ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 30/370

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

Компанії SRL "Pinar-Com", м. Кеушень (Республіка Молдова)

на постанову

від 13.12.2007 р. Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 30/370 господарського суду м. Києва

за позовом

Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу", м. Донбас

до

1.          ВАТ "Алчевський металургійний комбінат",

м. Алчевськ Луганської області;

2.          Компанії SRL "Pinar-Com", м. Кеушень (Республіка Молдова);

3.          ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

третя особа

ТОВ "Індустрія цінних паперів", м. Донецьк

про

стягнення 25 076 235,45 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача

Тимошенко Г.М., довір.;

відповідача (І)

Козаренко Є.В., довір.;

відповідача (ІІ)

Лич В.О., довір.;

відповідача (ІІІ)

Поліщук О.В., довір., Білан О.П., довір.;

третьої особи

Мартиненко А.С., довір.

ВСТАНОВИВ:

Корпорація "Індустріальна Спілка Донбасу" (далі –позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" (далі –відповідач І), Компанії SRL "Pinar-Com" (далі –відповідач ІІ) та ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі –відповідач ІІІ) про:

–зобов'язання відповідача (ІІ) укласти договір поручительства з позивачем про сплату заборгованості відповідача (І) на суму 25 076 235,45 грн. в редакції, що надана позивачем;

–зобов'язання відповідача (ІІ) прийняти від позивача в рахунок погашення заборгованості відповідача (І) векселі на суму 25 076 235,45 грн.;

–визнання правовідносин між відповідачем (І) та відповідачем (ІІІ) за мировою угодою від 28.07.2004 р. у справі № 10/4б припиненими, а заборгованості відповідача (І) та позивача перед відповідачем (ІІІ) за цією угодою в розмірі 26 396 037,32 грн. погашеною.

Також, позивачем заявлено вимоги: вважати заборгованість відповідача (ІІІ) за рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 зменшеною на суму 25 076 235,45 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 02.11.2007 р. (суддя Ващенко Т.М.) позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано відповідача (ІІ) укласти договір поручительства з позивачем про сплату заборгованості відповідача (І) на суму 25 074 478,38 грн. в редакції, запропонованої позивачем, а також зобов'язано відповідача (ІІ) прийняти від позивача в рахунок погашення заборгованості відповідача (І) векселі на суму 25 074 478,38 грн.

Визнано правовідносини між відповідачем (І) та відповідачем (ІІІ) за мировою угодою від 28.07.2004 р. у справі № 10/4б припиненими, а заборгованість відповідача (І) та позивача перед відповідачем (ІІІ) за цією угодою в розмірі 26 394 280,25 грн. погашеною.

Крім того, вирішено вважати заборгованість відповідача (ІІІ) за рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 зменшеною на суму 25 074 478,38 грн.

В іншій частині позовних вимог (щодо зменшення заборгованості відповідача (ІІІ) на суму 1 757,07 грн.) –відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. (судді: Андрієнко В.В. –головуючий, Малетич М.М., Студенець В.І.) рішення господарського суду м. Києва від 02.11.2007 р. скасовано та прийнято нове тотожне рішення, з тих же підстав.

Скасування рішення суду першої інстанції було мотивовано допущенням цим судом порушень норм процесуального права, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 104 ГПК України, а саме розгляд справи за відсутності сторони у справі –відповідача (ІІ), не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Не погоджуючись частково з винесеною постановою, відповідач (ІІ) звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. в частині зменшення заборгованості відповідача (ІІІ) за рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 на суму 25 074 478,38 грн. (п. 6 резолютивної частини постанови) та прийняти нове рішення в цій частині, яким постановити: "Вважати заборгованість відповідача (ІІІ) за рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 зменшеною на суму 418 198,48 дол. США".

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями, предметом спору у даній справі серед іншого є визнання зменшеною заборгованості відповідача (ІІІ) за рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 на суму 25 076 235,45 грн., що випливає з інших позовних вимог.

Зазначеним рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 за заявою компанії "Remington Worldwide Limited" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали арбітражного суду Санкт-Петербургу та Ленінградської області від 02.10.2001 р. у цій справі стягнуто з відповідача (ІІІ) на користь компанії "Remington Worldwide Limited" 23 080 000 доларів США.

