ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 43/561

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г.,

Разводової С.С.,

Михайлюка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24 грудня 2007 року у справі № 43/561 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра", Закарпатська область, до Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон", м. Київ, про стягнення 76 000 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ТОВ "Астра" –Соколовський В.В. (дов. № 5/04/07 від 05.04.07 р.);

відповідача –не з'явилися;

встановив:

У вересні 2007 року позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Астра" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 76 000 грн.

Вказував, що 24 березня 2006 року між ним (замовником) та Суб’єктом підприємницької діяльності Соколовським В.В. (виконавцем) укладено договір № 55 про надання правової допомоги при вирішенні справи в Господарському суді за позовом ТОВ "Астра" до ЗАТ "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 585 463,64 грн. страхового відшкодування згідно договору страхування № 005251189 від 15 липня 2004 року.

Посилаючись на ту обставину, що постановою Київського апеляційного господарського суду задоволено позов про стягнення суми страхового відшкодування, позивач просив стягнути з відповідача 76 000 грн. сплачених СПД Соколовському В.В. за надані ним юридичні послуги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2007 року (суддя Пасько М.В.), залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 грудня 2007 року (колегія суддів у складі: Капацин Н.В. –головуючого, Калатай Н.Ф. Пашкіної С.А.), в позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані посиланнями на ст. 225 ЦК України відповідно до якої витрати пов’язані з наданням правової допомоги не відносяться до складу збитків.

У касаційній скарзі ТОВ "Астра", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ч. 2 ст. 22, ст. 611, 623 ЦК України, ч. 2 ст. 217, ст. 218, ст. 224, п. 2 ч. 1 ст. 225 ГК України, –просить скасувати судові рішення у даній справі та прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 24 березня 2006 року між ТОВ "Астра" (замовником) та Суб’єктом підприємницької діяльності Соколовським В.В. (виконавцем) укладено договір № 55 про надання правової допомоги при вирішенні справи в Господарському суді за позовом ТОВ "Астра" до ЗАТ "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 585 463,64 грн. страхового відшкодування згідно договору страхування № 005251189 від 15 липня 2004 року.

Предметом договору є надання правових послуг у проведені переговорів із відповідачем щодо врегулювання питання про розмір суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна № 00525-1189 від 15 липня 2004 року, та представництво інтересів позивача у Господарському суді міста Києва, Київському апеляційному господарському суді, Вищому господарському суді України, Верховному суді України та в Державній виконавчій службі України щодо спору позивача з відповідачем про стягнення на користь позивача суми страхового відшкодування за вказаним договором в зв’язку з настанням 27 червня 2005 року страхового випадку.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 1 листопада 2006 року у справі № 26/353 стягнуто з відповідача на користь позивача 591 436,27 грн., в тому числі, 585 463,64 грн. страхового відшкодування, 5 854,63 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

13 березня 2007 року Державною виконавчою службою у Шевченківському районі міста Києва стягнуто з відповідача на користь позивача 591 436,27 грн.

З наявних у матеріалів справи документальних доказів вбачається, що участь від імені позивача на всіх етапах вирішення спору щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування, в тому числі, підчас виконання судового рішення у справі № 26/353, приймав СПД Соколовський В.В.

На виконання умов договору № 55 про надання правової допомоги при вирішенні справи № 26/353 ТОВ "Астра" сплатив СПД Соколовському В.В. 76 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6 від 18 січня 2007 року, № 7 від 22 січня 2007 року, № 7 від 8 лютого 2007 року, № 26 від 16 березня 2007 року.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач визначив в якості збитків, що підлягають відшкодуванню, витрати на оплату ним правової допомоги, здійсненої СПД Соколовським В.В.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України до реальних збитків відносяться втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За правилами ст. 611 ЦК України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов’язання.

За правилами ст. 623 ЦК України збитки кредиторові відшкодовуються боржником у разі порушення ним зобов’язання.

Згідно ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Приймаючи рішення у даній справі про відмову у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд, з висновками якого правомірно погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що розмір плати за отриману юридичну допомогу, на яку погодився позивач, не пов’язаний із сумою, що її було стягнуто з відповідача на користь позивача за рішенням суду у справі № 26/353, тобто не перебуває у причинно-наслідковому зв’язку із діями відповідача, пов’язаними з невиплатою цієї суми. Договором страхування також не передбачено компенсацію витрат на юридичну допомогу у випадку порушення сторонами умов цього договору.

Крім того, відповідно до ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень наданих їм законом та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації. Повноваження сторони або третьої особи, від імені юридичної особи, може здійснювати відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Тобто вказана норма не обмежує юридичних осіб чи громадян у виборі осіб, які будуть здійснювати їх представництво в господарському суді, що знайшло своє підтвердження в рішенні Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає юридичну оцінку, дану апеляційним судом обставинам справи такою, що грунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Твердження скаржника про те, що витрати позивача на оплату наданої юридичної допомоги є збитками не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильності висновку суду про те, що залучення до участі у справі в якості представника іншої особи є правом, а не обов’язком сторони, витрати якої щодо такої особи не носять для другої сторони у справі обов’язкового характеру.

Посилання касаційної скарги на необхідність застосування до спірних правовідносин ст. 22 ЦК України, як на підставу для задоволення позовних вимог, спростовуються матеріалами справи та неправильним тлумаченням скаржником вказаної норми закону, тому на увагу суду не заслуговують.

Доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача оцінювати докази, тлумачити законодавство виключно на свою користь, тому до уваги судом не беруться. Окрім того, ці твердження спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24 грудня 2007 року у справі № 43/561 залишити без змін.

Судді:

Н. Дунаєвська

С. Разводова

М. Михайлюк