ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 р.

№ 2-1/2652-05

Вищий господарський суд України у складі колегії

суддів:

Овечкіна В.Е.,

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Судакської міської ради

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.06.05

у справі

№2-1/2652-05 господарського суду АР Крим

за позовом

ТОВ “Торгівельний центр “Меркурій”

до

Судакської міської ради

про

визнання права власності на землю та спонукання видати державний акт на права власності на землю

У справі взяли участь представники сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 15-25 березня 2005 року в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку за адресою: м. Судак, вул. Леніна, 102а відмовлено. Суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка перебуває лише в користуванні позивача (суддя Л. Ковтун).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.06.2005 рішення місцевого суду скасовано, позовні вимоги задоволено. Постанова мотивована тим, що позивач по договору купівлі-продажу від 08.04.1997 став власником цілісного майнового комплексу –магазину "Одяг". Договір зареєстровано виконкомом Судакської міської ради 17.04.1997, тобто власник землі погодився з приватизацією земельної ділянки згідно з діючим на той час законодавством (судді: З. Маслова, Л. Заплава, В. Лисенко).

Доповідач- суддя Цвігун В.Л.

Судакська міська рада в касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати. Вважає, що нею безпідставно не були застосовані ст. 23 Земельного Кодексу УРСР та ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України де зазначено, що право на земельну ділянку виникає з моменту отримання державного акту на землю. Відносини сторін у справі нормами Цивільного Кодексу України не регулюються як і ст. 49 Закону України "Про власність". Судом неправильно застосований Указ Президента України від 12.07.1995 № 608/95 "Про приватизацію та оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності", він не встановлює процедуру приватизації землі, а відсилає до норм земельного законодавства та про приватизацію. Також порушені вимоги ст. 77 Господарського процесуального кодексу України . Позивач був зобов’язаний судом надати матеріали інвентаризації цілісного майнового комплексу на момент укладання договору купівлі-продажу для з’ясування його складу, однак ця вимога була не виконана. Але суд розгляд справи не відклав і без дослідження витребуваних документів виніс постанову по суті, чим суттєво порушив права відповідача.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

За рішенням Судакської міської Ради від 25.07.1997 № 308 ТОВ "Торгівельний центр "Меркурій" надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,1305 га для будівництва та обслуговування магазину „Одяг" за адресою: м. Судак, вул. Леніна, 102-А (ах. 13, т. 1).

На підставі вказаного рішення видано Державний акт на право постійного користування землею 1-КМ № 004626 від 11.08.1997 року (а.с. 14-17, т. 1).

Згідно п. 1.4 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу магазину „Одяг" від 08.04.1997 року між представництвом фонду державного майна АР Крим в м. Судак та організацією орендарів торгівельного підприємства - магазин „Одяг", правонаступником якого є позивач, цілісний майновий комплекс, магазин „Одяг" у тому числі і земельна ділянка, на якій розташований магазин, переходять у власність покупця з моменту нотаріального посвідчення договору.

Вказаний вище договір нотаріально посвідчено 08.04.1997 року (а.с. 18-20 т.1).

Згідно п. 5 Указу Президента України № 608/95 від 12.07.1995 позивач набув право власності на земельну ділянку одночасно з приватизацією цілісного майнового комплексу магазину „Одяг".

Право власності позивача на землю виникло 08.04.1997, вартість землі складала частину від вартості комплексу 652235000 крб. (6522 грн.).

ТОВ "Торгівельний центр "Меркурій" є правонаступником орендного торгівельного підприємства - магазин „Одяг", яке було правонаступником майнових та інших прав державного підприємства - магазин "Одяг", що підтверджується Статутами та ст. 11 Закону України "Про малу приватизацію" від 06.03.1992 року № 2172-ХІІ.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу майнового комплексу укладено правонаступником державного підприємства з державним органом Фондом майна України в АР Крим і передача землі у власність за п.1.4 договору ніким не оспорена, позивач є добросовіснім набувальником земельної ділянки, згідно вищевказаного законодавства яке діяло на момент виникнення у позивача 08.04.1997 права власності на земельну ділянку площею 0,1305 га.

Отже, нотаріально посвідчений та визнаний рішенням суду від 17.10.96 року по справі № 1601-3 договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу є правоустановчим документом на земельну ділянку. Ці висновки не протирічать ст. 14 Конституції України, згідно якої держава гарантує право власності на землю.

Фактично позивач купив ділянку у 1997 році, як частину цілісного майнового комплексу.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спір виник із договору купівлі-продажу майна у 1997 році, а не з відносин оренди землі.

Відповідно Земельному Кодексу України (1991р.) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об’єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження –будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або в користування здійснюється в порядку відведення.

При передачі установами будівель та споруд іншим підприємствам разом з цими об’єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог ст. 23 цього Кодексу (ст. 30 ЗК України).

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 ЗК України).

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, перехід права власності або права користування спірною земельною ділянкою позивачем не оформлявся. Але саме у вищезазначеному порядку повинно було оформлятися право на землю при придбанні будівель у власність. Оскільки цей порядок був порушений, спірна земля, як встановили суди, по даним земельного кадастру перебуває у власності Судакської міської ради.

Указ Президента України № 608/95 від 12.07.1995 регулював питання приватизації та оренди земельних ділянок для здійснення підприємницької діяльності. Зокрема в ньому зазначалося, що такі земельні ділянки можуть бути приватизовані разом з об’єктами, що приватизуються відповідно до законодавства України. Приватизація земельних ділянок здійснюється у той спосіб, що й приватизація розташованих на них об’єктів. Продаж земельної ділянки проводиться за ціною, розрахованою за методикою, визначеною КМУ і затвердженою відповідною місцевою державною адміністрацією, та з урахуванням експертної оцінки цієї земельної ділянки.

Кошти, одержані від продажу земельних ділянок, залишаються у розпорядженні місцевих рад. Надходження від приватизації земельної ділянки разом з об’єктом, що приватизується, розподіляються залежно від співвідношення ціни земельної ділянки та ціни об’єкта.

Касаційна інстанція вважає, що судами попередніх інстанцій не досліджено питання приватизації спірної земельної ділянки. Зокрема, не надана оцінка акту передачі майна від 24.04.1997 (т.1, арк. 21), інвентаризаційної відомості від 19.12.1995, рішенню Арбітражного суду АР Крим від 17.10.1996 № 1601-3 (т.1, арк. 37), в якому зазначено "укласти договір купівлі-продажу орендованого майна цілісного майнового комплексу магазин "Одяг".

Судом не досліджувались розрахунок ціни спірної земельної ділянки, експертна оцінка земельної ділянки. Заслуговують на увагу доводи скаржника, що ці документи позивач так і не надав суду.

З врахуванням дослідження всіх вищевказаних документів, які мають суттєве значення для розгляду даної справи, суди не надали оцінку договору купівлі-продажу магазину від 08.04.1997 і не встановили приватизував позивач земельні ділянки або ні.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що договір купівлі майна від 8.04.1997 укладався з організацією орендарів магазину "Одяг". А відповідно рішення виконкому Судакської міської ради № 308 від 25.07.1997 та Державного акту від 11.08.1997 земля в постійне користуванні надана позивачу у справі ТОВ "Торговий центр Меркурій", в тому числі і для будівництва. Рішення виконкому не оскаржувалось і є дійсним. Судами не з’ясовано –для яких цілей використовувалась земля попередником позивача.

Відповідно п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються на пленарному засіданні ради –сесії з винесенням рішення.

Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті прийняття рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку (ст. 77 зазначеного Закону; ч.9 ст. 123 ЗК України). Судами при розгляді справи не досліджувалось чи було звернення позивача від 8.09.2004 (т.1, арк. 22, 23) предметом розгляду ради або позивач отримав відмову в наданні йому Державного акту на право власності на землю (ч.9 ст. 123 ЗК України).

Способи захисту прав позивача передбачені ст. 152 ЗК України. Задовольняючи позов, апеляційний суд не врахував право ради самостійно визначати висновки по розгляду питання щодо надання у власність або в користування земельної ділянки з видачею відповідних рішень. Позовні вимоги щодо зобов’язання ради вчинити певні дії (видати акт) повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційної інстанції прийнята без дотримання вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо повного, об’єктивного, всебічного з’ясування обставин справи і дослідження доказів, а також з порушенням ст. 12 Господарського процесуального кодексу України і на підставі ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню.

Не може залишитися в силі і рішення місцевого суду, оскільки судом фактично не розглянуті позовні вимоги про визнання судом права власності позивача на спірну земельні ділянку (ст. 152 ЗК України) на підставі п.1.4 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу магазину "Одяг" від 08.04.1997 (приватизації) та Указу Президента України від 12.07.1995 № 608/95 (том.1, арк. 49; том.2, арк. 51). Судом першої інстанції також не досліджувалися обставини приватизації (або ні) земельної ділянки разом з будівлею магазину.

Касаційна інстанція звертає увагу судів попередніх інстанцій, що справа розглянута з порушенням вимог ст. 36 Господарського процесуального кодексу України: копії документів належним чином не засвідчені. Юридичні особи різних форм власності мають право видавати копії лише тих документів, які виходять від них. Тобто копії документів Фонду майна АР Крим повинні бути засвідчені саме цією установою. Належним чином засвідчене тільки заключення експерта (т.1, арк. 140).

При повторному розгляді справи необхідно усунути зазначені порушення; залучити до розгляду справи Фонд майна АР Крим, що оформляв приватизацію об’єкта, витребувати у нього приватизаційну справу на магазин "Одяг", дослідити її в судовому засіданні та з’ясувати чи була в установленому порядку приватизована земля та передана позивачу у власність. До встановлених обставин правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Винести обгрунтоване, законне з дотриманням норм процесуального права судове рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Судакської міської ради задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.06.2005 та рішення господарського суду АР Крим від 25.06.2005 у справі № 2-1/2652-2005 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Головуючий В.Овечкін

Судді: Є.Чернов

В.Цвігун