ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційне подання

Заступника прокурора Автономної Республіки Крим

на постанову

від 27.08.07 Севастопольського апеляційного господарського суду

та на рішення

від 14.05.07

у справі

№2-5/14172.1-2006(2/19-6384-2006)

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

Заступника прокурора Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі:

1. Міністерства архітектури та будівельної політики Автономної Республіки Крим

2. Виконавчого комітету Судацької міської ради

до

1. Кооперативу "Черевички"

2. Приватного підприємства "Д-Фортіус"

третя особа

Державна установа "Держгідрографія"

про

зобов’язання провести перебудову шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд

за участю представників сторін

від позивача 1:

у засідання не прибули

від позивача 2:

у засідання не прибули

від відповідача 1:

у засідання не прибули

від відповідача 2:

Колєснікова О.О., дов.

від третьої особи:

у засідання не прибули

від ГПУ:

Попенко О.С., посв.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Автономної Республіки Крим звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом в інтересах держави в особі Міністерства архітектури та будівельної політики Автономної Республіки Крим і Виконавчого комітету Судацької міської ради до Кооперативу "Черевички" і Приватного підприємства "Д-Фортіус" за участю в якості третьої особи Державної установи "Держгідрографія" про зобов’язання провести перебудову шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд за адресою: вул. Набережна, м. Судак.

Позов мотивовано посиланням на положення ч.ч. 6, 7 ст. 376 ЦК України та обставини проведення відповідачами всупереч вимогам ст. 23 Закону України "Про планування і забудову територій", ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" реконструкції розташованих на орендованій Кооперативом "Черевички" земельній ділянці об'єктів з відхиленням від затвердженого проекту реконструкції. Зокрема, прокурор зазначає про зведення відповідачами триповерхової будівлі (замість передбаченої проектом двоповерхової із полегшених конструкцій), що створює перешкоду фукнціонуванню розташованого на суміжній земельній ділянці навігаційного знаку №1031636 (маяк).

Ухвалою від 22.05.06 господарський суд АР Крим повернув позовну заяву без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України через відсутність доказів відправлення сторонам копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Постановою від 17.07.06 Севастопольського апеляційного господарського суду, яка залишена без змін постановою від 08.11.06 Вищого господарського суду України, ухвалу суду першої інстанції скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Рішенням від 14.05.07 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П.), яке залишено без змін постановою від 27.08.07 Севастопольського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Дугаренко О.В. – головуючого, Волкова К.В., Щепанської О.А.), у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані недотриманням прокурором ст.ст. 32, 33, 36 ГПК України у зв'язку з наданням незавірених ксерокопій документів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин.

Ухвалою від 27.02.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційним поданням Заступника прокурора Автономної Республіки Крим, в якому заявлено вимоги про скасування рішення і постанови у справі та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Касаційне подання мотивовано посиланням на обставини подання прокурором належних копій документів разом з позовною заявою, яка повернена без розгляду ухвалою від 22.05.06 господарського суду АР Крим, скасованою в подальшому постановою від 17.07.06 Севастопольського апеляційного господарського суду. Також заступник прокурора зазначає про відсутність витребування судом першої інстанції оригіналів вказаних документів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Генеральної прокуратури України та відповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 47, 43 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи; господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст.ст. 43, 65 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства; з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду, зокрема: викликає представників сторін (якщо сторони знаходяться у тому ж населеному пункті, що й господарський суд) для уточнення обставин справи і з'ясовує, які матеріали може бути подано додатково; витребує від сторін тощо документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Більш того, ч. 1 ст. 38 ГПК України передбачає обов'язок господарського суду витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, якщо подані сторонами докази є недостатніми.

Неподання ж позивачем без поважних причин витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, згідно з положенням п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України є підставою для залишення позову без розгляду.

За вимогами п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України у мотивувальній частині рішення вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обґрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Проте як вбачається з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, підставою для відмови в задоволенні позову судом визначено недотримання прокурором вимог ст. 36 ГПК України у зв'язку з поданням ним разом з позовною заявою ксерокопій документів, не завірених належним чином. З огляду на таке суд дійшов висновку про недоведення прокурором викладених в позовній заяві обставин.

Тобто підставою для відмови в позові визначено не встановлення відсутності обставин здійснення відповідачами спірного у справі будівництва або правомірність його здійснення з дотриманням відповідного проекту та вимог законодавства, а лише відсутність оригіналів або належним чином завірених копій поданих прокурором документів.

При цьому в рішенні та ухвалах суду першої інстанції відсутні жодні зазначення про витребування у прокурора або позивачів необхідних документів і матеріалів через недостатність поданих прокурором доказів та невиконання відповідної вимоги суду.

З огляду на викладене судова колегія дійшла висновку про те, що господарський суд Автономної Республіки Крим повторно ухилився від вирішення спору по суті позовних вимог, зокрема, встановлення наявності або відсутності порушення відповідачами прав і законних інтересів держави як підстави для задоволення або відмови в задоволенні позовних вимог.

До того ж відмовивши в задоволенні позову з вказаних підстав, не забезпечивши необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд першої інстанції обмежив право прокурора та позивачів на розгляд заявлених у справі позовних вимог по суті, зважаючи на положення п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Севастопольський апеляційний господарський суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову без дослідження по суті спірних у справі правовідносин, які склалися між сторонами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що суди не дотримались вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства, тому рішення і постанова підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки касаційна інстанція обмежена у праві оцінки доказів та встановленні фактичних обставин справи, а право оцінки доказів належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин щодо правовідносин, які існують між сторонами.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційне подання задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.05.07 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.08.07 у справі №2-5/14172.1-2006(2/19-6384-2006) скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький