ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 р.

№ 2-28/1418-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Крименерго"

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду

від

12.06.2007р.

у справі

господарського суду

№ 2-28/1418-2007

Автономної Республіки Крим

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Ялтинський м'ясозавод"

до

Відкритого акціонерного товариства "Крименерго"

про

стягнення 1 994, 97 грн.

за участю представників

- позивача:

не з'явився

- відповідача:

Сіроткіної О.М. (довіреність №003-Д від 03.01.2008р.), -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.03.2007р. (суддя Альошина С.М.) в позові відмовлено.

Оскарженою постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Щепанської О.А., суддів Гонтаря В.І., Гоголя Ю.М.) вказане рішення суду скасовано, позов задоволено. Постановлено стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" на користь Відкритого акціонерного товариства "Ялтинський м'ясозавод" 1 950, 66 грн., в т.ч. 1 564, 80 грн. індексу інфляції, 385, 86 грн. річних, 102 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В своїй касаційній скарзі відповідач просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. скасувати, а рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.03.2007р. залишити в силі, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.ст.612, 614 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193, п.2 ст.218 Господарського кодексу України, ст.ст.7-11 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", ст.ст.43, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України. Також відповідач зазначає, що п.15 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадку внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; лише після усунення обставин, які стали підставою зупинення виконавчого провадження, воно підлягає поновленню згідно приписів ч.5 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження". Тому, посилаючись на приписи п.3.7 ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", Закону України "Про виконавче провадження", п.15 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 1, 33, 107 –111, 107-111 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 530, 625 607, 612, 614, 625 Цивільного кодексу України, п.2 ст.218 Господарського кодексу України, п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. скасувати, а рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.03.2007р. залишити без змін.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Позивач не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 04.01.2003р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №2/112, натомість відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, переданий на підставі договору товар не оплатив.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.08.2005р. в іншій справі №2-19/10102-2005 постановлено стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" на користь Відкритого акціонерного товариства "Ялтинський м'ясозавод" 10 600 грн. заборгованості, у т.ч. 1 014, 61 грн. індексу інфляції, 3% річних у розмірі 452, 97 грн., 1 396, 83 грн. пені, 216, 76 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову провадження по справі припинено. Вказане рішення господарського суду від 09.08.2005р. було оформлено згідно ст.84 Господарського процесуального кодексу України та підписане 26.08.2005р. і набрало законної сили у відповідності до ст.85 Господарського процесуального кодексу України 06.09.2005р.

На виконання цього рішення господарського суду, до його вступу в законну силу, відповідач добровільно частково сплатив позивачу заборгованість в сумі 1 600 грн., а саме: 23.08.2005р. –600 грн., 30.08.2005р. – 1 000 грн.

19.10.2005р. постановою про відкриття виконавчого провадження було відкрите виконавче провадження про примусове виконання наказу господарського суду у справі №2-19/10102-2005, і відповідач частково погасив решту заборгованості у сумі 1 000 грн.

Причиною звернення з позовом по даній справі послужило неповне виконання відповідачем рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.08.2005р. у справі №2-19/10102-2005, і з врахуванням уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 1 950, 66 грн., у тому числі індекс інфляції у розмірі 1 564, 80 грн. за період з червня 2005р. по лютий 2007р., а за період з 01.08.2005р. по 20.02.2007р. –3% річних у розмірі 385, 86 грн.

Місцевий господарський суд відмовляючи в позові виходив з того, що виконавче провадження по виконанню наказу у справі №2-19/10102-2005 було зупинено з посиланням на Наказ Міністерства палива та енергетики №568 від 10.11.2005р. та приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; постанова про зупинення виконавчого провадження не оскаржена, не скасована і не змінена; відповідач внесений до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості та Переліку підприємства паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості та відповідають п.1.1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"; виконавча служба позбавлена можливості здійснювати заходи примусового виконання відносно підприємств, включених у вказаний Реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу, а відтак місцевий господарський суд, посилаючись також на приписи п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про виконавче провадження" дійшов до висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційний господарський суд не погодився з висновками місцевого господарського суду, зазначивши в оскарженій постанові, що висновок місцевого господарського суду суперечить приписам ст.599 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; зупинення виконавчого провадження з посиланням на п.15 ст.34 цього Закону, не припиняє і не може зупинити зобов'язання, яке підтверджено рішенням господарського суду, що вступило в законну силу; хоча на майно відповідача звернення стягнення у примусовому порядку до поновлення виконавчого провадження здійснювати не можна, у нього є можливість виконати свої зобов'язання у добровільному порядку, а відтак апеляційний господарський суд дійшов до висновків про наявність правових підстав для скасування рішення місцевого господарського суду і задоволення позову.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судами рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.08.2005р. в іншій справі №2-19/10102-2005 постановлено стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" на користь Відкритого акціонерного товариства "Ялтинський м'ясозавод" 10 600 грн. заборгованості, у т.ч. 1 014, 61 грн. індексу інфляції, 3% річних у розмірі 452, 97 грн., 1 396, 83 грн. пені, 216, 76 грн. та судові витрати.

На виконання цього рішення господарського суду, до його вступу в законну силу, відповідач добровільно частково сплатив позивачу заборгованість в сумі 1 600 грн., а саме: 23.08.2005р. –600 грн., 30.08.2005р. –1 000 грн.

19.10.2005р. постановою про відкриття виконавчого провадження було відкрите виконавче провадження про примусове виконання наказу господарського суду у справі №2-19/10102-2005, і відповідач частково погасив решту заборгованості у сумі 1 000 грн.

На строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості було зупинено виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", та відповідно до п.1.1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Таким чином судами встановлено, що відповідач не виконав перед позивачем грошового зобов’язання.

При цьому діюче законодавство не пов’язує припинення зобов’язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження по його примусовому виконанню.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені ст.625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З викладеного вбачається, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення місцевого господарського суду про відмову в позові, та задоволено вказаний позов, ґрунтується на вказаних нормах права, а відтак є законною і обґрунтованою.

Таку правову позицію викладено і в постанові Верховного Суду України від 28.03.2006 року зі справи №2-4/1319-2004 Господарського суду Автономної Республіки Крим.

За вказаних обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Крименерго" залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. у справі № 2-28/1418-2007 Господарського суду Автономної Республіки Крим –без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

С у д д і Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало