ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" січня 2008 р.

10:50

Справа №  6/898/07

24.01.2008 р. 10 год. 50 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул.
Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської
області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

За позовом:                            Вознесенського
міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Вознесенської об'єднаної
державної податкової інспекції, Миколаївська область, м. Вознесенськ, пр.
Братів Іпатових, 6.

До відповідача:                    Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача:                 Вдовиченко
О.Г., довіреність № 48/10/10-011 від 08.01.08 р.

Від
відповідача:             не
з'явився.

Предмет спору:
стягнення заборгованості зі сплати єдиного податку в сумі 940,30 грн.

Відповідач  заперечень проти позову не надав, представник
у судове засідання не з'явився.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

в с т а н о в
и в:

Відповідач як суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа зареєстрований  Вознесенською райдержадміністрацією
Миколаївської області 05.11.2002 року, про що свідчить довідка з Єдиного
державного реєстру.

Відповідно до ст. 2 Указу
Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва” від 03.07.1998 р. відповідач з 01.04.2007 року
був платником єдиного податку, що підтверджується заявою про право застосування
спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на 2007 рік, та обрав
такий вид діяльності, як роздрібна торгівля продовольчими та непродовольчими
товарами.

Рішенням Дмитрівської сільської
ради від 31.12.2006 року № 4 ставка єдиного податку для суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних осіб, які займаються даним видом
діяльності, в 2007 році становила 200,00 грн. щомісяця.

Відповідач, в порушення п.6 ст. 2
Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва” від 03.07.1998 р., в період з липня
по листопад 2007 року не сплатив єдиний податок, в результаті чого утворилась
заборгованість в сумі 940,30 грн. Так за вказаний період відповідач повинен був
сплатити 1000,00 грн. єдиного податку. Проте, враховуючи переплату в розмірі
59,70 грн., яка рахувалась за відповідачем станом на 01.07.2007 року, розмір
несплаченого єдиного податку становить 940,30 грн.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону
України «Про державну податкову службу»від 04.12.1990 року № 509-XII Державні
податкові інспекції мають право застосовувати
до  платників податків фінансові
(штрафні) санкції,  стягувати до бюджетів
та державних цільових фондів  суми
недоїмки,  пені  у
випадках,  порядку  та розмірах,
встановлених законами  України.
Фінансові (штрафні) санкції, суми пені сплачуються платниками податків
добровільно або стягуються у судовому порядку.

Враховуючи, що сума податкового
зобов'язання, що є предметом судового розгляду, є узгодженою у розумінні Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами”, та станом на день розгляду справи
заборгованість залишилась несплаченою, позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 87, 94, 158-163 Кодексу Адміністративного судочинства України, - суд

ПОСТАНОВИ В :

1.   Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1на користь Державного бюджету
податкову заборгованість сумі  940,30
грн.

Постанова  або
ухвала суду першої інстанції,  якщо інше
не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції
через суд  першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею,
залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка
їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя

О.В.Ткаченко