ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 2-7/11016-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю (далі –ТОВ) “Кримкурортінвест”

на постанову

від 12.11.2007 року Севастопольського

апеляційного господарського суду

у справі

господарського суду

№ 2-7/11016-2007

Автономної Республіки Крим

за позовом

ТОВ “Кримкурортінвест”

до

1.          Сімеїзької селищної ради;

2.          Дитячого санаторію “Москва” Міністерства охорони здоров’я України

про

скасування рішення та спонукання до виконання певних дій

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача:

не з’явились

від відповідача-1:

від відповідача-2:

Полєнова О.В. (довіреність №0214/214 від 27.02.2008р.)

Здор С.Л. (довіреність №38 від 27.02.2008р.)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 11.09.2007 року у справі № 2-7/11016-2007 позов задоволено; скасовано рішення Сімеїзької селищної ради 23 сесії 5 скликання від 30.07.2007 року № 13; зобов’язано Сімеїзьку селищну раду на найближчій сесії прийняти рішення, яким: затвердити технічну документацію по землеустрою про складення документів, що посвідчують право дитячого санаторія “Москва” на земельні ділянки загальної площею 1,1128 га (у тому числі ділянка № 1 - 0,8931 га, ділянка № 2 - 0.0913 га, ділянка № 3 -0.0252 га, ділянка № 4 - 0.1032 га) за адресою: смт.Сімеїз, територія дитячого санаторію “Москва” (внесення змін до державного акту на право постійного користування землею серії КМ №0000008, реєстраційний №11 від 27.06.1995 року у зв’язку з припиненням права постійного користування земельною ділянкою); припинити право постійного користування дитячого санаторію “Москва” земельною ділянкою загальною площею 1,1128 га (у тому числі ділянка № 1 - 0,8931 га, ділянка № 2 - 0.0913 га, ділянка № 3 - 0.0252 га, ділянка № 4 - 0.1032 га) за адресою: смт.Сімеїз, територія дитячого санаторію “Москва”, що знаходиться у нього у постійному користуванні на підставі державного акту серія КМ №0000008, реєстраційний №11 від 27.06.1995 року у складі земельної ділянки площею 5.1884 га; передати земельні ділянки загальною площею 1,1128 га (у тому числі ділянка №1 -0,8931 га,. ділянка № 2 - 0.0913 га, ділянка № 3 - 0.0252 га, ділянка №4 - 0.1032 га) за адресою: смт.Сімеїз, із земель дитячого санаторію “Москва” до земель Сімеїзської селищної Ради, не переданих у власність та не наданих у користування в межах населеного пункту, по угіддям - 1.1128 га –“забудовані землі”, у тому числі “землі суспільного призначення”, у тому числі “землі, що знаходяться у користуванні або у власності усіх юридичних та фізичних осіб - оздоровчого призначення; внести зміни до державного акту серія КМ № 0000008, реєстраційний №11 від 27.06.1995 року; затвердити проект землеустрою по відводу земельних ділянок ТОВ “Кримкурортінвест” для будівництва та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації (санаторія-профілакторію з кліматопавільйонами) за адресою: смт.Сімеїз, в районі дитячого санаторію “Москва”; передати Товариству з обмеженою відповідальністю “Кримкурортінвест” в оренду строком на 49 років земельні ділянки загальною площею 1,1128 га, у тому числі ділянку №1 - 0,8931 га (кадастровий № :01:001:0149), ділянку №2 - 0.0913 (кадастровий № :01:001:0150), ділянка №3 - 0.0252 га (кадастровий № :01:001:0151), ділянка №4 - 0.1032 га (кадастровий № :01:001:0152) за адресою: смт.Сімеїз, в районі дитячого санаторію “Москва” із земель Сімеїзської селищної Ради, не переданих у власність та не наданих у користування в межах населеного пункту; по видам земельних угідь: 1.1128 га –“забудовані землі”, у тому числі “землі суспільного призначення”, у тому числі “землі, що знаходяться у користуванні або у власності усіх юридичних та фізичних осіб - оздоровчого призначення”.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Дугаренко О.В., судді –Заплава Л.М., Лисенко В.А.) від 12.11.2007 року у справі № 2-7/11016-2007 рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.09.2007 року скасовано; прийняте нове рішення; у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі ТОВ “Кримкурортінвест” просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.11.2007 року, а рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.09.2007 року залишити в силі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.116, 123, 151 Земельного кодексу України, ст.ст.24, 87, 98 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу відповідачі не надіслали.

