СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа №

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Левицького В'ячеслава Анатолійовича, довіреність №б/н від 01.08.2007, товариства з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим";

відповідача: Зудінова Олега Олексійовича, довіреність №17-07/07 від 09.01.2007, Кримської регіональної митниці;

3-ої особи: не з'явився, Державної податкової інспекції в Ленінському районі Автономної Республіки Крим;

прокурор: не з'явився, Прокуратура Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційні скарги Кримської регіональної митниці та Прокуратури Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ковтун Л.О.) від 30.10.2007 року у справі № 2-1/13906-2007А,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" (вул. Одеська, 30,Багерове, Ленінський р-н,98227)

до          Кримської регіональної митниці (вул. Мальченка, 22,Аерофлотський, АРК,95491)

3-тя особа Державна податкова інспекція в Ленінському районі Автономної Республіки Крим (вул. Дзержинського, 7,Леніне, Ленінський р-н,98200)

за участю Прокуратури Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 21, Сімферополь, 95015)

про визнання нечинним повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ковтун Л.О.) від 30.10.2007 року у справі №2-1/13906-2007А задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" до Кримської регіональної митниці, 3-тя особа Державна податкова інспекція в Ленінському районі, за участю Прокуратури Автономної Республіки Крим про визнання нечинним повідомлення-рішення.

Суд визнав нечинним повідомлення форми "Р" Кримської регіональної митниці від 17.09.2007 №25.

Суд стягнув з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" судовий збір у сумі 03,40грн.

Не погодившись з постановою суду, Кримська регіональна митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Крім того, Прокуратура Автономної Республіки Крим також звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційні скарги мотивовані порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.01.2008 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Сотула В.В., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, на суддю Волкова К.В.

Представник 3-ої особи та прокурор в судове засідання не з’явились, про причини неприбуття в судове засідання суд не повідомили. Про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу, судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим", звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом до відповідача - Кримської регіональної митниці, та просив визнати повідомлення - рішення форми "Р" Кримської регіональної митниці від 27.08.2007 №22 нечинним. У подальшому, позивач уточнив позовні вимоги та у зв'язку з припущеною опечаткою просив визнати нечинним повідомлення Кримської митниці форми "Р" №25 від 17.09.2007.

Ухвалою господарського суду від 03.10.2007 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Державну податкову інспекцію Ленінського району.

Позивач, в обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначив, що контролюючим органом зі сплати податків та зборів є органи податкової служби, у зв'язку з чим, Кримська регіональна митниці перевищила свої повноваження при прийнятті оспорюваних повідомлень-рішень, чим порушила положення Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Кримська регіональна митниця у запереченнях зазначила, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з тим, що штрафні санкції та ПДВ за оспорюваними рішеннями були донараховані внаслідок заниження позивачем у справі суми податкового зобов'язання. Органи митної служби є контролюючими органами з питань своєчасності, повноти та правильності нарахування та сплати податків та зборів, що встановлено Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетом та державними цільовими фондами", Законом України "Про систему оподаткування", Законом України "Про податок на додану вартість" щодо операцій, пов'язаних з імпортом товару на митну територію України.

Суд першої інстанції позов задовольнив у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин і додержання норм матеріального і процесуального права при прийнятті судом першої інстанції постанови, судова колегія вважає, що апеляційні скарги Кримської регіональної митниці та Прокуратури Автономної Республіки Крим не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з Порядком проведення митними органами на підприємствах перевірок системи звітності та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.12.2004 №1730, посадовими особами Кримської регіональної митниці була проведена плановано виїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим".

За результатами проведеної перевірки було встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" здійснювалося митне оформлення сировини (спирту коньячного) за ВМД від 26.10.2006 №600000000/6/009102 на умовах поставки РСА згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів.

При здійсненні митного оформлення зазначених вантажів товариством з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" було задекларовано митну вартість товарів, з урахуванням транспортних витрат. Для підтвердження суми транспортних витрат Кримській регіональній митниці були надані рахунки перевізника товариства з обмеженою відповідальністю "Транзит-Сервіс" №373 від 27.07.2006 на суму 102765,00грн.

Під час перевірки було встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" крім плати зазначених рахунків перевізнику сплатив відшкодування за комплекс транспортно-експедиційних послуг по маршруту переміщення зазначених вище вантажів відповідно до рахунків товариства з обмеженою відповідальністю "Транзит-Сервіс" від 27.07.2006 №374 на суму 769525,94грн.

У зв'язку з чим, Кримська регіональна митниця дійшла висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" зменшило суму податкового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за зазначеною ВМД, оскільки відповідно до положень статті 267 Митного кодексу України до митної вартості повинні бути включені транспортні витрати на доставку товару до кордону України, також, як було встановлено актом перевірки, відбулося порушення вимог пункту 3 статті 4 Закону України "Про додану вартість".

Отже, у зв'язку з вищенаведеним, Кримською регіональною митницею було спрямовано на адресу позивача з дійсного спору податкове повідомлення форми "Р" від 29.05.2007 №19 на суму податкового зобов'язання у розмірі 59388,00грн., у тому числі й 39592,00грн. - податку на додану вартість та 19796,00грн. штрафних санкцій.

На виставлене повідомлення форми "Р" від 29.05.2007 №19 товариством з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" була надана скарга в порядку адміністративного оскарження до Державної митної служби України.

За результатами повторної скарги у Державній митній службі України було прийнято рішення про результати розгляду повторної скарги від 27.07.2007 №11/4-15/7624.

Згідно з прийнятим рішенням про результати розгляду повторної скарги від 27.07.2007 №11/4-15/7654 на підставі пункту 4.1 Порядку, митними органами скарг платників податків на податкові зобов'язання, нараховані митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 08.02.2006 №97, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.2006 за №151/12025, Державна митна служба України залишила скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" без задоволення.

Крім того, оскільки сума податкового зобов'язання у податковому повідомленні форми "Р" від 29.05.2007 №19 була визначена Кримською регіональною митницею на підставі часткової вартості послуг, сплачених за рахунками від 27.07.2006 №374, Державна митна служба України прийняла рішення щодо збільшення податкового зобов'язання шляхом включення до митною вартості повної суми послуг, сплачених товариством з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" за рахунками, у зв'язку з чим, Кримською регіональною митницею було складено та направлено платнику податків окреме податкове повідомлення форми "Р" від 27.08.2007 №22 на суму збільшеного податкового зобов'язання з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 107335,59грн. (з них за основним платежем - 71557,06грн., штрафні санкції - 35778,53грн.) При цьому, раніше надіслане податкове повідомлення форми "Р" від 29.05.2007 №19 не було відкликане.

Також, 17.09.2007 Кримською регіональною митницею було винесено окреме повідомлення форми "Р" №25 про узгодження суми збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість та штрафних санкцій за порушення податкового законодавства на загальну суму 30829,50грн., у тому числі й 20553,00грн. податку на додану вартість, 10276,50грн. - штрафних санкцій, які не були включені до повідомлення форми "Р" №22 від 27.08.2007.

На думку судової колегії, суд першої інстанції визнав правомірно позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, регулюється Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Згідно з положеннями підпункту 2.1.1 пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про порядок погашення платниками податків податкових зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами", до контролюючих органів віднесені , зокрема, митні органи —стосовно акцизного збору та податку на додану вартість (з урахуванням випадків, коли законом обов'язок з їх стягнення або контролю покладається на податкові органи), ввізного та вивізного мита, інших податків і зборів (обов'язкових платежів), які відповідно до законів справляються при ввезенні (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України.

Відповідно до підпункту 2.1.4 пункту 2.1 статті 2 зазначеного Закону податкові органі віднесені до контролюючих стосовно податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпунктах 2.1.1-2.1.3 цього пункту.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", при здійсненні операцій, пов'язаних з імпорту товарів контролюючими органами є митні органи, що прямо передбачено Законом.

Проте, як вбачаться з письмових заперечень на позовну заяву, рішень, прийнятих за результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень форми "Р", відповідач виходить з того, що зі змісту пункту 4.3 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість", базою оподаткування для товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов'язаних з ввезенням (пересиланням) таких товарів, плати за використання об'єктів інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну товарів (робіт, послуг) згідно із законами України з питань оподаткування. Визначена вартість перераховується в українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на кінець операційного дня, що передує дню, в якому товар (товарна партія) вперше підпадає під режим митного контролю відповідно до митного законодавства.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень відповідача у справі, до інших видів винагород, Кримська регіональна митниця відносить й експедиційні послуги.