20.04.2004 р. Економічною Апеляційною Палатою Республіки Молдова було винесено ухвалу № 2е-1525/04 про легалізацію рішення арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. № А56-7455/00 на території Республіки Молдова.

22.06.2005 р. судовим виконавцем Каушанського відділення Департаменту виконання судових рішень Міністерства юстиції Республіки Молдова було складено акт передавання арештованого майна, відповідно до якого судовим виконавцем було передано компанії "Remington Worldwide Limited" кредиторські вимоги відповідача (ІІІ) до відповідача (І) у розмірі 26 394 280,25 грн.

В подальшому право вимоги заборгованості від відповідача (І) у розмірі 26 394 280,25 грн. було передано компанією "Remington Worldwide Limited" компанії "Libenon Associates Limited" на підставі договору № 23/05/ДТ уступки права вимоги від 12.08.2005 р., а згодом останньою передано відповідачу (ІІ) право вимоги грошових коштів у зазначеній сумі від відповідача (І) на підставі договору № 31/5 уступки права вимоги від 20.04.2007 р.

Отже, в даному випадку має місце виконавче провадження, що здійснюється у Республіці Молдова, з виконання рішення арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 про стягнення заборгованості, в т.ч. шляхом передання стягувачу дебіторської заборгованості боржника та вчинення в подальшому її переуступки.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання зменшеною заборгованості відповідача (ІІІ) за рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 на суму 25 076 235,45 грн. полягають у зміні правовідносин між сторонами виконавчого провадження та встановленні нових юридичних фактів під час виконання судового рішення, а саме рішення арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ.

Положення ст. 12 ГПК України не передбачають підвідомчість господарським судам справ у спорах, що виникають при здійсненні виконавчого провадження.

Отже, питання виконання судового рішення не можуть бути предметом спору в окремому позовному провадженні.

Зобов'язання за рішенням суду, що підлягає виконанню у виконавчому провадженні, безпосередньо пов'язані з первісним зобов'язанням, що слугувало підставою для їх виникнення та яке було покладено в основу цього судового рішення.

У зв'язку з чим, такі питання повинні вирішуватись в межах провадження у справі, в якій був виданий відповідний виконавчий документ суду.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

При цьому, частина 4 вказаної статті надає право господарському суду визнати наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, зокрема у разі, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або і з інших причин.

Крім того, в даному випадку позивачем заявлена вимога, пов'язана з виконанням судового рішення іншої держави.

Втім, чинним процесуальним та іншим законодавством України також не передбачено розгляд господарськими судами України питань щодо виконання рішень іноземних судів.

На вказане попередні судові інстанції при прийнятті у справі рішень увагу не звернули.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що прийняте у справі судом апеляційної інстанції рішення в частині визнання зменшеною заборгованості відповідача (ІІІ) за рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі № А56-7455/00 на суму 25 074 478,38 грн., що безпосередньо оскаржується, не може бути визнано законним, оскільки такий спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відтак, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Доводи заявника касаційної скарги в частині порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо повідомлення його належним чином про час і місце засідання суду не знайшли свого підтвердження та спростовуються повноваженнями його представника і положеннями чинного законодавства, зокрема, щодо відсутності заборони на вручення судових документів представнику іноземної юридичної особи в Україні, а також права, а не обов'язку, суду стосовно направлення процесуальних актів у справі через процедуру вручення судових документів за кордоном компетентним органом.

Виходячи з того, що заявником касаційної скарги оскаржується постанова суду апеляційної інстанції лише в певній частині, а суд касаційної інстанції позбавлений повноважень судового нагляду, постанова суду апеляційної інстанції підлягає відповідній зміні тільки в оскаржуваній частині.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст. ст. 1, 12, 80, 1115, 1117, 1119 –11111, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Компанії SRL "Pinar-Com" задовольнити частково.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2007 р. у справі № 30/370 змінити, виклавши п. 6 її резолютивної частини в наступній редакції: "Провадження у справі № 30/370 в частині визнання заборгованості ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за рішенням арбітражного суду м. Санкт-Петербурга та Ленінградської області від 24.12.2002 р. у справі №А56-7455/00 зменшеною на суму 25 074 478,38 грн. припинити".

Головуючий            Б.М. Поляков

Судді                                                     Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко