ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ 8/28-38 (1/151-38-14/30 (6/133-38))

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:                                Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Агротехсервіс" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.09.2007 року у справі №8/28-38 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віола" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агротехсервіс", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Колос", Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривошиївська спілка селян", Елітна насіннева фірма "Мрія", Багатофункціональний сільськогосподарський кооператив "Новодолинський" про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2004 року позивач звернувся до господарського суду Волинської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості сумі 114 700 грн. у зв’язку з невиконанням зобов’язання за договором №2 від 18.02.2003 року з оплати за виконані роботи.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Волинської області від 14.06.2007 року позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 114 700 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.09.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та позов задоволено, а провадження в справі щодо третьої особи ТзОВ "Кривошиївська спілка селян" припинено.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом порушено норми процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзиви на касаційну скаргу від позивача та третіх осіб до суду не надходили.

У судовому засіданні оголошувалась перерва на 30.01.2008 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.02.2003 року між ПСП "Агротехсервіс" (замовник) та ТзОВ "Віола" було укладено договір № 2 про надання маркетингових послуг, відповідно до умов якого (п.п.1,2,3) позивач зобов’язався надати послуги з пошуку виробників маку олійного, проведення переговорів та підготовки потенційних виробників для укладення договорів купівлі-продажу насіння маку олійного, вирощеного відповідачем, а відповідач зобов’язався за надані послуги здійснити оплату в сумі 114700 грн.

За актом виконаних робіт від 20.05.2003 року позивач передав, а відповідач прийняв надані послуги, передбачені розділом 2 договору № 2 від 18.02.2003 року.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у зв’язку з невиконанням зобов’язання за спірним договором з оплати за надані послуги.

Відповідно до ч.1 ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Проте, відхиливши клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо встановлення обставин, пов’язаних з вчиненням підпису на спірному акті виконаних робіт його директором Москвичом С.О. та обґрунтувавши висновок про виконання робіт позивачем цим актом, суди не виконали вказівок, що містяться в постанові касаційної інстанції від 28.02.2007 року про вирішення цього клопотання.

До того ж, відхиляючи клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, суди обґрунтували такий висновок скріпленням печаткою відповідача підпису його директора на акті виконаних робіт, і в порушення вимог ст.ст. 41-43 ГПК України не встановили дійсних обставин спору щодо вчинення зазначеного підпису представником відповідача та фактичного виконання робіт позивачем в обсязі спірної заборгованості, і не навели цим обставинам правової оцінки.

Разом з тим, застосування судом апеляційної інстанції п.2 ч.3 ст.104 ГПК України не ґрунтується на матеріалах справи.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обгрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Віола” задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.09.2007 року та рішення господарського суду Волинської області від 14.06.2007 року скасувати, і справу № 8/28-38 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя                                                   В.Перепічай

Судді                                                                                                     І. Вовк

П.Гончарук