Заслухавши заперечення на касаційну скаргу представників відповідачів, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

30.07.2007 року Сімеїзька селищна рада на засіданні 23 сесії 5 скликання прийняла рішення № 13, яким відмовила в узгодженні TOB “Кримкурортінвест” проекту землеустрою по відводу земельної ділянки загальною площею 1,1128 га для будівництва та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації, розташованої за адресою: смт.Сімеїз, на території дитячого санаторію “Москва”, з тих підстав, що інвестиційний договір, який був укладений між санаторієм та Товариством з обмеженою відповідальністю “Кримкурортінвест” 26.12.2003 року, втратив силу у зв’язку з закінченням строку його дії.

10.08.2007 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування вищенаведеного рішення посилаючись на наступне. Між ним (інвестор) та Дитячим санаторієм “Москва” МОЗ України (замовник) був укладений інвестиційний договір від 26.12.2003 року за умовами якого інвестор за рахунок власних та залучених коштів надає інвестиції для фінансування ремонтних та будівельних робіт, а замовник, після погодження з МОЗ України, надає інвестору письмову згоду на будівництво рекреаційного комплексу на земельній ділянці 1,1128 га. Тобто, за умовами інвестиційного договору позивач надає санаторію кошти (інвестиції), а останній надає позивачу письмову згоду на будівництво пансіонату на земельній ділянці, визначеній в додатку до договору, та здійснює дії, направлені на припинення права користування такою земельною ділянкою. Отже, об’єктом інвестиційної діяльності позивача за вказаним договором є право користування землею, яке може виникнути у позивача на підставі рішення органу, уповноваженого надавати земельні ділянки в користування, лише після припинення права користування ДС “Москва” відповідною земельною ділянкою. Закінчення строку дії інвестиційного договору не може стати підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову в узгодженні проекту землеустрою по відводу земельної ділянки, оскільки на підставі вказаного договору у позивача не виникає право користування земельною ділянкою і ним не вирішується питання порядку набуття права користування земельною ділянкою. ДС “Москва” надав відповідачу-1 відмову від вказаної в додатку до договору земельної ділянки. Позивач з свого боку зробив всі необхідні дії для отримання земельної ділянки в оренду, передбачені діючим земельним законодавством. Виходячи зі змісту вимог діючого земельного законодавства України необхідними умовами для прийняття рішення органами місцевого самоврядування про узгодження проекту землеустрою по відводу земельної ділянки та передачу в оренду земельної ділянки є відповідність їх нормам ЗК України та відсутність будь-яких обмежень відносно земельної ділянки, що передається в оренду, просив позов задовольнити. Позов обґрунтовано посиланням на ст.ст.116, 123, 142 ЗК України, ст.55 Конституції України.

03.09.2007 року позивач уточнив позовні вимоги та просив скасувати рішення Сімеїзької селищної ради 23 сесії 5 скликання від 30.07.2007 року

№ 13; зобов’язати Сімеїзьку селищну раду на найближчій сесії прийняти рішення, яким: затвердити технічну документацію по землеустрою про складення документів, що посвідчують право дитячого санаторія “Москва” на земельні ділянки загальної площею 1,1128 га (у тому числі ділянка № 1 - 0,8931 га, ділянка № 2 - 0.0913 га, ділянка № 3 -0.0252 га, ділянка № 4 - 0.1032 га) за адресою: смт.Сімеїз, територія дитячого санаторію “Москва” (внесення змін до державного акту на право постійного користування землею серії КМ №0000008, реєстраційний №11 від 27.06.1995 року у зв’язку з припиненням права постійного користування земельною ділянкою); припинити право постійного користування дитячого санаторію “Москва” земельною ділянкою загальною площею 1,1128 га (у тому числі ділянка № 1 - 0,8931 га, ділянка

