ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 5/7

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Олександрійської ОДПІ

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р.

у справі

№5/7

господарського суду

Кіровоградської області

за позовом

Олександрійської ОДПІ

до відповідача-1:

ТОВ "Україна МетТорг"

до відповідача-2:

Правобережної товарної біржі

до відповідача-3:

Акредитованої Брокерської контори Правобережної товарної біржі

про

розірвання договору купівлі-продажу майна

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Максимчук О.А.

від відповідача-1:

Дмитрієва Т.В., Тертична В.П.

від відповідача-2:

не з'явився

від відповідача-3:

не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2007 р. у справі №5/7 (суддя: Змеул О.А.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р. (судді: Голяшкін О.В., Білецька Л.М., Науменко І.М.), у задоволенні позову Олександрійської ОДПІ до ТОВ "Україна МетТорг", Правобережної товарної біржі, Акредитованої Брокерської контори Правобережної товарної біржі про розірвання договору купівлі-продажу майна від 21.06.2006 р. №53 в частині другій п. 3.2 відмовлено повністю.

У касаційній скарзі Олександрійська ОДПІ просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2007 р., постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р. у справі №5/7 та задовольнити позовні вимоги Олександрійської ОДПІ, посилаючись на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстан цій норм матеріального права, а саме: ст.ст. 638, 651, 655 Цивільного кодексу України, п. 19 постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2002 р. №538 "Про затвердження Порядку стягнення коштів та продажу інших активів, які перебувають в податковій заставі", п. 5.5 та п. 5.6 Порядку проведення цільових аукціонів з продажу активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженого наказом ДПА України від 26.06.2002 р. №294, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, а неоплата відповідачем-1 товару у встановлені договором строки є істотним порушенням умов договору купівлі-продажу і є підставою для розірвання договору.

Відповідач-2 та відповідач-3 не скористалися своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, а саме.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

06.06.2006 р. між позивачем —Олександрійською ОДПІ (довіритель) та відповідачем-2 — Правобережною товарною біржею (повірений) було укладено договір доручення №1 на продаж майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з п. 1.1 вказаного договору довіритель доручив, а повірений прийняв на себе зобов’язання здійснити продаж на умовах цільового аукціону майна, що перебуває в податковій заставі і належить на праві власності Олександрійській філії ЗАТ “Енерговугілля”.

Згідно з протоколом від 21.06.2006 р. №53 про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває в податковій заставі, переможцем торгів визнано відповідача-1 —ТОВ “Україна МетТорг”.

На підставі вказаного протоколу 21.06.2006 р. між Правобережною товарною біржею (організатор торгів), Олександрійською ОДПІ (продавець) та ТОВ “Україна МетТорг” (покупець) було укладено договір купівлі-про дажу майна №53, згідно з яким продавцем було продано, а покупцем придбано майно, що перебуває у податковій заставі, а саме: металевий лом вагою 220 тонн, у тому числі: остов цегляної печі вагою 100 тонн та вмуровані в бетон металеві частини каркасу колишньої будівлі тунелю для паропроводу вагою 120 тонн. Зазначене майно придбано покупцем на загальну суму 133 320,00 грн. із урахуванням ПДВ (п. 2.1 договору).

Термін проведення розрахунків за придбане майно в договорі не встановлено.

Порядок розрахунків за товар встановлений пп. 3.1, 3.2 договору —при безготівковій формі розрахунків термін розрахунків: перша проплата —вмуровані в бетон металеві частини каркасу колишньої будівлі тунелю для паропроводу вагою 120 тонн х 606,00 грн. на суму 72 720,00 грн. (у т.ч. брокерська винагорода); друга проплата —остов цегляної печі вагою 100 тонн х 606,00 грн. на суму 60 600,00 грн. (у т.ч. брокерська винагорода).

У зв'язку з невстановленням у договорі купівлі-продажу строків оплати придбаного майна. Олександрійська ОДПІ звернулася до відповідача-1 з вимогою (лист від 14.11.2006 р. №14502/24-00) про здійснення оплати за остов цегляної печі вагою 100 тонн на суму 60 600,00 грн. до передачі відповідачу-1 вказаного майна у семиденний термін від дня отримання вимоги на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України. Цим же листом відповідача-1 було попереджено, що у разі несплати вказаної суми у встановлений термін, позивач буде вимушений ініціювати розрив договору купівлі-продажу в частині другої проплати за майно (ч. 2 п. 3.2 договору).

У зв'язку з невиконанням відповідачем-1 зобов'язань із внесення попередньої оплати за придбане майно в сумі 60 600,00 грн. (у т.ч. брокерська винагорода), Олександрійська ОДПІ звернулася до господарського суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ “Україна МетТорг”, в якому (з урахуванням уточнень позовних вимог) просила суд розірвати договір купівлі-продажу майна від 21.06.2006 р. №53 у частині п. 3.2 договору щодо другої проплати за майно в сумі 60 600,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 530, ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що: по-перше, відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; по-друге, обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата) повинен бути встановлений договором (ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України), а договором від 21.06.2006 р. №53 строк оплати товару не встановлено, у зв'язку з чим відсутні підстави для розірвання договору у зв'язку з істотним порушенням його умов щодо здійснення попередньої оплати відповідачем-1; по-третє, позивачем порушено встановлений законом порядок розірвання договору, оскільки в порушення ст. 188 Господарського кодексу України позивачем пропозиція про розірвання спірного договору в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України, на адресу відповідача-1 не направлялася.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутністю таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, —відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Порядок оплати товару визначено у ст. 692 Цивільного кодексу України, згідно з якою покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1, 4 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов’язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, — у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу, тобто обов'язок покупця здійснити попередню оплату товару (до його передання продавцем) повинен бути встановлений договором.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, матеріалами справи підтверджено і відповідачем-1 не заперечується, що договором від 21.06.2006 р. №53 строк оплати товару не встановлено.

Господарськими судами попередніх інстанцій також встановлено невиконання Олександрійською ОДПІ обов'язку з передачі відповідачу-1 товару на суму 60 600,00 грн., передбаченого ч. 2 п. 3.2 договору.

З огляду на викладене, цілком правомірними є висновки господарських судів попередніх інстанцій про відсутність доказів істотного порушення умов договору купівлі-продажу щодо здійснення попередньої оплати за товар на суму 60 600,00 грн., і, як наслідок, про відсутність підстав для розірвання договору купівлі-продажу майна від 21.06.2006 р. №53 у частині другій п. 3.2 договору у зв'язку з істотним порушенням відповідачем-1 умов договору.

Доводи касаційної скарги щодо порушення господарськими судами Порядку проведення цільових аукціонів з продажу активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженого наказом ДПА України від 26.06.2002 р. №294, не можуть бути взяті до уваги, оскільки п. 5.5 Порядку передбачено обов'язок покупця внести зазначені в протоколі платежі протягом терміну, обумовленого договором купівлі-продажу, а позивачем в порушення вимог Порядку в договорі купівлі-продажу не було встановлено термін оплати майна.

За таких обставин, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій з дотриманням правил ст. 43 Господарського процесуального кодексу України факти, на підставі яких касаційна інстанція відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, спростовують доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р. у справі №5/7 не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Олександрійської ОДПІ на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р. у справі №5/7 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р. у справі №5/7 —без змін.

Головуючий К.Грейц

Судді О.Глос

С.Бакуліна