ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/33

05.03.08

За позовом Закритого акціонерного товариства «Бакмед»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль –Модем»

про стягнення 92 504,36 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

Від позивача:          Васильченко Г.М. –предст. за довір.№б/н від 01.08.06р.

Лазаренко Д.О. –предст. за довір. №б/н від 01.08.06р.

Від відповідача: не з’явились

Рішення прийняте 29.01.2008р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеними в судовому засіданні перервами з 20.02.2008р. по 27.02.2008р., з 27.02.2008р. по 03.03.2008р., з 03.03.2008р. по 05.03.2008р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Бакмед»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль –Модем», про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по орендній платі в розмірі 64 380,80 грн., штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 28 123,56 грн. та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2007 порушено провадження у справі № 35/33, розгляд справи призначений на 29.01.2008.

В судовому засіданні 29.01.2008р., представником позивача була подана заява про зміни (збільшення) суми позову, та документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/33 від 29.12.2007р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з урахуванням поданої заяви та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/33 від 29.12.2007р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 20.02.2008р.

В судовому засіданні 20.02.2008р. представник позивача надав копії документів для залучення до матеріалів справи та оригінали для огляду суду.

Відповідач в судове засідання не з’явився. Своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/33 від 29.12.2007р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

В судовому засіданні 20.02.2008, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 27.02.2008.

Відповідач в судове засідання 27.02.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/33 від 29.12.2007р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

В судовому засіданні 27.02.2008р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 03.03.2008р.

В судовому засіданні 03.03.2008р. представник позивача надав копії документів для залучення до матеріалів справи та оригінали для огляду суду.

Відповідач в судове засідання 03.03.2008р. не з’явився, своїх представників не направив, про поважність причин нез’явлення суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/33 від 29.12.2007р. не виконав, витребуваних документів суду не надав.

В судовому засіданні 03.03.2008 року, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 05.03.2008р. для виготовлення повного тексту рішення.

Про місце, дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, але в судові засідання ані відповідач, ані його представники не з’явились.

Особи, які беруть участь у розгляді справи вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії ВАСУ від 18.09.1997р. №02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством «Бакмед»(надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Текстиль –Модем»(надалі відповідач) було укладено Договір №02-05-ОР оренди нежитлових приміщень (надалі Договір).

Відповідно до умов Договору (п.п. 1.1., 1.2.) орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове володіння та користування наступні нежитлові приміщення: які знаходяться за адресою м. Київ, вул. Березняквіська, 29. Загальна площа приміщень, що орендується 650,4 м.кв. згідно поточної інвентаризації від 28.02.2005р.

Відповідно до п. 3.1. Договору сторонами визначеного, що орендна плата за орендовані приміщення згідно з пунктами 1.1., 1.2. Договору визначається актом узгодження договірної ціни, який підписується Сторонами у вигляді Додатку №2 до Договору і є його невід’ємною частиною.

Плата за оренду виконується орендарем по виставленим орендодавцем рахункам щомісяця за поточний місяць, не пізніше 10 банківських днів з моменту одержання орендарем рахунку, який виставляється з 1 по 5 число поточного місяця (п. 3.5. Договору).

В акті узгодження договірної ціни від 23.08.2005р. (Додаток №2 до Договору) сторони узгодили розмір місячної орендної плати, який складає 39 414,24 грн.

В акті узгодження договірної ціни від 22.01.2007р. (Додаток №2 до Договору) сторони узгодили розмір місячної орендної плати, який складає 65 690,40 грн.

Відповідно до п. 5.1.4. Договору, орендар зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

31 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про дострокове припинення дії Договору оренди нежитлових приміщень №02-05-ОР від 23.08.2005р., в якій сторони дійшли згоди, що Договір оренди нежитлових приміщень №02-05-ОР від 23.08.2005 припиняє свою дію з 01 листопада 2007 року.

Проте, як стверджує позивач, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов’язання, а саме несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював сплату орендних платежів за користування орендованим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи позивач неодноразово звертався до відповідача, шляхом направлення претензій №3000 від 03.09.2007 року, №329 від 04.10.2007 року, №603 від 01.12.2006р., про сплату заборгованості по орендним платежам та пені за прострочення сплати орендних платежів.

Однак, вказані претензії були залишені з боку відповідача без уваги.

Таким чином, заборгованість відповідача по орендним платежам становить 64 380,80 грн.

Відповідно до п. 6.5. Договору, орендар несе відповідальність за несвоєчасне виконання орендних платежів, і у разі прострочення сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 15% від місячної орендної плати.