№ 2 - 0.0913 га, ділянка № 3 - 0.0252 га, ділянка № 4 - 0.1032 га) за адресою: смт.Сімеїз, територія дитячого санаторію “Москва”, що знаходиться у нього у постійному користуванні на підставі державного акту серія КМ №0000008, реєстраційний №11 від 27.06.1995 року у складі земельної ділянки площею 5.1884 га; передати земельні ділянки загальною площею 1,1128 га (у тому числі ділянка №1 -0,8931 га,. ділянка № 2 - 0.0913 га, ділянка № 3 - 0.0252 га, ділянка №4 - 0.1032 га) за адресою: смт.Сімеїз, із земель дитячого санаторію “Москва” до земель Сімеїзської селищної Ради, не переданих у власність та не наданих у користування в межах населеного пункту, по угіддям - 1.1128 га –“забудовані землі”, у тому числі “землі суспільного призначення”, у тому числі “землі, що знаходяться у користуванні або у власності усіх юридичних та фізичних осіб - оздоровчого призначення; внести зміни до державного акту серія КМ № 0000008, реєстраційний №11 від 27.06.1995 року; затвердити проект землеустрою по відводу земельних ділянок ТОВ “Кримкурортінвест” для будівництва та обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації (санаторія-профілакторію з кліматопавільйонами) за адресою: смт.Сімеїз, в районі дитячого санаторію “Москва”; передати Товариству з обмеженою відповідальністю “Кримкурортінвест” в оренду строком на 49 років земельні ділянки загальною площею 1,1128 га, у тому числі ділянку №1 - 0,8931 га (кадастровий № :01:001:0149), ділянку №2 - 0.0913 (кадастровий №:01:001:0150), ділянка №3 - 0.0252 га (кадастровий №:01:001:0151), ділянка №4 - 0.1032 га (кадастровий №:01:001:0152) за адресою: смт.Сімеїз, в районі дитячого санаторію “Москва” із земель Сімеїзської селищної Ради, не переданих у власність та не наданих у користування в межах населеного пункту; по видам земельних угідь: 1.1128 га –“забудовані землі”, у тому числі “землі суспільного призначення”, у тому числі “землі, що знаходяться у користуванні або у власності усіх юридичних та фізичних осіб - оздоровчого призначення”. Підстави позову та його обґрунтування позивачем не змінювались (т.1 а.с.105-106).

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено повністю з підстав доведеності позовних вимог. Зокрема, суд виходив із того, що розглянувши клопотання позивача, лист дитячого санаторію “Москва” про відмову від земельної ділянки на користь позивача, лист МОЗ України про згоду на надання земельної ділянки позивачу, Сімеїзька селищна рада на 37 сесії 4 скликання прийняла рішення від 03.08.2005 року №43, згідно якого позивачу була надана згода на розроблення проекту землеустрою з відведення земельної ділянки із земель дитячого санаторію “Москва” для будівництва об’єктів стаціонарної рекреації. Також вказаним рішенням Сімеїзька селищна рада зобов’язала позивача, відповідно до вимог діючого законодавства, виготовити технічну документацію по вилученню земельної ділянки загальною площею 1,1128 га. Спірне рішення скасоване з підстав його невідповідності діючому законодавству, оскільки не містить в собі будь-яких посилань на відповідні положення нормативно-правових актів, затвердженої містобудівної документації та документації із землеустрою. Крім того, припинення дії інвестиційного договору не є достатньою підставою для відмови в узгодженні проекту землеустрою з відведення земельної ділянки.

