Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20 77-99-18
РІШЕННЯ

29 січня 2008р. справа №14/298/29 (12/292)

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „НіжинТеплоМережі”, вул. Глібова,1, м. Ніжин, 16600

До відповідача: Дочірнього підприємства „Критий ринок „Прогрес” державного комунального підприємства „Комунальний ринок”, вул.Шевченка,21, м. Ніжин, 16600

Про стягнення 22719грн. 56коп.

Головуючий суддя Книш Н.Ю.

Суддя Фетисова І.А.

Суддя Лавриненко Л.М.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: 28.01.08р. та 29.01.08р. - Кіфік О.М. представник, довіреність №01-07/648 від 15.05.07р., Деркач П.Т. заступник директора з економічних питань, довіреність №01-07/1769 від 17.12.07р.

Від відповідача: 28.01.08р. та 29.01.08р. Куровський В.В. представник, довіреність від 01.09.07р., Походня А.О. директор, 29.01.08р. Куровський В.В. представник, довіреність від 01.09.07р

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви з 28.01.08р. по 29.01.08р. згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України .

СУТЬ СПОРУ:

Ніжинським міжрайонним прокурором в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради та підприємства, заснованого на його власності - Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" було подано позов до Дочірнього підприємства державного комунального підприємства "Комунальний ринок" Критий ринок "Прогрес" про стягнення 26762грн.85коп. боргу, 1789грн.82коп. пені, 335грн.59коп. штрафних санкцій та 1661грн.07коп. інфляційних втрат, згідно договору № 70 від 16.01.2004 року про постачання теплової енергії.

01.11.07р. від Ніжинського міжрайонного прокурора відповідно до ст.29 Господарського процесуального кодексу України надійшло клопотання про відмову від позову поданого в інтересах ТОВ "НіжинТеплоМережі". Суд прийняв відмову прокурора від позову.

Представником позивача в судовому засіданні 01.11.2007р. подано письмове клопотання, в якому підтримано позовні вимоги до Дочірнього підприємства державного комунального підприємства „Комунальний ринок” Критий ринок „Прогрес”. Дане клопотання прийнято судом.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України представник позивача у поданому 01.11.07р. клопотанні замінив період виникнення заборгованості з 01.07.2006 року по 31.08.2007 року, та у зв’язку з оплатою в жовтні 2007 року 8656,59грн., просив стягнути борг в сумі 18106,26грн., 2825,20 - суму пені, 1661,07грн. - інфляційних втрат, 335,59грн. три проценти річних. Дане клопотання було прийнято судом.

У поданих відповідачем відзиві на позов вих.№66 від 24.10.07р. та додаткових поясненнях вих.№143 від 01.11.07р. відповідач проти позовних вимог заперечував посилаючись на те, що заборгованість за теплову енергію становила 8656грн.59коп., але вона на даний час сплачена. Відповідач також вказував на те, що ним подавались позивачу відповідні розрахунки та звіти про фактично спожиту теплову енергію на підставі приладів обліку, та додатком № 1 до договору визначена вартість отриманої теплової енергії, відповідно оплату за спожиту теплову енергію було здійснено по тарифу, вказаному сторонами в договорі. Відповідач також вказував на те, що прокурором, в порушення ст.2 ГПК України, ст.5 Закону України „Про прокуратуру” та Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99р. по справі № 1-1/99, фактично позов подано в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі", яке ніяким чином не може бути і не є органом державної влади, з приводу виконання договірних умов та з метою уникнення від обов’язку сплати державного мита та відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, які визначені чинним законодавством. Також відповідач посилався на те, що підставою для проведення розрахунків між сторонами за теплову енергію на умовах інших ніж визначені договором № 70 та додатком № 1 до договору, може бути лише наявність додаткової угоди з визначеними між сторонами іншими істотними умовами.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до прийняття рішення по справі позивач неодноразово збільшував, зменшував розміри позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних та пені. Подані позивачем клопотання від 23.11.07р. та від 14.12.07р. судом розглянуті та відповідно прийнято збільшення, зменшення розміру позовних вимог про що вказано в ухвалі суду від 06.12.07р. та від 17.12.07р.

У поданому поясненні №76 від 17.12.07р. відповідач проти позовних вимог заперечував та зазначив, що вимога ТОВ „НіжинТеплоМережі” про сплату 3% річних суперечить вимогам законодавства, що інфляційні витрати по відношенню до нарахованої заявником суми за період з 10.04.07р. по 31.08.07р. складають 1171,69грн., що строк, за який має бути нарахована заборгованість визначається як термін 4 місяці 20 днів з 10.04.07р. по 31.08.07р. або 142дні і розрахунок пені за цей строк у випадку, якщо за основну суму боргу прийняти суму боргу розраховану позивачем, становить 778,60грн., що позивачем не вірно вказана облікова ставка НБУ розмір якої з 10.06.06р. до 01.06.07р. становив 8,5%, а з 01.06.07р. і на теперішній час –8%, що клопотання про зміну позовних вимог ТОВ „НіжинТеплоМережі”, яке підписане юрисконсультом Кіфік О.М. не може вважатися належним документом, який відповідає вимогам Цивільного кодексу України, оскільки підписане особою, якій не надано права підписувати документи від імені цього підприємства, що вбачається з тексту доручення №01-07/648 від 15.05.07р., що наданий до суду розрахунок штрафних санкцій теж не може вважатися належним документом, оскільки він не містить підписів посадових осіб підприємства і таким чином відсутні всі підстави вважати його офіційним документом підприємства.

В поданому поясненні №01-07/46 від 15.01.08р. позивач зазначив, що в листопаді 2004р. була проведена перевірка площі в зв’язку з реконструкцією 1 поверху торгівельного залу і підключення до мережі системи теплопостачання, що при огляді та перевірці технічного паспорту на будівлю опалювальна площа збільшилася на 430,17кв.м і склала станом на 01.11.04р. –4285,57кв.м, що в грудні 2005р. ДП „Критий ринок „Прогрес” свої приміщення здав в оренду приватним підприємцям, з якими безпосередньо було укладено договори на теплопостачання, а саме дог.№244 від 01.12.05р. –П.П.Латарія С.В., площа 130,5кв.м.; дог.№243 від 01.12.05р. –АТЗТ „Чернігівмобілтелеком”, площа 105,1кв.м.; дог.№400 від 01.12.05р. –ТОВ „Інтерфарм-Київ”, площа 111,5кв.м., загальна площа 347,4кв.м. Позивач зазначив, що з 01.07.06р. площа торгівельного комплексу відповідача, на яку проводились нарахування склала - 3938,17кв.м. (4285,57кв.м –347,4кв.м), що за площу 10,45кв.м, яка знаходиться в полупідвальному приміщенні, нарахування проводиться по тарифу за 1 кв.м., так як обігрівальні прилади встановлені до приладу обліку теплоенергії та теплолічильником не обраховуються.

Від КП „Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації” Чернігівської обласної ради надійшов лист від 23.01.2008р. за №67, в якому на виконання ухвали від 16.01.07р. повідомляє, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи об’єкт нерухомості за адресою м.Ніжин, вул..Шевченка, 21 станом на 03.02.05р. має загальну площу –6267,7 кв.м, в тому числі 1-й поверх –2241,1кв.м, 2-й поверх –1920,7кв.м. У листі також зазначено, що 4161,8кв.м. з вказаної площі 1-го та 2-го поверхів належить на праві власності територіальній громаді Ніжинської міської ради на підставі свідоцтва про право власності. 36,1 кв.м 1-го поверху належить на праві власності СПД Лупинос М.І. на підставі договору купівлі-продажу.

Позивачем подано письмове пояснення від 25.01.08р. за №01-07/118 щодо визначення кількості спожитої відповідачем теплової енергії за показниками лічильника, щодо перегляду площ приміщень відповідача, виявлення прибудови торгівельних павільйонів з боку головного фасаду та прибудов субспоживачів, щодо включення в розрахунок, крім площі зазначеної в договорі №70 від 16.01.04р., ще виявлених 82,77кв.м додаткових опалювальних площ відповідача, щодо самовільного надання відповідачем дозволів на підключення додаткових систем теплоспоживання до внутрішньої будинкової системи та лічильника КМ-5 №002819. Також позивач підтримав позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 22719,56грн., в тому числі боргу –18106,26грн., пені - 2842,10грн., 3% - 498,15грн., інфляційних втрат 1273,05грн.

