ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 27/412

29.02.08

За позовом

До

Третя особа

Про

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСВ"

Комунального підприємства "Київтрактородеталь"

Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго"

стягнення 119155,31 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

від позивача : Руденко Н.В.- представник за довіреністю № 3 від 24.10.2007 року; Фурман В.І.- директор;

від відповідача : Шемет А.О.- представник за довіреністю № 6 від 23.10.2007 року;

від третьої особи : Бескоровайний О.В.- представник за довіреністю № 07/8230 від 03.01.2007 року;

Рішення прийнято 29.02.2008 року, в зв’язку з оголошеною в судовому засіданні перервою 21.01.2008 року, 05.02.2008 року та 18.02.2008 року на підставі частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСВ" до Комунального підприємства "Київтрактородеталь" про стягнення 119155,31 грн. збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2007 року порушено провадження у справі № 27/412, а також залучено до участі у справі, в якості третьої особи на стороні позивача Акціонерну енергопостачальну компанію "Київенерго".

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва № 18 від 10.12.2007 року, у зв’язку з перебуванням судді Дідиченко М.А. на лікарняному та, з метою уникнення затягування розгляду справи, доручено судді Кондратовій І.Д. прийняти справу № 27/412 до свого провадження.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні неодноразово оголошувалась перерва.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачем були понесені збитки у вигляді витрат, які позивач вимушений був зробити, сплативши АЕК "Київенерго" грошові кошти в розмірі 51231,04 грн. згідно виставлених останнім рахунків, та у вигляді сплачених позивачем відповідачу коштів за використану електричну енергію за період з лютого 2002 року по вересень 2007 року в розмірі 36492,41 грн., а також збитки у формі упущеної вигоди (неодержаний позивачем прибуток внаслідок вилучення з оборотів коштів в розмірі 16532,58 грн., а також неодержана касова виручка в розмірі 14899,28 грн.).

Відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведена вина відповідача, розмір понесених позивачем витрат та розмір неодержаного прибутку. Відповідач також наголошує на тому, що саме з вини позивача та його бездіяльності йому було припинено електропостачання, а тому відповідач не повинен відшкодовувати йому понесені ним витрати.

Третя особа надала суду пояснення щодо підстав складання актів порушення користування електричною енергією, а також просила суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.02.2008 року оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.02.2008 року оголошено повний текст рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2002 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВСВ" та Комунальним підприємством "Київтрактородеталь" був укладений договір № 55 оренди нежитлового приміщення.

01 січня 2006 року між сторонами був укладений договір № 1 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права, стверджуючи, що неправомірними діями відповідача йому були завдані збитки (реальні збитки та упущена вигода). Розмір збитків за розрахунком позивача становить 119155,31 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є :

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Дана норма кореспондується зі статтею 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здіснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України боржник який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені недержавних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Тобто збитки - це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов’язання було виконано боржником належним чином.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов’язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв’язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З наданих сторонами доказів та пояснень судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача 36492,41 грн., які були сплачені ним на користь відповідача за користування електроенергією за період з лютого 2002 року по вересень 2006 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ці витрати є реальними збитки, які зазнав позивач.

Суд відзначає, що вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат, позивач надає суду платіжні доручення з призначенням платежу “оплата за комунальні послуги згідно договору № 1629 від 06.04.2005 року”. Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які підтверджують, що ним були сплачені кошти саме за користування електроенергією, не доведено, що відповідачем укладався договір № 1629 від 06.04.2005 року. Крім того, судом встановлено, що позивач фактично споживав електроенергію за період з лютого 2002 року по вересень 2006 року, ним не перераховувались кошти на рахунок АЕК "Київенерго", а вартість спожитої позивачем електричної енергії за період з лютого 2002 року по вересень 2006 року в повному обсязі була оплачена відповідачем на користь третьої особи, що визнається та не заперечується АЕК "Київенерго". За таких обставин, у суду відсутні правові підстави стягувати з відповідача на користь позивача 36492,41 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача 51231,04 грн. вартості спожитої без обліку електричної енергії відповідно до актів порушення Правил користування електричною енергією № 90001482 від 16.10.2006 року, № 90001536 від 28.11.2006 року, № 90001549 від 04.12.2006 року. Позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до Правил користування електричною енергією затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 року постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між споживачем та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Згідно частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

