ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.01.08                                                                                           Справа № 7/174

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                         Кравчук Н. М.

суддів                                                             Краєвська М.В.

Мирутенка О. Л.

розглянувши          апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ Україна»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна»(надалі ДК «Газ Україна»НАК «Нафтогаз Україна») за № 31/10-12238 від 30.11.2007р.

та апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз»(надалі ВАТ «Івано-Франківськгаз») за № 05-18-2014 від 10.12.2007р.

на рішення                     Господарського суду Івано-франківської області від 21.11.2007р.

у справі                     № 7/174

за позовом:                    ДК «Газ Україна»НАК «Нафтогаз Україна», м. Київ

до відповідача:          ВАТ «Івано-Франківськгаз», м. Івано-Франківськ

про                               стягнення заборгованості в сумі 3 427 702,56 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Працьовита С.М. –представник (довіреність № 209/10 від 29.12.2007р.)

від відповідача: Олексин Л.П. –представник (довіреність № 05/16-95 від 15.01.2008р.)

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не поступало, від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами представники відмовилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2007 року у справі № 7/174 (суддя Кишинський М.І.) позовні вимоги ДК «Газ Україна»НАК «Нафтогаз Україна»задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Івано-Франківськгаз»на користь ДК «Газ Україна»НАК «Нафтогаз Україна»640 918,40 грн. інфляційних збитків та 314 315,40 грн. - 3% річних, 9 552,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаціно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних за період, який охоплюється зупиненням виконавчого провадження, місцевий господарський суд виходив з того, що спеціальний Закон, який прийнятий з метою регулювання правовідносин між певними суб’єктами не може погіршувати їх правове становище, визначене діючим законодавством, а тому позивач не мав права нараховувати інфляційні та 3% річних за весь період непогашення заборгованості.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДК «Газ Україна»НАК «Нафтогаз Україна»та ВАТ «Івано-Франківськгаз»подали апеляційні скарги, в яких скаржники рішення суду першої інстанції вважають незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі, відповідач просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити. Зокрема ДК «Газ Україна»НАК «Нафтогаз Україна»зазначає, що згідно ст. 607 ЦК України зобов’язання припиняється лише у разі неможливості його виконання у зв’язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, однак, Закон України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливо-енергетичного комплексу»та Закон України «Про виконавче провадження»ніяким чином не встановлюють для відповідача неможливість виконання зобов’язання по оплаті вартості поставленого газу за договором. ВАТ «Івано-Франківськгаз»в своїй апеляційній скарзі зазначає, що за приписами п.3.7 ст.3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливо-енергетичного комплексу» на строк участі підприємства ПЕК у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», тому додатково стягнення з товариства інфляційних та 3% річних є неправомірними, оскільки на період дії даного Закону заборгованість не підлягає індексації, на неї не нараховується пеня, штрафні та інші фінансові санкції.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні наполягають на задоволенні вимог поданих апеляційних скарг.

Розглянувши матеріали справи, апеляційні скарги, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2005р. у справі № 15/68 відмовлено в задоволенні позову ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»до ВАТ «Івано-Франківськгаз»про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій за поставлений природний газ за договором №06/01-805-00000001 від 28.12.2001р.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.03.2006р. по вказаній справі рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2005р. частково скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково та стягнено 18 252 956,38 грн. основного боргу та 436 437,00 пені.

Згідно з ст. 598 ЦК України зобов’язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а відповідно до ст. 599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Проте, відповідач не виконав свого зобов’язання по оплаті вартості поставленого природнього газу, що послужило підставою для звернення позивача з даним позовом.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку відповідачу правомірно нараховано 2 676 768,66 грн. втрат від інфляції та 669 043,86 грн. -3% річних від суми боргу за період з березня 2006 р. по липень 2007 р. на загальну суму 3 427 702,56 грн.

Висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача припиняється зобов’язання по сплаті інфляційних нарахувань та 3 % річних на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" та ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" з моменту зупинення виконавчого провадження по примусовому стягненню суми основного боргу - з жовтня 2006 р., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 640 918,4 грн. інфляційних втрат та 314 315, 4 грн. -3% річних, є неправильним з огляду на наступне.

23.06.2005 р. прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" метою якого є сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом врегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб’єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб’єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості. Підприємство відповідача було включено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь в процедурі погашення заборгованості, у відповідності до ст..3 даного закону.

Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов’язання припиняється у разі неможливості його виконання у зв’язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Проте, ні ЗУ "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", ні ЗУ „Про виконавче провадження” ніяким чином не звільняє ВАТ „Івано-Франківськгаз” від обов’язку виконання зобов’язання з оплати боргу та виконання рішення суду в добровільному порядку та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, в зв’язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що

позовні вимоги про стягнення 2 676 768,66 грн. втрат від інфляції та 669 043,86 грн. -3% річних за період з березня 2006 р. по липень 2007 р. (на загальну суму 3 427 702,56 грн.) підлягають до задоволення в повному обсязі, а рішення першої інстанції - частковому скасуванню.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу ВАТ «Івано-Франківськгаз»залишити без задоволення.

2.          Апеляційну скаргу ДК «Газ Україна»НАК «Нафтогаз Україна»задоволити.

3.          Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.11.2007 року у справі № 7/174 в частині відмови в задоволенні позову - скасувати. В цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. Достягнути з відповідача на користь позивача 2 035 850,26 грн. інфляційних втрат та 354 728,46 грн. - 3% річних. Достягнути з відповідача на користь позивача 15 448,00 грн. державного мита за розгляд справи в суді першої інстанції та 12 750,0 грн. держмита за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. В решті рішення залишити без змін.

4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

5.          Справу передати в місцевий господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                  Н.М. Кравчук

судді                                                                                 М.В. Краєвська

О.Л. Мирутенко