Позивачем подано пояснення від 29.01.08р. за №01-07/128 щодо публікації рішення виконкому №424 від 11.09.06р. в засобах масової інформації.

Під час розгляду справи представники відповідача заперечували проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, не погоджуючись з наведеними позивачем нарахуваннями вартості та кількості спожитої теплової енергії.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Враховуючи, що заяви позивача про зменшення та збільшення розміру позовних вимог прийняті судом, а тому суд розглядає позовні вимоги позивача з урахуванням його заяв про зменшення та збільшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні представники позивача підтримали остаточно визначені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 22719,56грн., в тому числі боргу –18106,26грн., пені - 2842,10грн., 3% - 498,15грн., інфляційних втрат 1273,05грн.

Матеріали справи свідчать, що 16.01.2004р. між сторонами було укладено договір № 70 на постачання теплової енергії та додаток №1 до договору. Відповідно до п.1.1. договору постачальник (позивач по справі) бере на себе зобов’язання виробляти і постачати споживачу (відповідачу по справі) теплову енергію об’єктам, які перераховано у додатку №1 до договору, а споживач зобов’язується сплачувати за одержану теплову енергію шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника за затвердженими тарифами (цінами) в термін, передбачений договором.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У п.3.1.6 договору передбачено право постачальника вносити зміни в додаток №1 до договору з відображенням змін об’єктів теплоспоживання в міру надходження письмових заяв від споживача.

Під час розгляду справи та дослідження доказів поданих сторонами, суд встановив, що надані до матеріалів справи позивачем та відповідачем примірники додатку №1 до договору мають відмінності стосовно визначення об’єктів теплоспоживання, а саме в поданому позивачем примірнику додатку №1 міститься п. 4, згідно якого відповідачу встановлено додатково з 01.11.04р. опалювальну площу у розмірі 422,92кв.м +7,25кв.м =430,17кв.м (а.с.18 т.1).

В поданому відповідачем примірнику додатку №1 до договору №70 від 16.01.04р. (а.с.10 т.2) пункт 4 та додатковий розмір опалювальної площі відсутній.

Щодо решти об’єктів теплоспоживання по вул. Шевченка, 21 м. Ніжин, перелічених в примірниках додатку №1 до договору №70 від 16.01.04р., а саме п.1. Ринок „Прогрес” 1 пов. –1866,0кв.м., п.2. Ринок Прогрес 2 пов. –1920,7кв.м., п.3. Гараж –68,7кв.м., на загальну суму площі - 3855,4кв.м, як у споживача так і відповідача відсутні будь-які заперечення.

Крім того, сторони в додатку №1 передбачили, що з 01.09.03р. абонентна плата (щомісячна на протязі року) –0,40грн./м.кв., згідно показників лічильників на протязі опалювального періоду за 1 Гкал –80,3грн., за 1кв.м –3,0грн. Розрахунки проводяться згідно встановленого теплолічильника, довідку за спожите тепло необхідно подавати до 20 числа кожного місяця в письмовій формі по п.1.2 договору, при відсутності довідки або виходу з ладу лічильника –розрахунок згідно договору.

Позивачем не подано суду належних та допустимих доказів у відповідності до приписів ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України стосовно зміни позивачем об’єктів теплоспоживання відповідача (первісно перелічених в додатку №1 до договору), не подано доказів погодження з відповідачем зміненої позивачем в додатку №1 опалювальної площі відповідача.

У відповідності до ст.188 Господарського кодексу України зміни господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

З огляду на викладене суд доходить до висновку про безпідставне збільшення позивачем в односторонньому порядку розміру опалювальної площі відповідача, а відповідно і об’єму спожитої ним теплової енергії. А тому наведені позивачем розрахунки фактично спожитої відповідачем теплової енергії виходячи із загальної опалювальної площі 3938,17кв.м та 10,45кв.м підвалу судом не приймаються.