Також, слід зазначити, що зі змісту актів виконаних послуг за договором доручення, який був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Транзис-Сервіс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" №470 від 01.11.2005, до рахунків, які були підставою для збільшення податкового зобов'язання відповідача та нарахування штрафних санкцій, були включені суми зі сплати провізного тарифу по території України, проїзду провідника, дозвільної телеграми, страхування вантажу, термінальних зборів, відбору проб, послуг радіології, комісії експедитора та податку на додану вартість у розмірі 20%.

Також, з змісту вищенаведеного вбачається, що до рахунків були включені, зокрема, суми, які не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість у розумінні пункту 4.3 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість".

При цьому, слід зазначити, що зі змісту рахунків, які були покладені в основу оспорюваних повідомлень форми "Р", вбачається що транспортно-експедиційні послуги надавались за маршрутом Имишли-Поти-Іллічевськ паромна, у зв'язку з чим, суд першої інстанції зазначив наступне.

Як вбачається зі змісту договору доручення №470 від 01.11.2005, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Транзит-Сервіс" (Повірений) та товариством з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" (Довіритель), за умовами якого Повірений бере на себе зобов'язання на транспортно-експедиційне обслуговування зовнішньо торгівельних вантажів Довірителю від імені Повіреного, але за дорученням та рахунок Довірителя.

Слід зазначити, що відповідно до положень Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторською діяльністю визнається підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів, а транспортно-експедиторською послугою —робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу.

Відповідно до положень статті 4 зазначеного Закону експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб'єкти господарювання.

Отже, можливо зробити висновок, що законодавець виділив транспортно-експедиційні послуги від транспортних послуг.

Закон України "Про податок на додану вартість" не містить спеціального терміну "транспортні послуги". За визначенням пункту 14 Держстандартом України "вантажні автомобільні перевезення" затвердженого ДСТУ від 27.06.1994 за №161, "...транспортна послуга - це перевезення вантажів та комплекс дорожніх операцій, пов'язаних з доставкою вантажів ...".

Згідно з положеннями статті 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування. Транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України. Експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до умов договорів (контрактів), укладених відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс"; фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об'єкти для своєчасного відправлення вантажів; здійснюють роботи, пов'язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів; ведуть облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об'єктів; організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання; організовують експертизу вантажів; здійснюють оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю; надають в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження; забезпечують виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимогам перевізників; здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності; забезпечують підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту; забезпечують оптимізацію руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат; здійснюють розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів; оформляють документи та організовують роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог; надають підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами, передбаченими законодавством; надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.

Отже, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що Кримською регіональною митницею були неправомірно включені рахунки, надані товариством з обмеженою відповідальністю "Транзит-Сервіс" за договором доручення№470 від 01.11.2005, оскільки перелік транспортно-експедиторських послуг відповідно до статті 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" є значно більшим, ніж перелік витрат, які включаються до митної вартості товарів, яка є базою оподаткування з податку на додану вартість. Здебільшого, як вбачається з актів виконаних послуг, складених між товариством з обмеженою відповідальністю "Алеф-Виналь-Крим" та товариством з обмеженою відповідальністю "Транзит-Сервіс", до сплати були виставлені рахунки, до яких включені послуги, що не передбачені у якості бази оподаткування згідно з пунктом 4.3 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість".

На підставі викладеного, суд першої інстанції відповідно до норм чинного законодавства дійшов висновку про те, що Кримською регіональною митницею при винесені оспорюваного повідомлення форми "Р" від 17.09.2007 №25 не вірно була визначена база оподаткування, у зв'язку з чим, зазначене повідомлення підлягає визнанню нечинним, як таке, що прийняте у порушення норм чинного законодавства.

При викладених обставинах судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду вважає, що постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2007 року у справі № 2-1/13906-2007А було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2007 року у справі № 2-1/13906-2007А підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2007 року у справі № 2-1/13906-2007А залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Кримської регіональної митниці залишити без задоволення.

3.Апеляційну скаргу Прокуратури Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

4.Ухвалу може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

Судді