ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 33/79

25.03.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Томік»

до закритого акціонерного товариства «Метробуд»

третя особа без самостійних вимог на предмет спору відкрите акціонерне товариство «Київметробуд»

про стягнення 29 025,95 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Архипенко М.П. - директор.

від відповідача: Назимко Ю.І., представник за довіреністю б/н від 22.02.2008 року,

Мастикаш Ю.І., представник за довіреністю б/н від 22.02.2008 року.

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Томік»звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до закритого акціонерного товариства «Метробуд», третя особа без самостійних вимог на предмет спору відкрите акціонерне товариство «Київметробуд»про стягнення 29 025,95 грн. заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22-23 серпня та 8-9 вересня 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю «Томік», виконуючи отримане замовлення, здійснювало перевезення з дільниці № 108 видобутого при будівництві метрополітену ґрунту, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 22.08.2005 року та 23.08.2005 року серії 05-ААА № 064138, від 23.08.2005 року серії 05-ААА № 064139, від 08.09.2005 року серії 05-ААА № 064143 і від 08-09.09.2005 року серії 05-ААА № 064142 та подорожніми листами від 22-23.08.2005 року серії 02 АЕП № 915422, від 23.08.2005 року серії 02 АЕП № 915423 і від 08-09.09.2005 року серії 02 АЕП № 915433, копії товарно-транспортних накладних та подорожніх листів наявні в матеріалах справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2007 року по справі № 31/37 встановлено, що дільниця № 108 належить закритому акціонерному товариству «Метробуд», і, що саме останньому надавалися вказані вище послуги на суму 4 702,50 грн., які на сьогодні залишаються неоплаченими.

Також даним рішенням, встановлені факти отримання відповідачем протягом лютого-травня 2005 року послуг з автоперевезень, що надавалися товариством обмеженою відповідальністю «Томік», та визначено їх загальну вартість в сумі 21 403 грн. 50 коп. з ПДВ. На сьогодні дані послуги також залишаються неоплаченими.

25.02.2008 року в судовому засіданні представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вимоги є необґрунтованими наступних підстав:

Між відповідачем та позивачем не існує жодних правочинів, не подавалось замовлень (заявок) на виконання перевезень і жодних взаєморозрахунків не проводилось. Тобто між відповідачем та позивачем ніколи не виникало господарських відносин, а від так і господарських зобов’язань. Також, не відповідає дійсності твердження позивача, що ґрунт вивозився ним з дільниці №108 на виконання отриманого замовлення, оскільки ніякого замовлення позивача не існувало. Якби таке замовлення дійсно було - позивач додав би його в якості додатку до позовної заяви. При цьому стверджуючі, що рішенням Господарського суду м. Києва від 14.05.2007 року по справі № 31/37 встановлено, що дільниця № 108 належить відповідачу, відповідач маніпулює фактами, оскільки у тексті вищевказаного рішення суду не встановив факту належності дільниці №108 відповідачу. У зазначеному вище рішенні суду не встановлено факт надання саме відповідачу послуг перевезення на суму 4 702 грн. 50 коп. Дільниця будівництва метро №108 ніколи не належала відповідачу, натомість всі роботи на дільниці, в тому числі вивіз ґрунту виконувались ВАТ «Київметробуд». Окрім того зазначаємо, що документи, а саме товарно –транспортні накладні від 22-23.08.2005 року №064138 серія 05-ААА, від 23.08.2005 року, №064139 серія 05-ААА, від 08-09.09.2005 року, № 064143 серія 05-ААА, на які посилається позивач, як на докази надання ним послуг відповідачу, підписані не встановленою особою. Крім того, на подорожних листах також поставлені підписи та штампи відокремленого підрозділу відкритого акціонерного товариства «Київметробуд»- «Тунельного загону №4».У зв’язку з викладеним просить суд звернути увагу також на те, що жодної вимоги або претензії від позивача щодо сплати заборгованості на адресу відповідача не надходило. За таких обставин та при відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем є безпідставними нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

25.02.2008 року, 04.03.2008 року та 17.03.2008 року розгляд справи відкладався.

25.03.2008 року в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 29025,95 грн. ( з них 855,86 грн. пені, 329,18 грн. штрафу, 319,64 грн. 3% річних і 1415,27 грн. інфляційних втрат) також просив судові витрати покласти на відповідача.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору в судове засідання не з'явилась, жодних клопотань з повідомленням причин своєї неявки не направляла, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Відповідно до ч.1. ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Позивач заявляє до стягнення 21403,50 грн. за отримання відповідачем протягом лютого –травня послуг з автоперевезень, факт якого встановлений рішенням Господарського суду м. Києва у справі №31/37 від 14.05.2007 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Томік»до відкритого акціонерного товариства «Київметробуд»про стягнення 25170, 58 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як вбачається з зазначеної норми встановлені факти не доводяться знову у разі якщо у спорі беруть ті самі сторони, при тому що, закрите акціонерне товариство «Метробуд» не було стороною у справі 31/37, а тому посилання позивача на доведеність обставини щодо наявності заборгованості у відповідача перед позивачем та відсутність необхідності доводити її знову не відповідає нормам чинного законодавства, порушує принцип змагальності сторін і не приймається судом. Теж саме стосується і посилання позивача на встановлений Рішенням Господарського суду м. Києва №31/37 від 14.05.2007 року факт належності дільниці №108 закритому акціонерному товариству «Метробуд»і, що саме йому були надані послуги на суму 4702,50 грн.

Позивач зазначає, що виконував перевезення на дільниці №108 у зв’язку з отриманим замовленням від відповідача при цьому, безпосередньо саме замовлення позивач надати суду не зміг.

В обґрунтування наданих послуг подано товарно-транспортні накладні від 22.08.2005 року та 23.08.2005 року серії 05-ААА № 064138, від 23.08.2005 року серії 05-ААА № 064139, від 08.09.2005 року серії 05-ААА № 064143 і від 08-09.09.2005 року серії 05-ААА № 064142 та подорожні листи від 22-23.08.2005 року серії 02 АЕП № 915422, від 23.08.2005 року серії 02 АЕП № 915423 і від 08-09.09.2005 року серії 02 АЕП № 915433, які підписані не встановленою особою також на них не міститься печатки підприємства.

Також, в подорожніх листах від 22-23.08.2005 року серії 02 АЕП № 915422, серії 02 АЕП № 915423 та від 08-09.09.2005 року серії 02 АЕП №915433, на які посилається позивач як на докази надання ним послуг відповідачу, зазначено, що автомобілі подаються в розпорядження «Київметробуд», яке ніякого відношення до відповідача не має, а є окремою юридичною особою.

Отже, позивач не надав будь –яких інших доказів (договір, довіреності на отримання тощо), які могли б підтвердити наявність між сторонами певних договірних відносин чи надання позивачем послуг по перевезенню саме підприємству відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                     Мудрий С.М.