Матеріалами справи підтверджено встановлення лічильника теплової енергії марки КМ-5 заводський номер 002819 на вводі в приміщення ДП „Критий ринок”Прогрес” та прийняття його в експлуатацію.

На виконання умов договору відповідачем надавалися позивачу довідки щодо показників лічильника спожитої теплової енергії за період з 20.03.06р. по 17.04.06р., з 27.10.06р. по 16.04.07р. (а.с.58 т.2, а.с.83-88 т.1)

При визначенні об’єму фактично спожитої відповідачем теплової енергії за період липень 2006р.-квітень 2007р., судом враховано, що опалювальна площа відповідача за умовами договору становить 3855,4кв.м, що позивачем укладено окремо договори на постачання теплової енергії з 01.12.2005р. із споживачами: ПП Латарія договір №244 –площа 130,8кв.м, АТЗТ „Чернігівмобілтелеком” договір №243 –площа 105,1кв.м, ТОВ „Інтерфарма-Київ” договір №400 – площа 111,5кв.м, тобто на загальну площу 347,4кв.м, на яку судом пропорційно зменшувалося нарахування Гкал спожитої відповідачем теплової енергії за показниками лічильника за період жовтень2006р-квітень 2007р.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач зобов’язаний оплатити вартість спожитої теплової енергії у наступному розмірі: липень 2006р. –1542,16грн. (3855,4кв.м), серпень 2006р. –1542,16грн. (3855,4кв.м), вересень (за 15 днів) 2006р. - 771,08грн. (3855,4кв.м), за жовтень 2006р. –1951,59грн. (7,52Гкал), за листопад 2006р. –8517,45грн. (32,82Гкал), за грудень 2006р. –9075,41грн. (34,97Гкал), за січень 2007р. –10832,36грн. (41,74Гкал), за лютий 2007р.- 15142,99грн. (58,35Гкал), за березень 2007р. –11795,18грн. (45,45Гкал), за квітень 2007р. –672,16грн. (2,59Гкал), виходячи з пропорційного розміру отриманих послуг відповідачем з урахуванням наявності субспоживачів. Таким чином, загальна вартість спожитої відповідачем теплової енергії становить 61842,54грн.

При визначенні розміру спожитої теплової енергії судом прийнято до уваги зміну діючих тарифів на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради №424 від 11.09.06р., яким встановлено тарифи на послуги теплопостачання при відсутності лічильника щомісячно на протязі опалювального періоду за 1 кв.м –7,53грн., при наявності лічильника (щомісячно на протязі опалювального періоду) за 1 Г/кал. –259,52грн.

У п.2 рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради №424 від 11.09.06р. „Про встановлення тарифів на послуги теплопостачання та гарячого водопостачання по товариству з обмеженою відповідальністю „НіжинТеплоМережі” визначено, що тарифи вводяться в дію з дня опублікування прийнятого рішення в міській газеті „Вісті”.

Заперечення відповідача стосовно зміни тарифів є безпідставні і судом до уваги не можуть бути прийняті з наступних підстав.

Пунктом 3.1.7 договору сторони передбачили право позивача в односторонньому порядку вносити зміни до договору - змінювати діючі тарифи на відпущене тепло згідно з діючим законодавством України, розпорядженнями обласної держадміністрації, рішеннями міської ради та зміни тарифів на енергоносії.

Також згідно п.3.2.5 договору позивач взяв на себе зобов’язання через засоби масової інформації повідомляти споживача про зміну тарифів.

Дане рішення, згідно п.3.2.5 договору, було опубліковано в газеті „ Вісті” за 15.09.2006р.

В помісячних рахунках, які виставлялись позивачем відповідачеві на оплату спожитої теплової енергії, і проти факту отримання яких відповідач не заперечував, також були зазначені нові тарифи на теплопостачання.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку, що відповідач, був належним чином, відповідно до умов договору, повідомлений про зміну тарифів на послуги теплопостачання.

Відповідно до п. 2.2.10 договору споживач зобов’язаний щомісячно здійснювати розрахунки за всю спожиту теплову енергію, згідно з тарифами шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника після отримання рахунку на оплату. У випадку відсутності рахунку до 10 числа наступного місяця споживач зобов’язаний повідомити про це постачальника. При невиконанні цієї вимоги вважається, що споживач отримав рахунок на оплату спожитої теплової енергії.

Матеріалами справи підтверджується пред’явлення відповідачу рахунків на оплату спожитої теплової енергії.

Остаточний розрахунок відповідно до п.5.5.3 договору здійснюється споживачем на підставі даних про фактичний обсяг спожитої теплової енергії (за звітний місяць) до 10 числа місяця наступного за звітним.

Подані сторонами копії платіжних доручень підтверджують проведення відповідачем часткової оплати спожитої теплової енергії у сумі 44454,83грн., в тому числі за №15 від 28.09.06р. на суму 3660,12грн., №13 від 28.09.06р. на суму 3150,50грн., №14 від 28.09.06р. на суму 189,38грн., №43 від 08.12.06р. на суму 8652,65грн., №55 від 26.12.006р. на суму 9193,03грн., №13 від 23.10.07р. на суму 8656,59грн., №43 від 22.02.07р. на суму 10952,56грн.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи, відповідач в порушення умов договору за отриману теплову енергію розрахувався частково на суму 44454,83грн., у зв’язку з чим заборгованість відповідача на день розгляду справи становить 17387,71грн. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу у сумі 18106,26грн. за період з 01.07.06р. по 31.08.07р. підлягають задоволенню частково у сумі 17387,71грн. В решті стягнення боргу вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку з безпідставністю нарахування.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 2842,10грн.93коп. за період з 11.03.07р. по 31.10.07р. за прострочку оплати спожитої теплової енергії.

Відповідно до ст. ст.546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Умовами договору (п.5.7) сторони передбачили, що при порушенні п.5.5.3 споживач оплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від належної до сплати суми за кожний день прострочки.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок стягуваної суми пені, суд встановив, що позивачем не було враховано зміну розміру облікової ставки НБУ з 01.06.07р. із 8,5% на 8% в період нарахування пені, а також позивачем не враховані приписи ч.6 ст.232 Цивільного кодексу України, що нарахування пені припиняється через шість місяців з моменту настання строку виконання зобов’язання, так по зобов’язанню за лютий місяць 2007р. припиняється нарахування пені 11.09.07р., за березень місяць 2007р. –11.10.07р. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 2138грн.91коп. за період з 11.03.07р. по 31.10.07р. В решті нарахування пені вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку з безпідставністю проведеного нарахування.

Позивач просить стягнути з відповідача 498,15грн. три проценти річних за період з 11.03.07р. по 31.10.07р., 1273,05грн. інфляції за період з 11.03.07р. по 15.08.07р.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити борг урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем зобов’язання щодо оплати спожитої теплової енергії, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 460,68грн. - три проценти річних за період з 11.03.07р. по 31.10.07р. та 1244,13грн. інфляційних втрат за період з 11.03.07р. по 15.08.07р. В решті нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку з безпідставністю проведеного нарахування.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов’язання не виконав, за поставлену теплову енергію своєчасно не розрахувався, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення боргу в сумі 17387грн.71коп., в частині стягнення пені в сумі 2138,91грн., в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 1244,13грн., в частині стягнення 3% річних в сумі 460,68грн. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита в сумі 212,31грн. та 110,27грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 625, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Критий ринок „Прогрес” державного комунального підприємства „Комунальний ринок” (вул.Шевченка,21, м. Ніжин, р/р 5716 в ПІБ м.Ніжина, МФО 353434 код 32170395) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „НіжинТеплоМережі” (вул. Глібова,1, м. Ніжин, р/р 1650 Відділення ВАТ „Банк „Демарк” м. Чернігів МФО 353575 код 32750668) 17387грн.71коп. боргу, 2138грн.91коп. пені, 1244грн.13коп. інфляційних втрат, 460грн.68коп. три проценти річних, 212грн.31коп. державного мита та 110грн.27коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Головуючий суддя Книш Н.Ю.

Суддя Фетисова І.А.

Суддя Лавриненко Л.М.

Повний текст рішення підписано 01.02.2008р.

Головуючий суддя Книш Н.Ю.

Суддя Фетисова І.А.

Суддя Лавриненко Л.М.