ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 33/349

18.02.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом підприємства із 100% іноземним капіталом “ААЗ Трейдінг Ко”

до акціонерного товариства “Українська охоронно-страхова компанія”

про стягнення 132 623,29 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Броварець Л.М., представник за довіреністю № 4827 від 27.11.2007 року.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Підприємство із 100% іноземним капіталом «ААЗ Трейдінг Ко»звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до акціонерного товариства “Українська охоронно-страхова компанія” про стягнення 132 623,29 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.06.2006 року на 358 км + 900м а/д «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ»сталась дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобілів ishi Canter»реєстраційний номерний знак АА 2664 ВЕ під керуванням Федосія В.М та автомобіля МАЗ реєстраційний номерний знак 107-43 НА під керуванням Михайлюка П.В. Внаслідок зіткнення водії підприємства: Федосій В.М. та Герасименко І.М. отримали тілесні ушкодження та загинули на місці пригоди.

Автомобіль i Canter»реєстраційний номерний знак АА 2664 ВЕ, що належить підприємству «ААЗ Трейдінг Ко», на момент дорожньо - транспортної пригоди був застрахований в страховій компанії «Українська охоронно - страхова компанія»за договором страхування наземного транспорту № И1 - 03.28826 від 20.07.2005 року.

Постановою Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області від 10.08.2006 року встановлено, що винним у вказаній події являється водій позивача, який вчасно не виявив на дорозі автомобіль МАЗ. В порушенні кримінальної справи за даним фактом відмовлено, в зв'язку зі смертю винної особи.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди згідно кошторису вартості робіт, складеного та затвердженого Страхувальником, розмір матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля itsubishi Canter»становить 144 604, 15 грн.

Відповідно до п.2.1 договору страхування страхова сума зазначена у додатку № 06 від 09.08.2005 року до цього договору становить 134 360,00 грн.

Франшиза при вині водія Страхувальника становить 0,5%.

Відповідач уклав договір з товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт»про проведення автотоварознавчого дослідження дорожнього транспортного засобу, метою якого є встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля shi Canter»держ. номер АА 2664 ВЕ.

Вартість відновлювального ремонту, згідно звіту від 05.09.2006 року № 2334 спеціаліста автотоварознавця, який спричинено власнику автомобіля Canter»держ. номер АА 2664 ВЕ становить 108 000,00 грн.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується Страховиком згідно з договором страхування, вона становить: 134 360,00*0,5/100 = 671,80 грн.

Розмір страхового відшкодування, що належить до виплати складає: 108 000,00 - 671,80 = 107 328,20 грн.

З моменту настання страхового випадку, пройшло більше року, а страхове відшкодування залишається не відшкодованим, не дивлячись на те, що даний випадок є страховим і відповідач даного факту не заперечував, відповідно до п. 4.1. договору страхування.

Після тривалих переговорів позивач отримав від відповідача лист від 17.10.2006 року вих. № 2331 в якому зазначено, що на даний час триває перевірка по зазначеній події, з метою встановлення обставин ДТП, та вирішення суттєвих для прийняття рішення питань, а саме: встановлення особи водія який знаходився за кермом пошкодженого автомобіля на момент ДТП, та чи перебували водії в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння на момент ДТП. В зв'язку з чим направлено відповідний запит до Іванівського РВ УМВС України в Херсонській обл.

Відповідачу було надано додатково разом з листом від 09.10.2006 року вих. № 4026 копію довідки виданої для Територіального управління ДЕРЖПРОМГІРНАГЛЯДУ по Київській області та м. Києва, начальником Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області капітаном міліції Р.В. Волковим для голови комісії з спец. розслідування С. І. Паламарчуку, в якій чітко і однозначно вказано, що автомобілем ishi Canter»керував В.М. Федосій під час дорожньо - транспортної пригоди.

Також, позивач надав довідку бюро судово - медичної експертизи Нижньосірогозького відділення № 63 від 29. 07. 2006 р. з якої вбачається, що було проведено токсикологічне дослідження крові гр. Герасименка І.М., за результатами якого встановлено, що 16.07.2006 року до відділення СМЕ надійшов аналіз судовотоксілогічного дослідження № 1941 від 03.07.2006 року в якому вказується, що в крові трупа етиловий спирт виявлений в кількості - 0,31 проміле, що звичайно не має впливу на організм».

