ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"22" січня 2008 р. Справа № А6/572-07

12-10 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді                                                   Маляренка А.В.

при секретарі                                                             Поднєбес О.В.

розглянувши адміністративну справу №А 6/572-07

за позовом          Приватної фірми «Кобза», м. Біла Церква

до відповідача           Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Біла Церква

про                                         визнання недійсним рішення про застосування штрафних

(фінансових) санкцій

Представники:

Позивача: Сидорчук А.А. (довіреність № б/н від 08.01.08 р.)

Відповідача: Новогребельська І.М. (довіреність №2403/10/10 від 17.09.07 р.)

Обставини спору:

Приватна фірма «Кобза»(далі –позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Білоцерківської ОДПІ (далі –відповідач) про визнання недійсним рішення Білоцерківської ОДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000077235/1505 від 04.05.07 р., вказуючи на неправомірність визначення розміру суми штрафних (фінансових) санкцій 8 291,5 грн., застосованих на підставі Акта перевірки щодо контрою за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності №001047 від 25.04.07 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.11.2007 р. позовну заяву залишено без руху, в порядку ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, її було подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу та встановлено термін для усунення недоліків.

На виконання Ухвали суду Позивачем доповнено позовну заяву необхідними документами, суд визнав їх достатніми для відкриття провадження у справі.

Провадження у справі було відкрите відповідно до Ухвали від 22.11.2007 р. за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України), розгляд справи було призначено на 09.01.2008 р. о 11:00 год.

Відповідно до ст. 150 КАС України у розгляді справи оголошувалася перерва з 09.01.2008р. до 12 год.00 хв. 17.01.2008р.; з 17.01.2008р. до 12 год. 00 хв. 22.01.2008.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем неправомірно було застосовано п. 1,2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у запереченні на позов №77/10 від 08.01.2008 р., посилаючись на те, що позивачем велась підприємницька діяльність з порушенням вимог чинного законодавства України, зафіксованих в акті перевірки.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Білоцерківською ОДПІ було здійснено перевірку позивача щодо контрою за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності в результаті чого було складено Акт №001047 від 25.04.07 р. На підставі вищевказаного Акту, відповідачем було прийняте оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000077235/1505 від 04.05.07 р. в розмірі 8 291,5 грн.

Відповідач приймаючи оскаржуване рішення, посилається на той факт, що позивач здійснив продаж 721 літра газу скрапленого пропан –бутан в готівковій та безготівковій формі з початку робочого дня вартістю 1658,3 грн., із застосуванням РРО не на повну суму проведеної операції (суму покупки). Із проданих 721 літра: 250 було продано по талонам, 128 по картках, 343 по відомості. В РРО вартість одного літру газу скрапленого становить 0,00 грн., фактично ж вартість газу становить 2,3 грн. за 1 літр і відповідно встановленого факту продажу газу із застосуванням РРО не на повну суму проведеної операції на суму 1658,3 грн., що і стало підставою для розрахунку застосованих штрафних санкцій у відповідності до п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР (із змінами та доповненнями) у п'ятикратному розмірі, відповідно 1658,3*5=8291,5 грн.

Позивач, вважаючи вимоги відповідача такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, направив до Державної податкової інспекції в Київській обл. первинну скаргу №2 від 24.05.07 р. на рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000077235/1505 від 04.05.07 р.

Згідно з Рішенням ДПІ в Київській обл. про результати розгляду первинної скарги вих. №1526/10/23-685/186 від 12.07.07 р. рішення від 04.05.07 р. було скасовано в частині 3605 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції, а в іншій частині рішення залишено без змін.

У подальшому позивач звертався з повторною скаргою до Державної податкової адміністрації України про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000077235/1505 від 04.05.07 р. Однак Рішенням ДПА України про результати розгляду скарги від 21.09.07 р. №9149/6/25-0415 позивачу відмовлено у скасуванні оскаржуваного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, при проведенні перевірки позивача грубо порушив норми чинного законодавства, а саме:

- До початку проведення перевірки представниками відповідача не було пред’явлено позивачу під розпис направлення на перевірку та копії наказу керівника податкового органу на проведення позапланової перевірки, а були лише пред’явлені службові посвідчення працівників Білоцерківської ОДПІ, що лише посвідчують особи перевіряючих.

