Строк дії договору сторони обумовили з моменту підписання акту приймання-передачі майна і до 31.12.2006р. (пункт 11.1 договору).

Сума орендної плати за користування приміщенням на момент укладення договору становила 192,00 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ 32,00 грн. (пункт 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.6 договору позивач зобов’язався сплачувати орендні платежі та експлуатаційні витрати відповідачу незалежно від результатів своєї господарської діяльності не пізніше 5-го числа поточного місяця.

11.12.2006р. позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 1 до договору оренди № 18 від 24.04.2003р., якою продовжили термін дії договору до 31.11.2008р.

Судом встановлено, що, як вбачається з Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна № 5125п від 01.04.2002р., перший і другий поверхи загальною площею 2 383,10 кв.м. нежилого приміщення, що знаходиться в м. Києві на вул. Старовокзальній, 24, належать Українсько-бельгійсько-німецькому спільному підприємству «Мрія Даві Дан»на підставі рішення Вищого арбітражного суду України від 27.12.2000р. Тобто, власником зазначеного майна є Українсько-бельгійсько-німецьке спільне підприємство «Мрія Даві Дан».

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм, згідно з ст. 761 Цивільного кодексу України, має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Укладаючи договір оренди № 18 від 24.04.2003р. з позивачем, відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому на підставі договору комісії від 15.12.1999р. власником майна, яке передавалось в оренду.

Отже, правовою підставою для укладення з позивачем договору оренди майна, власником якого є Українсько-бельгійсько-німецьке спільне підприємство «Мрія Даві Дан», є договір комісії, укладений 15.12.1999р. між Українсько-бельгійсько-німецьким спільним підприємством «Мрія Даві Дан»та відповідачем у справі, а тому у суду відсутні правові підстави для визнання договору оренди № 18 від 24.04.2003р. недійсним.

Посилання позивача на те, що відповідач навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення для укладення договору оренди, судом до уваги не приймаються, оскільки, як зазначалось вище, наймодавцем в договорі оренди може бути не тільки власник майна, а й особа, уповноважена на укладення договору найма, а відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому на підставі договору комісії від 15.12.1999р.

Що стосується позовної вимоги про застосування реституції і стягнення з відповідача, на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України, 10 604,00 грн., які були сплачені позивачем за період з 24.04.2003р. по теперішній час в якості орендної плати та 1 774,88 грн., сплачених за цей період комунальних послуг, то вона також задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з п.п. з п. 3 договору комісії від 15.12.1999р. відповідач зобов’язаний отримувати кошти від орендарів, які будуть надходити від останніх за оренду зазначених приміщень на свій поточний рахунок та направляти їх на оплату комунальних послуг та інших витрат, пов’язаних з утриманням, ремонтом, охороною, зберіганням приміщень.

Оскільки підстави для визнання договору оренди № 18 від 24.04.2003р. недійсним відсутні, то відсутні також підстави для застосування ст. 216 Цивільного кодексу України і стягнення з відповідача коштів, сплачених йому позивачем за оспореним договором.

Cудові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Трофименко Т.Ю.