19.06.2007 року відповідач надіслав лист за вих. № 2180, (хоча дорожньо - транспортна пригода мала місце 21.06.2006 року) в якому зазначає, що позивач не виконав обов'язок згідно з п. 4.4 договору страхування, а саме подавати документи про обставини настання страхової події, такі як подорожній лист, довідки органів внутрішніх справ чи інших компетентних органів, інші документи - за обумовленим договором переліком, лежить на Страхувальнику. З наявних у матеріалах страхової справи документів, якщо не встановлено інше, страхова компанія може зробити висновок, що автомобілем shi Canter»д.н. АА2664ВЕ, на момент скоєння ДТП керував водій Герасименко І.М.. Враховуючи викладене, страхова компанія вважає, що не має законних підстав для здійснення страхового відшкодування за випадком, що трапився з автомобілем Canter»держ. номер АА2664 ВЕ.

З зазначеним рішенням позивач не згодний, оскільки, позивач для здійснення йому своєчасного страхового відшкодування надав всі документи, які відповідно до п. 5.1 договору страхування, є обов'язком Страхувальника, а саме: довідка органів внутрішніх справ, копії подорожнього листа, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, кошторис витрат для відновлення транспортного засобу, заяву про виплату страхового відшкодування. Всі документи, що стосуються даного страхового випадку, неодноразово передавалися під підпис працівникам відділу врегулювання збитків Страхової компанії «УОСК». Останній документ для здійснення своєчасного відшкодування, а саме заяву про виплату страхового відшкодування було надано 28.08.2006 року.

У судовому засіданні 17.01.2008 року представник позивача заявив усне клопотання про необхідність витребувати у Іванівського РВ УМВС України у Херсонській області додаткову інформацію.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення зазначеного клопотання у зв’язку з чим для забезпечення можливості всебічного та повного дослідження обставин справи Господарським судом м. Києва був направлений відповідний судовий документ.

Також представник відповідача надав відзив на позовну заяву за вих. №109 від 16.01.2008 року в якому просив припинити провадження у справі у зв’язку з тим, що право позивача не є порушеним чи оспореним з боку відповідача та зазначив, що з вимогами позивача, викладеними у позовній заяві, акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" не згодне, оскільки, виходячи зі змісту отриманої товариством позовної заяви, позивач має намір отримати відшкодування за понесені збитки з допомогою інституту страхування. Належний підприємству «ААЗ Трейдінг Ко»автомобіль Canter»д.н.з. АА2664ВЕ дійсно застрахований в АТ «УОСК». У період дії Договору страхування сталася подія (ДТП), що має ознаки страхової. Токсикологічне дослідження виявило наявність у крові водія Герасименка І.М. етилового спирту. Станом на день розгляду справи, позивачем не надано, як того вимагає підпункт 5.1 Договору страхування, довідки органів внутрішніх справ установленої форми чи інших компетентних органів (таким документом може бути висновок експерта) про те, хто саме з водіїв знаходився за кермом автомобіля на момент скоєння ДТП. З наявних у матеріалах страхової справи документів, якщо не встановлено інше, страхова компанія може зробити висновок, що автомобілем Canter», д.н.з. АА2664ВЕ, на момент скоєння ДТП міг керувати водій Герасименко І.М. Згідно з підпунктом 5.8 Договору страхування, страховик звільняється від здійснення виплати страхового відшкодування, якщо на момент настання страхового випадку водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а також якщо він передав управління транспортним засобом особі, яка перебувала у зазначеному стані. Відповідач, з метою повного з'ясування обставин страхового випадку (інформації про те, хто з водіїв керував застрахованим автомобілем, яка точна кількість етилового спирту виявлена в крові водія), скористався своїм правом на відстрочку у виплаті страхового відшкодування, передбаченим підпунктом 4.2.1 Договору страхування. Не зважаючи на це, однозначної інформації, яка могла б сформувати позитивне щодо позивача рішення, отримати не вдалося.

В судовому засіданні 17.01.2008 року оголошено перерву до 22.01.2008 року для оцінки та дослідження доказів по справі.

22.01.2008 року представник позивача надав суду повідомлення Іванівського районного відділу УМВС України в Херсонській області №3314 від 06.07.2006 року, в якому зазначено, що факт ДТП за участю автомобілів tsubishi Canter»реєстраційний номерний знак АА 2664 ВЕ під керування Федосій В.М. та автомобіля МАЗ реєстраційний номерний знак 107-43 НА під керуванням Михайлюка П.В., який мав місце на 358 км + 900м а/д «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ»зареєстрований в ЖРЗПЗ Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області за №00317 від 21.06.2006 року і на даний час за цим фактом проводиться перевірка, яка не закінчена.

Відповідач в судове засідання не з’явився, але через загальний відділ діловодства подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.01.2008 року розгляд справи відкладено на 04.02.2008 року.

Також, Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.01.2008 року заступник Голови Господарського суду м. Києва продовжив строк вирішення спору на один місяць.

04.02.2008 року в судовому засіданні оголошена перерва до 18.02.2008 року у зв’язку з тим, що відповідь від Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області до цього часу не отримано.