На підставі наведеного позивачем було нараховано відповідачеві пеню в розмірі 28 123,56 грн.

В ході розгляду справи позивачем була подана заява про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені та зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу.

Відповідно до вказаної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача 54380,80 грн. суми основного боргу, у зв’язку з частковою сплатою відповідачем, в розмірі 10 000,00 грн., заборгованості, а також просив стягнути з відповідача збільшений розмір пені, що складає 42 844,74 грн.

Крім того, позивачем був наданий лист від 18.02.200р. №85 від відповідача, в якому останній визнає суму основного боргу в розмірі 44380,80 грн., та гарантує здійснити оплату останнього до 23.08.2008р. згідно наступного графіку:

У березні -10 000,00 грн.;

У квітні –10 000,00 грн.;

У травні –10 000,00 грн.;

У червні –10 000,00 грн.

У липні 4 380,80 грн.

Також, відповідач у вказаному листі просив позивача не нараховувати пеню у зв’язку зі складним фінансовим становищем.

Однак, позивач не відреагував на вищевказаний лист відповідача, та в судовому засіданні просив суд стягнути суму заборгованості в розмірі 54380,00 грн. та 42844,74 грн. пені.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В процесі розгляду справи позивач надав заяву про зменшення суми позовних вимог, в якій зазначив, що відповідач частково погасив заборгованість, сплативши 10 000,00 грн., що копією банківської виписки від 21.12.07р.

Таким чином, позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Бак мед»в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10 000,00 грн., підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, на день пред’явлення позову та розгляду справи в судовому засіданні відповідач свої зобов’язання за Договором №02-05-ОР від 23.08.2005р. щодо орендних платежів не виконав, суму заборгованості у розмірі 54 380,80 грн. не сплатив.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідачем були порушені договірні зобов’язання щодо здійснення оплати орендних платежів.

Відповідно до Договору, орендар несе відповідальність за несвоєчасне виконання орендних платежів, і у разі прострочення сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 15% від місячної орендної плати.

Позивач просив суд стягнути з відповідача пеню за період з 02.04.2007р. по 31.08.2007р. в розмірі 16888,95 грн., за період з 01.09.2007р. по 03.10.2007р. в розмірі 11 234,61 грн., а також пеня на залишок суми основного боргу в розмірі 32631,70 грн.

Таким чином, загальна сума пені, яку просив стягнути позивач становить 42 844,74 грн.

Суд вважає, що вказана позивачем сума пені підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами в договорі було встановлено пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Слід вказати, що зазначений розмір пені перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до Листа Національного Банку України від 17.05.2007 р. N 14-011/1150-5118, встановлено облікову ставку в розмірі 08,0 % річних.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

З огляду на викладене, судом було здійснено розрахунок пені, виходячи облікової ставки 08,0%, від суми простроченого платежу в розмірі 54 380,80 грн., яка становить 3980,67 грн.

Щодо суми пені в розмірі 11 234,61 грн. та 16888,95 грн., які були нараховані позивачем за прострочення орендних платежів, які були сплачені відповідачем раніше, слід вказати, що останні не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Позивачем не було надано належного нормативно обґрунтованого розрахунку зазначених сум пені, а також не надано первинних документів, на підтвердження сплати відповідачем орендних платежів саме у вказаний позивачем період.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не були надані суду докази на спростування викладеного в позові.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість по орендним платежам в розмірі 54 380,80 грн. за жовтень 2007р. та пеня за прострочення сплати орендної плати в розмірі 3980,67 грн.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610. 626, 628, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст. 193, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль –Модем»(01133, м. Київ, вул. Різницька, 9-А, кв. 5, код 32667182, р/р в АППБ «Аваль», м. Київ, МФО 300335) на користь Закритого акціонерного товариства «Бак мед»(02098, м. Київ, вул. Березняківська, 29, код 14274480, р/р 8062 в «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 322904) а у випадку відсутності коштів, з будь - якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення 54380,80 грн. (п’ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят гривень 80 коп.) –заборгованості за Договором №02-05-ОР від 23.08.2005р., 3980,67 грн. (три тисячі дев’ятсот вісімдесят гривень 67 коп.) –пені, 583,61 грн. (п’ятсот вісімдесят три гривні 61 коп.) –державного мита, 60,18 грн. (шістдесят гривень 18 коп.) –витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

3. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 10000,00 грн. провадження у справі припинити на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя М.Є. Літвінова