ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2008 р. Справа № 4/116-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ємленінової З.І. при секретарі Сокуренко Л.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "М і Дюма" м. Херсон

до державної податкової інспекції у Бериславському районі м. БериславХерсонської області

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від позивача - юрист Бондар А.Ф.

від відповідача - завідуюча юридичним сектором Канер С.В.

Позивач звернувся з адміністративним позовом, яким просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 27.07.2007року №/0 про визначення товариству з обмеженою відповідальністю «М і Дюма» суми податкового зобов'язання зі збору за спеціальне використання водних ресурсів державного значення в розмірі 935грн.00коп., в тому числі: збір за водокористування 85грн.00коп. та штрафних санкцій 850грн.00коп.

Він посилається на те, що спірне повідомлення-рішення, як акт індивідуальної дії, не відповідає Порядку складання податкових повідомлень-рішень, оскільки в ньому не зазначена підстава для нарахування з посиланням на конкретну норму податкового закону, відповідно до якої здійснено розрахунок податкових зобов'язань.

Відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що спірне податкове повідомлення – рішення відповідає вимогам п.6.1 ст.6 Закону України «Про порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 20.12.2000року №2181-Ш та Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001року №253 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2001року за №567/5758.

Він зазначає, що в спірному акті зазначено законодавство, яке порушено позивачем, а саме –порушення ним Порядку справляння збору на спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для України від 16.08.1999року №1494, так і підстави нарахування -пп. 17.1.1, 17.1.2 пункту 17.1 ст.17 Закону №2181-Ш а також право на нарахування –пп. »а», пп.4.2.2, п.4.2 ст.4 Закону №2181-Ш.

Справа розглядалася з перервою, яка оголошувалася в засіданні суду 13.03.2008року до 25.03.2008року.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснено без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані до справи докази, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

На підставі акту перевірки ТОВ «М і Дюма»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.11.2005року по 30.04.2007року , ДПІ у Бериславському районі Херсонської області (відповідач по справі) 27.07.2007року прийняла податкове повідомлення-рішення від 27.07.2007року №/0, яким товариству з обмеженою відповідальністю «М і Дюма» нараховано суму податкового зобов'язання зі збору за спеціальне використання водних ресурсів державного значення в розмірі 935грн.00коп., в тому числі: за основним платежем 85грн.00коп. та штрафними (фінансовими) санкціями 850грн.00коп., які запропоновано позивачу перерахувати на відповідні бюджетні рахунки в 10-денний термін від дня отримання зазначеного акту.

Звертаючись з позовом, позивач посилається на те, що спірне повідомлення-рішення не відповідає порядку складання податкових повідомлень-рішень встановлених законом. Він зазначає, що порядок та підстави справляння збору на спеціальне водокористування визначений Порядком справляння збору на спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.1999року №1494.

Крім того позивач вважає, що відповідачем порушено пункт 6.1 ст.6 Закону України «Про порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 20.12.2000року №2181-Ш (далі - Закон №2181-Ш) відповідно до якого у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, котролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового законодавства, відповідно до якої здійснено розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати та штрафних санкцій, строк їх погашення, та попередження про наслідки несплати.

Позивач вважає, що всупереч зазначеній нормі закону відповідач в спірному акті індивідуальної дії не зазначив конкретну норму податкового законодавства, яка ним порушена, а тому повідомлення-рішення не відповідає вимогам закону і є нечинним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Матеріали справи свідчать про те, що спірне повідомлення-рішення від 27.07.2007року прийняте відповідачем в межах його компетенції та відповідає вимогам закону.

Так, при здійсненні перевірки з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період з 01.11.2005року по 30.04.2007року відповідач діяв згідно з вимогами Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990року №509-ХП (із змінами внесеними законом України від 12.01.2005року №2332-1У), яким йому надано право здійснення виїзної планової перевірки.

Під час перевірки встановлено, що відповідач порушив Порядок справляння збору на спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.1999року №1494, яким визначено правила обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів. Ним було спожито в 2006році 745,03 куб.м. води, однак розрахунок збору за спеціальне використання водних ресурсів позивачем до ДПІ в 1-4 кварталах 2006року не подавався, розміри збору не визначалися і сплата за водокористування не здійснювалася.

Факт існування виявленого відповідачем порушення позивачем ніяким чином не спростовано та повністю підтверджено наданими до матеріалів справи доказами.

З урахуванням вимог зазначеного Порядку відповідачем нараховано позивачу збір за водокористування в розмірі 85грн.00коп. та штрафну санкцію відповідно до пп.17.1.1 п.17.1 статті 17 Закону №2181-Ш у зв'язку з неподанням у строки розрахунку збору (680грн.00коп.) та відповідно да пп.17.1.2 п.17.1 статті 17 зазначеного закону - штраф за затримку розрахунків збору (170грн.00коп.), а всього –935 грн.00коп.

Податкове-повідомлення рішення від 27.07.2007року відповідає вимогам п.6.1 ст. 6 Закону №2181-Ш та Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001року №253 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2001року за №567/5758.

В спірному акті зазначено, що позивачем порушено Порядок справляння збору на спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.1999року №1494, відповідно до якого і зроблено розрахунок податкового зобов'язання. Визначено право на нарахування –пп. "а", пп.4.2.2, п. 4.2 статті 4 Закону №2181-Ш, а також підстава - пп17.1.1 та 17.1.2 п.17.1 статті 17 Закону №2181-Ш.

В повідомленні-рішенні зазначено також розміри нарахованих збору за водокористування та штрафних санкцій, а також порядок сплати нарахованих сум на відповідні бюджетні рахунки.

Посилання позивача на те, що в повідомленні-рішення не зазначено конкретну норму закону не є підставою визнання нечинним акту, оскільки відповідачем зазначено норму податкового законодавства, а зазначення конкретної норми законом не передбачено. До того ж, відповідач зазначає, що позивачем порушено Порядок справляння збору на спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту.

В судовому засіданні встановлено, що позивач посилається на формальну ознаку, якою є незазначення в повідомленні-рішенні конкретної норми та не спростовує факт здійснення позивачем порушення Порядку справляння збору на спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, а тому не може бути підставою для визнання нечинним акту індивідуальної дії.

З урахуванням вищезазначеного правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В засіданні оголошувалася вступна та резолютивна частина постанови.

Керуючись ст. 162, 163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя З.І. Ємленінова

Постанова підписана 27.03.2008року.