18.02.2008 року в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив стягнути з відповідача розмір страхового відшкодування у сумі 107328,20 грн., 5% пені у розмірі 5366,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 16708, 83 грн., 3% річних у сумі 3219,85 грн. та просив судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, жодних клопотань щодо причин своєї неявки не направляв, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Також, позивачем заявлялось клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти що знаходяться на рахунках відповідача, яке судом визнано необґрунтованим, а отже таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав жодних доказів в підтвердження того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами укладено Договір страхування наземного транспорту № И 1-03.28826 від 20.06.2005 року.

Пунктом 1.1 встановлено, що відповідно до цього договору страховик бере на себе зобов’язання відшкодувати страхувальнику збитки, пов’язані з настанням страхових випадків.

Відповідно до п.4.1. Договору страховик зобов’язаний протягом трьох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. При настанні страхового випадку протягом 15 днів, після надання Страхувальником усіх необхідних документів, здійснити виплату страхового відшкодування, а в разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування письмово повідомити про це Страхувальника з обґрунтуванням причин відмови».

Цивільним кодексом України статтею 988 та Законом України «Про страхування»статтею 9 передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.

Тобто, відповідно до умов укладеного між сторонами договору страхування страхова компанія «УОСК»бере на себе зобов'язання відшкодувати збитки, пов'язані з володінням та користуванням транспортними засобами. Пошкодження належного позивачу транспортного засобу виникли внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що відповідно до умов договору є страховим випадком, це зазначає і сам відповідача.

Статтею 20 Закону України про «Про страхування»встановлено обов'язки страховика, а саме страховик зобов'язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи зазначену обставину, відповідач зобов'язаний у відповідності до ст. 988 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про страхування»та п. 4.1. умов договору страхування - протягом трьох робочих днів вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. Та протягом 15 днів після надання Страхувальником усіх необхідних документів, здійснити виплату страхового відшкодування, а в разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування письмово повідомити про це Страхувальника з обґрунтуванням причин відмови».

Статтею 25 Закону України «Про страхування»передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначає сам позивач та не заперечує відповідач 22.06.2006 року страхувальник, підприємство 100% іноземним капіталом “ААЗ Трейдінг Ко”, звернувся з заявою про страховий випадок, та 04.10.2006 року позивач подав доповнення до листа від 04.10.2006 року.

Посилання відповідача на те, що позивач не виконав вимоги п.5.1 договору та не повідомив про те, хто саме з водіїв був за кермом автомобіля у момент ДТП не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до листа від 09.10.2006 року вих. № 4026 відповідачу надано копію довідки виданої для Територіального управління ДЕРЖПРОМГІРНАГЛЯДУ по Київській області та м. Києва, начальником Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області капітаном міліції Р.В. Волковим для голови комісії з спец. розслідування С. І. Паламарчуку, в якій чітко і однозначно вказано, що автомобілем tsubishi Canter»керував В.М. Федосій під час дорожньо - транспортної пригоди.

Також, у доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву доказах, а саме в акті судово –медичного дослідження №63 (в обставинах справи) зазначено, що з направлення відомо, в результаті ДПТ загинув водій автомобіля Федосій В.М. та пасажир Герасименко І.М., тому посилання на те, що позивачем не подано документів, які б підтверджували хто саме з загиблих осіб керував автомобілем не приймається судом, оскільки відповідач сам подав документи в яких чітко зазначений даний факт та зазначає, що висновок експерта є належним документом.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що він скористався правом на відстрочку у виплаті страхового відшкодування, що спростовується його повідомленням №2180 від 19.06.2007 року в якому зазначено, що АТ «УОСК»не має законних підстав для здійснення страхового відшкодування. Відсутність законних підстав і відстрочка у виплаті страхового відшкодування –протилежні за змістом правових наслідків дії, оскільки відстрочка передбачає виплату у більш пізній строк, а відсутність правових підстав не тягне за собою виплати взагалі. З чим не може погодитись Господарський суд м. Києва, оскільки, за договором страхування страховик взяв на себе зобов'язання відшкодувати збитки позивача, а у останнього є всі підстави для звернення.

Закон України «Про страхування»статтею 26 передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Оскільки, відповідач не довів суду жодної з передбачених Законом підстав, у тому числі, підстав передбачених договором, тому Господарський суд м. Києва не вбачає жодних обґрунтованих причин для відмови страховика у виплаті страхувальнику.

Досліджуючи припущення відповідача, що автомобілем керувала інша особа, а саме Герасименко І.М. зазначаючи, що в Постанові Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області від 10.08.2006 року зазначаються два водії, Герасименко І.М. та Федосій В.М. та вказує, що токсикологічне дослідження виявило в крові Герасименка І.М. етиловий спирт. При цьому посилається на абзац 7 пункту 5.8 Договору, що у разі, якщо на момент настання страхового випадку водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп’яніння страховик звільняється від здійснення страхового відшкодування, даючи йому правову оцінку суд не приймає його, як належний доказ, оскільки він спростовується Довідкою бюро судово - медичної експертизи Нижньосірогозького відділення № 63 від 29.07.2006 року в якій чітко зазначено, що було проведено токсикологічне дослідження крові гр. Герасименко І.М., за результатами якого зазначено, що 16.07.2006 року до відділення СМЕ надійшов аналіз судовотоксілогічного дослідження № 1941 від 03.07.2006 року в якому вказується, що в крові трупа етиловий спирт виявлений в кількості - 0,31 проміле, що звичайно не має впливу на організм.

Також, у доданих самим відповідачем доказах, (в акті судово –медичного дослідження №63)зазначено, що в крові пасажира Герасименко І.М., виявлений етиловий алкоголь в концентрації 0,35 проміле, що зазвичай не впливає на організм.

В Методичних рекомендаціях «Судова медична діагностика смертельних отруєнь етиловим спиртом»узгодженої начальником Міністерства охорони здоров'я України, департаментом спеціальної організації медичної допомоги населенню В.Д. Долот м. Київ 2004 р., в розділі «Комплексна оцінка судово - медичних даних при діагностиці гострого смертельного отруєння етиловим спиртом. Конкуренція між причинами смерті»вказано, що: «Менше 0,4 проміле сп'яніння практично відсутнє або похибка методу.»

Тобто судово - медичний експерт провівши токсикологічне дослідження, враховуючи методичні рекомендації проведення даної експертизи зробив висновок з результатів експертизи, про те що дана кількість етилового спирту не має впливу на організм, а тому посилання відповідача на абзац 7 пункту 5.8 – є безпідставним.

У відповідності до ч.1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи те, що об’єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, які пов’язані з володінням та користуванням транспортними засобами, тому, саме автомобіль прямо пов'язується з об’єктом страхування. Страхова виплата поставлена під умову (в залежність) завдання шкоди майновим інтересам страхувальника які пов’язані з транспортним засобом при настанні страхового випадку при цьому не пов’язує об’єкт страхування - з відповідальністю особи водія, тому у зв’язку з доведеністю завдання транспортному засобу шкоди, навіть враховуючи зазначення у Постанові Іванівського РВ УМВС України в Херсонській області від 10.08.2006 року двох водіїв у момент ДТП, та враховуючи всі викладені обставини справи, страхова виплата мала відбутися саме у зв’язку з виконанням поставленого під умову факту. При цьому, страхувальником належно виконані дії по повідомленню страховика та подання ним відповідних документів, у тому числі, на водія Федосій В.М. та визнається судом, як належне виконання умов договору, тому, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищезазначене вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 107328,20 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача щодо несвоєчасної сплати грошових коштів за поставлений товар, є порушенням грошових зобов'язань, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі та складає 3219,85 грн.

Також вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 16708,83 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлене законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2 договору страховик несе відповідальність за невчасну виплату страхового відшкодування у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Загальна сума штрафних санкцій не може перевищувати 5 відсотків від суми заборгованості.

В даному випадку при розрахунку пені беремо 5 %, від суми, яку повинен був сплатити відповідач, тому що обрахування пені по подвійній обліковій ставці НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення значно перевищує загальну суму штрафних санкцій.

Дії відповідача щодо несплати грошових коштів на користь позивача, є порушенням

грошових зобов'язань, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 5366,41 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ч.1 ст.33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Українська охоронно –страхова компанія»(03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145 р/р 18 в АБ «Старокиївський банк»МФО 321477, код 23734213), або з іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення

на користь підприємства із 100% іноземним капіталом «ААЗ Трейдінг Ко»( 03062, м. Київ, вул. Чистяківська, ЗО р/р 01 ВАТ «СЕБ БАНК»м. Київ, МФО 300175, код 21622958)

грошові кошти у розмірі у сумі 107328 (сто сім тисяч триста двадцять вісім) грн. 20 коп., пеню у розмірі 5366 (п’ять тисяч триста шістдесят шість) грн. 41коп., 3 % річних у сумі 3219(три тисячі двісті дев’ятнадцять)грн. 85коп., інфляційні втрати у сумі 16708 (шістнадцять тисяч сімсот вісім) грн. 83 коп., державне мито у сумі 1326(одна тисяча триста двадцять шість) грн. 23 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118(сто вісімнадцять) грн. 00 коп., а всього 134067 (сто тридцять чотири тисячі шістдесят сім) грн. 52 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                     Мудрий С.М.