Відповідно до ст. 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ від 04.12.1990 р. (із змінами та доповненнями) посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Твердження відповідача про те, що поняття планових та позапланових виїзних перевірок, визначених ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ від 04.12.1990 р. (із змінами та доповненнями), не поширюються на перевірки по дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР (із змінами та доповненнями) не відповідають нормам чинного законодавства України.

Згідно із Листом ДПА України №19823/7/10-1417/4894 від 24.10.06 р. до перевірок РРО застосовуються всі правила, що стосуються допущення посадових осіб до проведення планових та позапланових перевірок (ст. 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ від 04.12.1990 р. (із змінами та доповненнями)).

Отже, на підставі вищенаведеного суд дійшов до висновку, що перевірка, яка була проведена відповідачем здійснена з порушенням норм чинного законодавства України, тому положення, які містить акт №001047 від 25.04.07 р. не можуть бути визнані судом, як такі, що відповідають нормам ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та не можуть бути підставою для встановлення штрафу, який міститься в рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000077235/1505 від 04.05.07 р.

Як вбачається із матеріалів справи, в рішенні ДПА Київської обл. вказано, що позивач відпустив по талонам, карткам та відомостям 721 літр скрапленого газу вартістю 2,3 грн. за 1 літр на загальну суму 1658,3 грн., з яких по РРО було проведено лише суму 721 грн. тобто невідповідність суми вартості проданого товару сумі коштів, проведених по РРО, складає 937,3 грн.

З такими твердженнями відповідача суд не може погодитись із наступних причин:

Відповідно до п.12 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР (із змінами та доповненнями) реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).

Таким чином, реєстратори розрахункових операцій можуть не застосовуватись лише при відпуску оптових партій пального, розрахунки за які здійснено шляхом безготівкового переказу коштів з рахунку на рахунок, або шляхом взаємозаліку, або пального, яке знаходиться на відповідальному зберіганні, за умови, коли такий відпуск здійснюється з ємностей, спеціально призначених для зберігання та відпуску оптових партій пального.

Листом ДПА України №834/7/23-8017 від 09.01.06 р. визначається, що при проведенні перевірок автозаправних (АЗС), автогазозаправних (АГЗС) та автомобільних газонаповнюючих компресорних (АГНКС) станцій у разі виявлення фактів відпуску без застосування реєстратора розрахункових операцій з окремих ємностей, не підключених до паливно-роздавальних колонок, попередньо оплачених оптових партій нафтопродуктів та газу, або нафтопродуктів та газу, що знаходяться на відповідальному зберіганні, без набуття права власності на них утримувачем, Державна податкова адміністрація України вважає за недоцільне застосовувати до суб'єктів господарювання, які здійснюють такі операції, фінансові санкції, передбачені пунктом 1 статті 17 Закону за незастосування реєстраторів розрахункових операцій.

Як видно із Генерального плану ділянки позивача, на території АГЗС розташовано дві ємкості для зберігання газу і відповідно на момент проведення відповідачем перевірки 25.04.07 р. на АГЗС знаходилося дві ємкості: одна для здійснення роздрібної реалізації газу, а друга для відпуску раніше оплачених оптових партій пального.

Як підтверджується доданими до позовної заяви договором купівлі - продажу №10 від 16.01.06 р., платіжними дорученнями №342 від 02.03.07 р.,№403 від 14.03.07 р., №438 від 20.03.07 р., №44 від 20.03.07 р., №880 від 12.04.07 р. та №2 від 09.01.07 р., позивач здійснював торгівлю за договорами купівлі –продажу в безготівковій формі, а талони, картки та відомості є лише внутрішніми документами, що підтверджують фактичну кількість виданого споживачу із окремої ємкості газу.

Отже, при відпуску газу за талонами, картками чи відомостями не відбувається розрахункових операцій, а податок з даних операцій був відображений позивачем у складі податкового зобов'язання при надходженні коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Таким чином, викладені в Акті перевірки №001047 від 25.04.07 р. висновки, спростовуються встановленими у даній справі обставинами, у зв‘язку з чим, спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000077235/1505 від 04.05.07 р. є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства і тому підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позовні вимоги позивача Приватної фірми «Кобза» задовольнити в повному обсязі.

2.          Визнати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №000077235/1505 від 04.05.07 р. недійсним та таким що підлягає скасуванню з моменту прийняття (встановлення).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України.

Суддя Маляренко А.В.