Севастопольським апеляційним господарським судом рішення суду першої інстанції було скасоване з прийняттям нового рішення про відмову в позові з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходячи із наступного.

Апеляційним судом було повторно розглянуто справу з притягненням до участі у справі в якості відповідача Дитячого санаторію “Москва” МОЗ України, оскільки рішення у справі було прийняте щодо його прав і обов’язків, про що зазначено у постанові апеляційного суду (т.2 а.с.111 абзац 5). Згідно п.3 ч.3 ст.104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення про права і обов’язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Колегія суддів звертає увагу і на те, що справу було розглянуто місцевим судом за відсутності представника Сімеїзької селищної ради, хоча в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення останньої про місце засідання суду (відсутня розписка про вручення поштового відправлення судом ухвали про порушення провадження у справі та призначення дати судового засідання), що є безумовною підставою для скасування рішення по п.2 ч.3 ст.104 ГПК України.

При повторному розгляді справи встановлено, що інвестиційний договір, укладений 26.12.2003 року між Дитячим санаторієм “Москва” МОЗ України та TOB “Кримкурортінвест”, яким позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, рішенням Господарського суду АРК від 12.02.2007 року по справі №2-13/18737-2006 за позовом Заступника прокурора м.Ялта в інтересах державі у особі Кабінету міністрів України та Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель АРК до Дитячого санаторію “Москва” МОЗ України та TOB “Кримкурортінвест”, третя особа - МОЗ України, визнаний недійсним з моменту укладання. Рішення набуло чинності.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Таким чином, будьякі дії сторін договору, спрямовані на реалізацію його умов, не можуть вважатись юридичними фактами, спираючись на які місцевий господарський суд ухвалив рішення.

Згідно ч.5 ст.116 ЗК України, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Жодною з судових інстанцій не було встановлено факту припинення постійного землекористування відповідача-2 спірною земельною ділянкою на підставі добровільної відмови, або вилучення (викупу) її у нього в порядку, передбаченому ЗК України.

Проте, при повторному розгляді справи встановлено факт відкликання Дитячим санаторієм “Москва” своєї відмови від постійного користування спірною земельною ділянкою та той факт, що останній є належним користувачем земельної ділянки площею 5,55 га , яка включає в себе спірну земельну ділянку, на підставі Державного акта на право постійного користування землею серія КМ №0000008.

Згідно частин 3, 4 ст.142 ЗК України, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки; власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Касаційна інстанція звертає увагу, що наведена норма не дає постійному землекористувачу права відмовитись від землекористування на користь визначеної ним особи, оскільки постійний користувач не є власником землі і не має права розпоряджатися нею. Звідси висновок, що з підстав відмови Дитячого санаторію “Москва” МОЗ України від постійного користування землею у Сімеїзької селищної ради не виникає обов’язку певним чином розпорядитися цією землею, зокрема прийняти рішення про передачу цієї землі в оренду саме позивачу на 49 років, які б угоди у цьому зв’язку позивачем і відповідачем-2 не укладались.

Враховуючи наведене, спірне рішення Сімеїзської селищної ради, яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту відведення спірної земельної ділянки, на яку не припинено право постійного землекористування відповідача-2 та ця земля не вилучена (не викуплена) у нього в порядку ЗК України, правомірне, оскільки фактично відповідає вимогам діючого земельного законодавства України.

Колегія суддів вважає, що за наведених обставин відсутні будь-які законодавчі підстави для задоволення вимог про зобов’язання відповідача-1 прийняти рішення про припинення постійного землекористування відповідача-2 спірною земельною ділянкою, з подальшою передачею цієї землі позивачу в оренду на 49 років для будівництва і обслуговування об’єктів стаціонарної рекреації.

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Севастопольського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст. 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Кримкурортінвест” від 11.12.2007 року б/н на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.11.2007 року у справі № 2-7/11016-2007 залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.11.2007 року у справі № 2-7/11016-2007 –без змін.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос