ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.01.08 р.                     Справа № 35/323пд

За позовом: Житлово-будівельного кооперативу „Мир – 112”, м.Донецьк До відповідача: Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк

про визнання недійсним договору №2622 від 01.07.05р. та додаткової угоди до договору №2622 від 01.07.05р.

суддя Мальцев М.Ю.

Представники сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Бугаєнко С.О. за довіреністю

В судовому засіданні 22.11.2007р. була оголошена перерва до 27.11.2007р., 27.11.07р. до 18.12.07р., 18.12.07р. до 08.01.08р., 08.01.08р. до 22.01.08р. для надання сторонами додаткових документів

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернувся Житлово-будівельний кооператив „Мир – 112”, м. Донецьк з позовом до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк про визнання недійсним договору №2622 від 01.07.05р. та додаткової угоди до договору №2622 від 01.07.05р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на постачання теплової енергії №2622 від 01.07.05р., додаткову угоду від 03.10.05р. до договору на постачання теплової енергії №2622 від 01.07.05р., лист №0064/10-09-07 від 10.09.07р., ст.ст. 202, 203 ГК України, ст. 215 ЦК України.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що позовні вимоги не визнає посилаючись на те, що договір на постачання теплової енергії повинен бути укладений з відповідачем як балансоутримувачем, а також посилається на ст. 207, 215 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.01.08р. задоволено клопотання відповідача погодженого з позивачем про продовження строку розгляду справи.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір на постачання теплової енергії №2622 від 01.07.05р. (надалі Договір) згідно з яким постачальник (відповідач) зобов”язується постачати теплову енергію до елеваторного вузла, абонент (позивач) зобов”язується прийняти теплову енергію, розподілити її споживачам та здійснити оплату (п.п.1.1., 1.2. Договору). 03.10.05р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору на постачання теплової енергії №2622 від 01.07.05р.

Згідно ст.ст. 19, 22, 24 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах і особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач, який, залежно від цивільно-правових угод, може бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” балансоутримувач - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Рішенням Донецької міської ради №24/30 від 16.01.06р. виконавцем послуг визначені балансоутримувачі житлових фондів. Балансоутримувачем будинку №3 по вул. Словацька, м.Донецьк є позивач про що він також зазначає у позовній заяві.

Позивач не надав суду жодних доказів того, що визначений інший виконавець житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, а отже позивач, як балансоутримувач сам є виконавцем житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” виробник зобов'язаний укласти договір з виконавцем про умови надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, суд прийшов до висновку, щодо наявності у позивача прямого обов’язку, як балансоутримувача, укласти договір на постачання теплової енергії з виробником цих послуг – відповідачем.

З огляду на наведене, суд робить висновок, що при укладанні спірного договору та додаткової угоди до нього не було припущено будь – яких порушень норм діючого законодавства.

Позивач просить суд визнати недійсним договір №2622 від 01.07.05р. та додаткову угоду до договору №2622 від 01.07.05р.

За приписами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач не надав суду жодних доказів порушення сторонами вимог встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається.

З огляду на зазначене суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача, в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу „Мир – 112”, м.Донецьк до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради „Донецькміськтепломережа”, м.Донецьк про визнання недійсним договору №2622 від 01.07.05р. та додаткової угоди до договору №2622 від 01.07.05р. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Текст рішення оголошено в судовому засіданні 22.01.07р.

Суддя Мальцев М.Ю