ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.01.2008                                                              Справа № 8/123

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю „Сезам”, м. Ужгород

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Мопан-Україна ЛТД”, м. Мукачево

про відшкодування шкоди в сумі 20 000 грн.

Суддя – В.С. Русняк

Представники:

Від позивача –Порада Н.С. –представник, довіреність від 01.07.05;

Від відповідача – Греца Я.В. –представник, довіреність від 17.12.07

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю „Сезам”, м. Ужгород заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю „Мопан-Україна ЛТД”, м. Мукачево про відшкодування шкоди в сумі 20000 грн.

Рішення винесено 22.01.2008 року у зв’язку з оголошеною у судовому засіданні 17.01.2008 р. перервою на підставі ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення на підставі ч. 2 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та додаткові подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю „Сезам”, м. Ужгород подало до суду позовну заяву про відшкодування шкоди відповідачем на суму 20000 грн. мотивуючи свої вимоги тим, що в рекламному каталозі Товариства з обмеженою відповідальністю „Мопан-Україна Лтд”, м. Мукачево –(відповідач) „Осінь–Зима 2004 –2005” власниками кафе-бару „Кактус” було виявлено фото зображення інтер’єру барної стійки цього закладу.

Згідно договору позички нерухомого майна від 07.11.2005 р. укладеного між ТОВ „Сезам” та Шафарем Я.В. і Арендаш Є.В. про безоплатне користування приміщенням разом з основними засобами (барні стійки, обладнання тощо, разом –майно) ТОВ „Сезам” використовує це майно для здійснення господарської діяльності.

Позивач також посилається як на підставу позовних вимог на Закон України „Про власність” (п. 2 ст. 4 та п. 2 ст. 6) і стверджує, що доходи, одержані від незаконного господарського використання майна (барної стійки) відповідачем мають належати законному користувачу, яким є ТОВ „Сезам” та на ч. 3 п. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що законним володільцем згідно з договором позички нерухомого майна є Товариство з обмеженою відповідальністю „Сезам” (позивач по справі). Крім того, позивач вказує на те, що в діях відповідача вбачає неправомірне використання ділової репутації, оскільки фотозображення барної стійки було використано без дозволу на те уповноваженої особи (ТОВ „Сезам”), а при використанні фотозображення стільці позивача було замінено стільцями відповідача, що призводить до змішування їх діяльності, а також до дискредитації ТОВ „Сезам” через поширення в рекламній продукції неправдивих, неточних відомостей, пов’язаних з діяльністю ТОВ „Сезам”, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації господарському суб’єкту, що в цілому є неправомірним.

Відповідач проти позову заперечує в цілому, зокрема посилаючись при цьому на необґрунтованість та недоведеність факту заподіяння йому збитків (упущеної вигоди).

Оцінивши матеріали справи та додаткові матеріали на предмет їх допустимості та доказової сили суд прийшов до слідуючих висновків.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1.          втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2.          доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків (відшкодування майнової шкоди), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1.          протиправної поведінки;

2.          збитків;

3.          причинного зв’язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками;

4.          вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У даному випадку позивачем не доведено жодних з вищевказаних підстав для стягнення збитків (шкоди) з відповідача.

Так, позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягає протиправність поведінки відповідача і яку норму права відповідач порушив, використовуючи фотографічне зображення барної стійки у рекламному каталозі „Осінь–Зима 2004 –2005”. Позивачем не доведено факту заподіяння йому збитків та наявність причинно-наслідкового зв’язку між поведінкою відповідача та як він вважає заподіяною йому збитками (шкоду). Позивач в обґрунтування порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, як користувача майном (барною стійкою) посилається на наявність у нього договору позички нерухомого майна від 07.11.2005 р. Вказаний договір судом не може бути прийнятий до уваги, оскільки рекламний каталог ТОВ „Мопан-Україна Лтд” „Осінь–Зима 2004 –2005” був виготовлений в серпні 2004 року, що підтверджується довідкою ТОВ „Спектраль Лтд”, м. Ужгород (видавець) каталогу „Мопан-Україна Лтд” „Осінь–Зима 2004 –2005” №37 від 18.10.2007р., а договір позички нерухомого майна про безоплатне користування приміщення разом з основними засобами (барні стійки, обладнання тощо, разом майно), яке ТОВ „Сезам” використовує, це майно для здійснення господарської діяльності, був укладений 07.11.2005 р., тобто рекламний каталог „Мопан-Україна Лтд” „Осінь–Зима 2004 –2005” був виготовлений до укладення вищевказаного договору.

Позивачем не доведено, що відповідачем одержані доходи від незаконного господарського використання майна (барної стійки), а використання фотографічного зображення не могло призвести до створення перешкод у користування барної стійки.

Відповідач отримував дохід не від використання барної стійки як стверджує позивач, а від реалізації продукції власного виробництва (меблів) понісши при цьому відповідні витрати на її виготовлення і реалізацію, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, позивач здійснює господарську діяльність у сфері громадського харчування і на розмір його доходів відповідач не міг вплинути. Також позивачем не подано обґрунтування розміру збитків, які він просить стягнути з відповідача.

Враховуючи викладене, у зв’язку з недоведеністю позивачем факту заподіяння йому збитків відповідачем в позові слід відмовити.

Справа вирішується у строки передбачені ч. 4 ст. 69 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити повністю.

2.          Повний текст виготовлений і підписаний 24.01.2008 р.

Суддя В.С. Русняк