АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15.01.08
Справа  № 3/75

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                Мельник
Г.І.

суддів:                                          Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну
скаргу ПП ОСОБА_1. від 29.10.07р.

на рішення господарського
суду Рівненської області від 16.10.2007р.

у справі    №3/75

за позовом приватного
підприємця ОСОБА_1, с. Великий Олексин Рівненської області

до відповідача ЗАТ
«Шпанівагроцукор», с. Великий Олексин Рівненської області

про
застосування наслідків недійсності нікчемного правочину
-договору оренди від 1.03.05р. та стягнення 3698 грн.

За участю:

Від позивача ОСОБА_1.

Від відповідача:
не з'явився;

В ході судового засідання представнику
позивача права та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК України роз'яснено,
заперечення щодо складу суду не поступило.

Встановив:
рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Мамченко Ю.А.) від
16.10.2007р. у справі №3/75 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Позивач з рішенням не погоджується,
подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, позов задоволити,
оскільки згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Зазначає, що
договір оренди між сторонами визнаний судом недійсним. Згідно ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. На підставі цього просить зобов'язати відповідача
відшкодувати витрати, понесені на проведення ремонту орендованого приміщення,
повернення орендної плати, моральної шкоди та витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідач відзиву на апеляційну
скаргу не надіслав, явку представника в судове засідання не забезпечив, причин
неявки не повідомив, належним чином повідомлявся про час розгляду справи, тому
колегія вважає за можливе та доцільне розглянути справу без його участі.

Розглянувши
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши
пояснення представника позивача, колегія Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області
від 16.10.2007 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

При цьому колегія виходила з
наступного:

01.03.2005 року між ЗАТ
"Шпанівагроцукор" (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1
(орендар) укладено договір оренди приміщення загальною площею 22,3 м2 по
АДРЕСА_1. Договір укладений строком на один рік.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що
об'єкт, що орендується вважається переданим в оренду з моменту підписання
даного договору, при цьому відповідно до п.1.2 стан об'єкта, що орендується на
момент передачі в оренду задовільний.

Згідно ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням Господарського суду
Рівненської області по справі №19/285 за позовом ЗАТ «Шпанівагроцукор»до ПП
ОСОБА_1. про виселення з приміщення та стягнення 700,0 грн. встановлено,  що укладений між сторонами договір оренди
нежилого приміщення від 1.03.05р. в порушення вимог ст.ст. 793, 794 ЦК України
нотаріально не посвідчений та не зареєстрований, а тому в силу ст. 220 ЦК
України такий договір є нікчемним, проте зважаючи на правову природу
зобов'язань, які існували між сторонами за договором оренди від 01.03.2005
року, останній може бути припинений лише на майбутнє, оскільки неможливо
повернути усе одержане за ним.

Позивач просить зобов'язати відповідача
відшкодувати їй збитки, які завдав відповідач в зв'язку із вчиненням недійсного
правочину: відшкодувати вартість проведеного ремонту орендованого приміщення в
розмірі 2000,0 грн., відшкодувати орендну плату в сумі 548,0 грн., витрати за
користування послугами адвоката в розмірі 150 грн., моральну  шкоду
в розмірі 1000 грн.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що
орендар зобов'язується самостійно за власний рахунок здійснювати поточний
ремонт об'єкта, що орендується; утримувати об'єкт в повній справності та за
погодженням з орендодавцем здійснювати капітальний ремонт об'єкта.

З матеріалів справи встановлено,
що          позивачем не надано доказів,
що підтверджують надання згоди орендодавця на проведення капітального ремонту і
проведення ремонтних робіт було власною ініціативою орендаря. Доказів, що
підтверджують здійснення витрат на проведення ремонту позивачем суду не подано.
Покликання скаржника на акт огляду приміщення від 10.01.07р. (а.с. 7) не
беруться колегією до уваги, оскільки даний акт не є доказом, що підтверджує
понесені фактичні витрати.

Одночасно встановлено, що          орендна плата була сплачена позивачем
за фактичне користування приміщенням до моменту визнання договору нікчемним та
застосування до нього наслідків недійсності, а тому підстав для її повернення
немає.

Крім цього, згідно п. 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№4 від 31.03.1995р. під немайновою
шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру,
що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри
до її діяльності. З огляду на те, що позивач не довів факту завдання моральної
шкоди, окрім того, розрахунку фактичних понесених втрат у зв'язку з нікчемністю
договору оренди не подав, а визначенна ним сума нічим документально не
підтверджена, колегія вважає, що в задоволенні позовних вимог відмовлено
підставно.

Згідно ч.5 ст. 49 ГПК України сума,
яка підлягає сплаті за послуги адвоката при відмові в позові покладається на
позивача.

Отже, з огляду на вище викладене,
колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає,
зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам
справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює
дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою
згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.33,43,49,91,99,101,103,105
ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду
Рівненської області від 16.10.2007р. по справі за №3/75 залишити без змін.

2.В задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

3.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються в
господарський суд Рівненської області.

Головуючий-суддя                         Мельник Г.І.

Судді                                    Новосад
Д.Ф.

Михалюк О.В.