ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.01.08 р.                     Справа № 21/2

Позивач: Державне підприємство “Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь

про стягнення 603,20грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: не з’яв.

відповідача: Бузівска Н.М. – юр.

Державне підприємство “Донецька залізниця” звернулося з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” 603,20грн. штрафу за невиконання у липні 2007р. плану перевезень № 731 по залізницям призначення.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем експортного плану перевезень по залізницям призначення (залізницям, які передають вантаж за кордон).

Відповідач позов не визнав з посиланням на:

- відсутність відповідних правових норм для стягнення штрафу;

- у пункті 1.2 розділу 3 Тарифного керівництва № 1 передбачено, що штраф за невиконання плану перевезень стягується лише по українським залізницям призначення;

- перехідні прикордонні станції, зазначені в планах перевезень, не є українськими залізницями призначення.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (ухвала про порушення справи направлена йому рекомендованим листом і поштою вручена 8.01.08р., що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення), не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про причину неявки свого представника суд не повідомив, у зв’язку з чим справа на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Розгляд справи закінчено 29.01.2008р.

Для підготовки та оголошення повного тесту рішення у засіданні оголошувалась перерва до 15-00 год. 29.01.2008р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

На липень 2007р. ВАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь” по станції Сартана було заплановано до перевезень на експорт 27 850 т вантажів (чорні метали) у 429 напіввагонах (залізницею план перевезень відповідача прийнято до виконання з наданням йому номеру 731). План перевезень стосується експортних перевезень в прямому міжнародному залізничному сполученні.

Згідно облікової картки № 731 за липень 2007р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 312,00грн. у 1-й декаді (15 вагонів) і 291,20грн. у 2-й декаді (14 вагонів). Штраф стосується невиконання плану перевезень на залізниці, які знаходяться за межами України, зокрема у 1 декаді: Північнокавказьку (Росія) – 5 вагонів, Узбецьку – 2, Казахську – 7, Грузинську – 1; у другій декаді: Білоруську – 14 вагонів (станції переходу Хоробичі, Могилів-Подільський, Козача Лопань, Тополі).

Відповідач від сплати штрафу за невиконання у липні 2007р. плану перевезень №731 по залізницям призначення у сумі 603,20грн. відмовився з посиланням на те, що нарахування штрафу за невиконання планів перевезень по залізницям призначення в міжнародному сполученні Донецькою залізницею здійснене на залізниці станцій-прикордонпереходів, які не є залізницями призначення.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами законодавства, яке встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницям призначення. Залізниця наполягає на тому, що вантажовідправники мають сплачувати штраф за невиконання плану експертних перевезень по залізницям призначення і залізницею призначення по такому плану вважає залізницю, яка передає вантаж за кордон. Відповідач вважає, що українська залізниця призначення у плані експортних перевезень не зазначається, а передатна прикордонна станція на території України не є залізницею призначення.

Зважаючи на те, що:

·          за невиконання плану перевезень по залізницям призначення ч.4 ст.106 Статуту залізниць України передбачена відповідальність – сплата вантажовідправником штрафу за вагон у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном;

·          Статут залізниць України не містить тлумачення терміну „залізниця призначення”, але аналіз статей Статуту, які містять цей термін, у тому числі ст.ст.21, 131, а також статей, які містять терміни „станція призначення”, „пункт призначення”, зокрема ст.ст.6, 22, 23, 29, 33, 41, 43-45, 48, 52, 53, 62, 95, 119,125, 130, дає підстави для твердження, що залізниця призначення є залізницею, в межах якої знаходиться станція (пункт), куди перевізник має доставити ввірений йому вантаж і видати його одержувачу;

·          за експортними планами перевезень залізниці призначення знаходяться за межами України,

господарський суд вважає, що Статут залізниць України не встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницям призначення, які знаходяться за межами України і за невиконання плану перевезень по залізницям, які передають вантаж за кордон і, як наслідок, підстав для задоволення позову не має.

Посилання залізниці на Правила планування перевезень вантажів, зокрема п.6.7, яким передбачено, що для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон, є безпідставним, оскільки:

- терміни (поняття) „залізниці, які передають вантаж за кордон” і „залізниці призначення” не є тотожними;

- зазначення у обліковій картці залізниць, які передають вантаж за кордон, не є підставою для стягнення штрафу, який не передбачений Статутом залізниць України;

- відповідно до ст.6 Статуту залізниць України Правила перевезення вантажів мають конкретизувати положення, передбачені Статутом, а не розширювати (змінювати) значення термінів, наведених у Статуті.

Судові витрати покладаються на позивача.

Беручи до уваги викладене та керуючись ч.4 ст.106 Статуту залізниць України ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Відмовити Державному підприємству “Донецька залізниця” у задоволенні позову до Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” про стягнення 603,20грн. штрафу за невиконання у липні 2007р. плану перевезень № 731 по залізницям призначення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18