ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 31/60

25.01.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Лізингова компанія

„Украгромашінвест”, м. Київ

До Відкритого акціонерного товариства „Украгротех”, м. Київ

Про           стягнення 641 021,70 грн.

Суддя Качан Н.І.

Представники:

Від позивача Процков С.В.–пред. по довіреності

Від відповідача Прибиш Л.Б.–пред. по довіреності

В судовому засіданні оголошувалась короткочасна перерва відповідно до ст. 77 ГПК України

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов’язання відповідача передати запасні частини, які були йому передані на зберігання відповідно до умов Договору № 35 від 07.09.2005р., загальною вартістю 641 021,70 грн., посилаючись на невиконання відповідачем, як зберігачем , умов Договору щодо повернення майна позивачу, що є власністю поклажодавця .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2008р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 23.01.2008р.

Представник позивача надав суду заяву про збільшення позовних вимог та просив суд позов задовольнити вимоги та одночасно володіючи інформацією про часткову відсутність майна переданого у схов , уточнив вимоги та вважає за можливе провести передачу однорідного майна та також за якістю на загальну вартість 641 021,70 грн.

Клопотання позивача відповідає вимогам ст.. 22 ГПК України ,а тому з урахуванням думки представника відповідача визнано судом таким ,що підлягає задоволенню.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував в повному обсязі посилаючись на фактичні обставини у зв’язку з неплатоспроможністю та порушенням справи про банкрутство суб’єкта .

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних і охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

Позивач у справі - Відкрите акціонерне товариство «Лізингова компанія «Украгромашінвест», місцезнаходження якого м. Київ, вул. Сурикова, 3, зареєстроване Солом’янською районною у місті Києві державною адміністрацією 07.03.1998 року і включене до ЄДРПОУ, ідентифікаційний код 21661438, а тому наділене правом на звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Як встановлено у судовому засіданні, 07.09.2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Лізингова компанія «Украгромашінвест»(поклажодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Украгротех»(зберігач), укладено договір зберігання № 35. За умовами укладеного та узгодженого сторонами Договору , Зберігач зобов’язався прийняти на зберігання і повернути збережені запасні частини, передані йому позивачем , як поклажодавцем. Перелік запасних частин та їх якість та вартість вказана у акті приймання передачі від 12.09.2005 року, акті приймання передачі від 25.11.2005 року, та акті приймання передачі від червня 2006 року та обчислювана вартість яких складає 811551,08 гривень.

Під час дії договору, відповідачем (зберігачем), було повернуто та відвантажено на адресу позивача (поклажодавця), запасних частин на загальну суму 170529,38 гривень.

Пунктом 2.1 договору сторонами була встановлена винагорода за зберігання, яка становила 5 гривень в місяць за один квадратний метр.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До умов дійсних господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

14.02.2007 року та повторно 26.09.2007 року, позивач керуючись п.п. 3.1.1., 3.2.5 договору, звернувся до відповідача з вимогами № 64 та № 283 про повернення запасних частин із зберігання, які на день подання позову відповідачем не повернуті. Даний факт відповідачем не спростовується та не заперечується в установленому порядку.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

Дослідивши представлені позивачем документи, суд приходить до висновку , що вони по своїх формальних ознаках є Договором зберігання, в якому сторони досягли згоди, щодо всіх істотних умов в тому числі і в частині обов’язкового повернення майна (запасних частин).

Як вбачається із представлених доказів про фактичне виконання договірних зобов’язань , пояснень в судовому засіданні представників позивача та відповідача, на час розгляду справи в суді, Відкрите акціонерне товариство «Украгротех»не здійснило передачу запасних частин позивачу, вартість яких складає 641021,70 гривень.

Статтею 526 ЦК України зазначено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не має будь-яких доводів чи доказів на підставі яких може бути звільнений від виконання договірних зобов’язань .До того ж умови укладеного договору не змінювались і Договір є дійсним.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та сплати державного мита, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 75, 82-85 ГПК України, Договорами сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Зобов’язати Відкритому акціонерному товаристу «Украгротех»(м. Київ, вул. Каховська, 60, ), передати Відкритому акціонерному товариству «Лізингова компанія «Украгромашінвест»( м. Київ, вул. Сурикова, 3, ), запасні частини за переліком майна вказаному у актах приймання передачі шляхом передачі однорідного майна на загальну вартість 641021,70 гривень.

3.          Стягнути з ВАТ «Украгротех»( м. Київ, вул. Каховська, 60, п/р 201 у ВАТ «ТММ Банк»м. Київ, МФО 300896, ) на користь ВАТ «Лізингова компанія «Украгромашінвест»(м. Київ вул. Сурікова, 3, п/р 0021 в ВАТ «Родовід Банк»м. Київ, МФО 321712, ), держмито в розмірі 6410,22 (шість тисяч чотириста десять) грн.. 22 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 (сто вісімнадцять ) грн.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                           Н. І. Качан