ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№ 2-15/11092-2005

Вищий господарський суд України у складі: суддя Москаленко В.С. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Селіваненко В.П.

розглянув касаційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь Автономної Республіки Крим (далі – відділення Фонду)

на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.10.2005 та

постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.01.2006

зі справи № 2-15/11092-2005

за позовом відділення Фонду

до закритого акціонерного товариства "Пансіонат "Сонячна долина", с. Оленівка Чорноморського району Автономної Республіки Крим (далі – ЗАТ "Пансіонат "Сонячна долина")

про стягнення штрафних санкцій у сумі 10 249,12 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

відділення Фонду –не з'яв.,

ЗАТ "Пансіонат "Сонячна долина" –Саутенка М.К.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У липні 2005 року відділення Фонду звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення із ЗАТ "Пансіонат "Сонячна долина" 10 249,12 грн. штрафних санкцій за нестворення у 2004 році робочих місць для працевлаштування інвалідів на підставі статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі –Закон).

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.10.2005 (суддя Дадінська Т.В.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.01.2006 (колегія суддів у складі: суддя Антонова І.В. –головуючий, судді Заплава Л.М., Котлярова О.Л.), у позові відмовлено. Судові рішення мотивовано тим, що ЗАТ "Пансіонат "Сонячна долина" виконано вимоги Закону щодо забезпечення працевлаштування інвалідів, зокрема, створено робочі місця та поінформовано відповідні органи про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів.

Відділення Фонду звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Скаргу мотивовано тим, що місцевим та апеляційним господарськими судами у розгляді справи невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, зокрема, Закону.

У судовому засіданні Вищого господарського суду України 19.02.2008 представником ЗАТ "Пансіонат "Сонячна долина" заявлено клопотання про припинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу ЗАТ "Пансіонат "Сонячна долина" заперечує проти доводів скарги і просить оскаржувані рішення та постанову залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.03.2006 касаційну скаргу відділення Фонду разом з матеріалами даної справи передано для розгляду до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.10.2007 відділенню Фонду відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі, а касаційну скаргу повернуто до Вищого господарського суду України з посиланням на відсутність у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду в касаційному порядку рішень, прийнятих не за Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Згідно зі статтею 8 Закону державне управління в галузі забезпечення соціальної захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, Міністерством охорони здоров’я України та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1434 (далі –Положення), Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики України (далі –Мінпраці) та підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 9 Положення для реалізації покладених на Фонд соціального захисту інвалідів завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності його працівників.

Відповідно до покладених на нього завдань Фонд соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним перерахуванням сум штрафних санкцій, що надходять від підприємств, установ і організацій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Пунктом 11 Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1767, передбачено, що у разі несплати підприємствами, установами організаціями, які не забезпечують нормативу робочих місць, штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення в судовому порядку.

Таким чином, Фонд соціального захисту інвалідів та його відділення є органами державної влади, які у правовідносинах з підприємствами (об’єднаннями), установами та організаціями, зокрема, у зв’язку із застосуванням штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону, реалізує владні управлінські функції, а право відділень Фонду на звернення до суду у відповідних відносинах визначено в законодавчому порядку.

Отже, даний спір є публічно-правовим і на нього згідно зі статтями 4, 17 КАС України поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим та апеляційним господарськими судами на порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України вирішено в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду судових рішень з публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4-89, 1/2-87, 07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Таким чином, розгляд місцевим та апеляційним господарськими судами справи з публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначені судові рішення підлягають скасуванню згідно зі статтею 11110 ГПК України з передачею справи місцевому суду для розгляду за правилами КАС України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.10.2005 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.01.2006 зі справи № 2-15/11092-2005 скасувати.

Справу передати до господарського суду Автономної Республіки Крим для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя            В. Москаленко

Суддя            І. Бенедисюк

Суддя                                                                                            В. Селіваненко