16.10.2006 року фахівцями ЦТАКДР СВП "Енергозбут Київенерго" було проведено приміщення позивача та встановлено, що позивач користується електроенергією без укладення договору, в акті було зазначено, що позивачу необхідно до 19.10.2006 року укласти договір на електропостачання з третьою особою. На підставі складеного акту позивачу був виставлений рахунок-фактура щодо оплати донарахування електричної енергії за жовтень 2006 року. Позивач не виконав приписи акту, договір не уклав, рахунок вчасно не оплатив. 28.11.2006 року фахівцями ЦТАКДР СВП "Енергозбут Київенерго" повторно був складений акт порушень № 90001536, в якому також було встановлено бездоговірне користування електроенергією, а також зазначено про необхідність укладення договору на електропостачання з третьою особою в строк до 29.11.2006 року. Крім того, позивачу був виставлений рахунок на підставі акту щодо оплати донарахування електричної енергії за листопад 2006 року.

04.12.2006 року третьою особою було втретє складено акт № 9001549, при обстеженні нежитлового приміщення позивачу знову встановлено користування позивачем електроенергією без укладення договору та не проведення ним оплати вартості спожитої електроенергії за жовтень 2006 – листопад 2007 року. На підставі вищевказаних актів електропостачання нежитлового приміщення, яке орендується позивачем, було повністю припинено.

Отже судом встановлено, що позивач порушив норми чинного законодавства, користувався електроенергією без укладення договору і на вимогу АЕК "Київенерго" вчасно не уклав договір на постачання електричної енергії, в зв’язку з чим ним була проведена оплата донарахування електричної енергії за жовтень - грудень 2006 року. Позивач фактично споживав електричну енергією в жовтні - грудні 2006 року, грошові кошти щодо оплати використаної електричної енергії за цей період на користь позивача не перераховував. Ці обставини визнаються сторонами та не спростовуються будь-якими доказами.

З наданих суду доказів вбачається, що третьої особою був встановлений факт порушення позивачем Правил користування електричною енергією та наданий час для укладення договору, проте позивач ухилявся від оплати нарахованої третьою особою суми та укладення договору. Судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що відповідачем самовільно змінено схему приєднання, що ускладнило за твердженням позивача укладення договору на електропостачання з АЕК "Київенерго", оскільки дані пояснення та посилання позивача не підтверджуються будь - якими доказами, а актами, складеними третьою особою підтверджується лише факт порушення чинного законодавства саме позивачем, а не відповідачем.

Таким чином позивачем не доведена наявність вини відповідача у виникненні понесених позивачем витрат, пов’язаних з оплатою донарахування електричної енергії згідно з актами порушення, які складені третьою особою, а отже в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, що є підставою для притягнення до відповідальності, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 51231,04 грн. вартості спожитої без обліку позивачем електричної енергії є недоведеними та необґрунтованими.

З цієї ж підстави з відповідача не підлягають стягненню заявлені позивачем збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 31431,86 грн., оскільки саме з вини позивача йому було припинено електропостачання. Слід також зазначити, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання, проте як встановлено судом сума збитків (упущена вигода), яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання прибутку позивачем у результаті випадкового збігу обставин.

Крім того суд зазначає, що не припустимим є намагання позивача покласти обов’язок та відповідальність на відповідача щодо неукладання договору постачання електропостачання з третьої особою, оскільки норми та вимоги чинного законодавства є загальновідомими та доступними для кожного, а отже позивач повинен був знати Правила користування електричною енергією та свій обов’язок щодо укладання договору на постачання електричної енергії з АЕК "Київенерго".

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження вимог про притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків не свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов’язань за договором, позивач зазнав збитків у формі реальних збитків та упущеної вигоди, а також того, що в діях відповідача є склад цивільного правопорушення, який є підставою для притягнення до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків в розмірі 119155,31 грн.

За таких обставин, позовні вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що в установленому законом порядку недоведеним, а отже позов не підлягає задоволенню

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити повністю.

2.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя

І.Д. Кондратова