ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.2008                                                             Справа № 10/46

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгова промислова компанія ІНТЕК”, м.Кривий Ріг

до відповідача Солотвинського солерудника, Тячівський район, смт. Солотвино

про стягнення суми 1819,20 грн.

Суддя І.В.Івашкович

Представники:

від позивача: Шевченко Н.В., довіреність від 25.02.08

від відповідача: не з”явився

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю „Торгова промислова компанія ІНТЕК”, м.Кривий Ріг заявлено позов Солотвинського солерудника, Тячівський район, смт. Солотвино про розірвання договору № С 20/03-06 від 20.03.06 та стягнення суми 1819,20 грн.

Позов мотивовано невиконанням відповідачем умови договору №20/03-06 від 20.03.06 щодо поставки солі для промислового споживання помолу №3 у визначених спірним договором обсягах, а саме 10000 тонн та не поставкою на солі на суму 1819,20 грн. отриманої оплати в розмірі 102243,90 грн., спрямованої на оплати поставленої солі .

Представником позивача позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Відповідачем позовні вимоги щодо стягнення заборгованості визнано.

Припинення поставки технічної солі мотивовано виникненням форс-мажорних обставин, а саме підтоплення шахт солерудника, в зв’язку з чим рішенням Державної інспекції об’єктів підвищеної небезпеки гірничого нагляду та охорони надр від 07.02.07 заборонено ведення гірничих робіт по видобутку солі на шахтах.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Торгова промислова компанія ІНТЕК” як Покупцем, та Солотвинським солерудником, смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, як Продавцем, укладено договір №20/03-06 від 20.03.06, відповідно до умов якого Продавець зобов’язався поставити та передати у власність Покупця на протязі строку дії договору сіль для промислового споживання помолу №3 в кількості 10000 тонн.

Позивач зобов’язався здійснити оплату отриманого товару на протязі десяти банківських дні з моменту відвантаження товару.

Договором передбачено строк його дії до 31.12.06.

Із фактичних обставин і матеріалів справи вбачається, що протягом періоду з 29.04.06 по 07.05.06 відповідачем здійснено поставку товару на загальну суму 100424,70 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями накладних №РН-2202236 від 29.04.06, №РН-0000006 від 29.04.06, № РН-0000025 від 06.05.06, № 0000026 від 07.05.06, №РН-0000027 від 07.06.05, №РН- 0000019 від 05.05.06, № РН- 0000020 від 05.05.06, № РН- 0000012 від 04.05.06.

Позивач згідно з платіжним дорученням № 145 від 01.06.06 здійснив оплату вартості отриманої за договором №20/03-06 від 20.03.03 технічної солі на загальну суму 102243,90 грн., що на 1819,20 грн. перевищує вартість фактично отриманого товару.

Після вищевказаних поставок технічної солі на суму 100424,70 грн., відповідач надалі, впродовж строку дії договору, жодної поставки солі технічної на адресу позивача не здійснив.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності конкретних умов та вимог –відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки, в даному випадку відповідач свої зобов”язання щодо поставки солі технічної в обумовлених договором обсягах не виконав та не повернув позивачу надлишок отриманої оплати в розмірі 1819,20 грн., то порушене право позивача підлягає захисту в порядку ст. 16 Цивільного кодексу України шляхом примусового стягнення надмірно сплаченої суми в розмірі 1819,20 грн.

Таким чином, позов в частині стягнення суми 1819,20 грн. підлягає задоволенню.

Вимоги про розірвання договору суд визнає безпідставними та в їх задоволенні відмовляє , оскільки на момент звернення з даним позовом дія договору № №20/03-06 від 20.03.06 була припинена у зв”язку з закінченням строку.

За правилами ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог відшкодування витрат позивача по оплаті державного мита в розмірі 102 грн. та 98 грн. –по оплаті інформаційно-технічних послуг, всього –200 грн.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Солотвинського солерудника ( Закарпатська обл., Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Шахтарська,36, код 00383544) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгова промислова компанія ІНТЕК” ( Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг , вул. Кобилянського,219/5/1, код 33874215) суму 1819,20 грн. заборгованості та 200 грн. відшкодування судових витрат.

Видати наказ.

3. В задоволенні вимог про розірвання договору № 20/03-06 від 20.03.06 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя                                                                       І.В.Івашкович