КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2008                                                                                           № 18/376-48/354

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

позивача – Скачко А.А.,

відповідача – Жукова С.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Калина-ЛТД”

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.12.2007

у справі № 18/376-48/354

за позовом                               Закритого акціонерного товариства “Калина-ЛТД”

до                                                   Антимонопольного комітету України

про                                                  визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.04.06р. № 11-р/тк у справі № 03-06/52-2005

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.07.2006 порушено провадження у справі № 18/376 за позовом Закритого акціонерного товариства “Калина-ЛТД” (далі –ЗАТ “Калина-ЛТД”) до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 11-р/тк від 27.04.2006 у справі № 03-06/52-2005 в частині накладення штрафу в сумі 50 000,00 грн. на ЗАТ “Калина-ЛТД”.

Рішенням господарського суду м. Києва від 16.11.2006 позов задоволено повністю. Суд визнав недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 11-р/тк від 27.04.2006 у справі № 03-06/52-2005 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” в частині накладення штрафу в сумі 50 000,00 грн. на ЗАТ “Калина-ЛТД”.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 рішення господарського суду м. Києва від 16.11.2006 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2007 рішення господарського суду м. Києва від 16.11.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.08.2007 справі присвоєно номер 18/376-48/354.

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.12.2007 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 28.12.2007 ЗАТ “Калина-ЛТД” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати, а позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Антимонопольний комітет України проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив рішення господарського суду м. Києва від 28.12.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ “Калина-ЛТД” – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням № 11-р/тк від 27.04.2006 у справі № 03-06/52-2005 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України вирішила:

1. Визнати дії ВАТ “Суминафтопродукт”, ЗАТ “ТД “Укртатнафта” в особі Сумської філії, ЗАТ “Гефест”, групи “Суми-Ойл-Калина-ЛТД”, які полягали у одночасному (синхронному) підвищенні, починаючи з липня 2005 роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне, встановленні при цьому їх однакового розміру, який утримувався протягом тривалого часу – вересня-жовтня 2005 у межах м. Суми та Сумського району, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується за пунктом 1 статті 50, пунктом 1 частини 2 та частиною 3 статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції” як антиконкурентні узгоджені дії ВАТ “Суминафтопродукт”, ЗАТ “ТД “Укртатнафта”, ЗАТ “Гефест”, групи суб’єктів господарювання у складі “Суми-Ойл-ТОВ “ВКФ “Калина-ЛТД”, які стосуються встановлення цін реалізації низькооктанових бензинів, високооктанових бензинів та дизельного пального у вигляді схожих дії (бездіяльності) на ринках роздрібної торгівлі дизельним пальним у межах м. Суми та Сумського району, які призвели до недопущення, усунення, чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об’єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

2. Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 цього рішення, накласти штраф у розмірі, зокрема, на ЗАТ “Калина-ЛТД” – 50000,00 грн.

До рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 11-р/тк від 27.04.2006 додано додаток “Динаміка зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне у липні-вересні 2005 року у відповідачів”.

Рішення Тимчасової адміністративної колегія Антимонопольного комітету України мотивоване тим, що починаючи з липня 2005 відбулось значне зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне. При цьому, ВАТ “Суминфтопродукт”, ЗАТ “ТД “Укртатнафта” в особі Сумської філії (надалі ЗАТ “ТД “Укртатнафта”), ЗАТ “Гефест” та ТОВ “Суми-Ойл”, що діють на ринках роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та роздрібної торгівлі дизельним пальним в межах м. Суми та Сумського району Сумської області, одночасно (синхронно) підвищували роздрібні ціни на моторні бензини та дизельне пальне, встановлюючи при цьому їх однаковий розмір, який утримували на протязі вересня-жовтня 2005.

Дослідженням ринків встановлено, що у період з січня 2005 року по жовтень 2005 року на ринках з товарними межами “роздрібна торгівля низькооктановими бензинами”, “роздрібна торгівля високооктановими бензинами” та “роздрібна торгівля дизельним пальним” на території м. Суми та Сумського району Сумської області діяло 7 суб’єктів господарювання: ВАТ “Суминафтопродукт”, ЗАТ “ТД “Укртатнафта”, ЗАТ “Гефест”, група “Суми-Ойл - Калина-ЛТД”, ТОВ “Роснафтолюкс”, ТОВ “Богест” та ТОВ “Альрамі”.

Зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне почалось у липні 2005 року. Зокрема, 19 липня 2005 року на АЗС відповідачів, відбулось одночасне зростання до однакового рівня роздрібних цін на бензин А-80(76) з 2,85 грн./л до 2,90 грн./л, на А-95 з 3,20 грн./л до 3,30 грн./л (ЗАТ “Гефест” з 21 липня) та на дизельне пальне з 2,90 грн./л до 3,00 грн/л. Одночасне зростання (протягом одного-трьох днів) роздрібних цін на бензини та дизельне пальне до однакового рівня відбувалось неодноразово протягом липня-вересня 2005 року в короткі проміжки часу. Так, у липні - 19, 21-22, 25 та 28 числа, у серпні - 5-6, 9-10,17-19, 24-27, 28-30 числа, у вересні 5, 6 числа. Після 6 вересня 2005 року зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне припинилось і зазначені ціни протягом вересня-жовтня 2005 року у відповідачів були однаковими: на бензин А-80(76) - 3,40 грн./л, бензин А-92 - 3,90 грн./л, бензин А-95 - 4,10 грн./л, дизельне пальне - 3,80 грн./л.

Рівень роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне, встановлених відповідачами у м. Суми та Сумському районі у період з 28.09.2005 по 26.10.2005 перевищував середній рівень роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне у сусідніх областях України : Полтавській, Чернігівській, Харківській, а також в цілому по Україні.

Не надано економічного обґрунтування підвищення роздрібних цін, запровадженого порядку розрахунку торговельної надбавки при роздрібній реалізації моторних бензинів та дизельного пального.

Одночасне зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне до однакового рівня у липні – вересні 2005 року на АЗС відповідачів відбулось і у випадках коли закупівельні ціни не змінювались.

Негативні зміни на ринку проявлялись у поведінці всіх суб’єктів господарювання, щодо яких прийнято рішення Антимонопольним комітетом України, яка є подібною і полягала в одночасному встановленні однакових роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне у липні – вересні 2005 року та утриманні однакового їх рівня на протязі тривалого часу з вересня – жовтня 2005 року.

Дії, зокрема, ЗАТ “Калина-ЛТД” на ринках роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, ринках роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та роздрібної торгівлі дизельним пальним в частині підвищення роздрібних цін на бензини та дизельне пальне до однакового рівня, починаючи з липня 2005 року, та утриманні їх на однаковому рівні у вересні-жовтні 2005 року є подібними, та аналіз ситуації на ринках спростовує можливість пояснити негативні явища на цих ринках будь-якими об’єктивними причинами, тому зазначене свідчить про наявність узгоджених дій суб’єктів господарювання, в тому числі й ЗАТ “Калина-ЛТД”, що призвели до усунення конкуренції між ними на ринках роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та дизельним пальним у межах м. Суми та Сумського району Сумської області. Узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України „Про захист економічної конкуренції” є антиконкурентними узгодженими діями. Зазначені дії визначаються як горизонтальні та охоплюють значну, понад 80% частину ринків роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та дизельним пальним у межах м. Суми та Сумського району Сумської області.

Причиною спору у справі стало питання про наявність підстав для визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 11-р/тк від 27.04.2006 у справі № 03-06/52-2005 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” щодо накладення штрафу в сумі 50 000,00 грн. на ЗАТ “Калина-ЛТД”.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції” за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу.

Згідно ст. 59 Закону України „Про захист економічної конкуренції” підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

На підставі Законів України “Про Антимонопольний комітет України” та “Про захист економічної конкуренції”, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за № 317/6605, Антимонопольним комітетом України було проведено дослідження ринків роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами, роздрібної торгівлі високооктановими бензинами та роздрібної торгівлі дизельним пальним у межах м. Суми та Сумського району Сумської області за період з січня по жовтень 2005 року.

Проведеним Антимонопольним комітетом України дослідженням було встановлено, що у період з січня 2005 року по жовтень 2005 року сукупні частки ВАТ „Суминафтопродукт”, ЗАТ „ТД „Укртатнафта”, ЗАТ „Гефест”, група „Суми – Ойл – Калина-ЛТД” на ринках з товарними межами “роздрібна торгівля низькооктановими бензинами”, “роздрібна торгівля високооктановими бензинами” та “роздрібна торгівля дизельним пальним” на території м. Суми та Сумського району Сумської області складали понад 95, 87 та 86 відсотків відповідно.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції” контроль - вирішальний вплив однієї чи декількох пов'язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб'єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб'єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб'єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб'єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб'єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб'єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб'єкті господарювання. Пов'язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб'єкта господарювання. Зокрема, пов'язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

Суб'єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб'єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб'єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. Господарською діяльністю не вважається діяльність фізичної особи з придбання товарів народного споживання для кінцевого споживання (ст. 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції”).

ТОВ „ВКФ „Калина ЛТД”, а з 1 жовтня 2005 року – його правонаступник ЗАТ „Калина-ЛТД” здійснювало контроль у розумінні ст. 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції” над ТОВ „Суми – Ойл” завдяки укладенню договорів комісії від 01.10.2004 № 01/10-02 та від 01.10.2005 № 289/К, які давали можливість ТОВ „ВКФ „Калина-ЛТД”, а в подальшому ЗАТ „Калина-ЛТД” на підставі зазначених договорів визначати умови господарської діяльності ТОВ „Суми – Ойл”, внаслідок чого, група суб’єктів господарювання у складі ТОВ „Калина-ЛТД” та ТОВ „Суми – Ойл”, а з 1 жовтня 2005 – ЗАТ „Калина – ЛТД” та ТОВ „Суми – Ойл” є суб’єктом господарювання в розумінні ст. 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції”.

Зростання роздрібних цін на АЗС зазначених суб’єктів господарювання на моторні бензини та дизельне пальне почалось у липні 2005 року і темпи зростання роздрібних цін на АЗС цих суб’єктів господарювання значно перевищували рівень інфляції.

Під час проведеного дослідження, Антимонопольним комітетом України було встановлено, що одночасне зростання роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне до однакового рівня у липні-вересні 2005 на АЗС цих суб’єктів господарювання відбувалось у випадках, коли закупівельні ціни не змінювались.

Суб’єкти господарювання отримували моторні бензини та дизельне пальне від різних постачальників за різними закупівельними цінами.

При однаковому рівні роздрібних цін, вони мали різний рівень торговельних надбавок і різний рівень витрат.

Аналіз зміни обсягів реалізації моторних бензинів та дизельного пального у зв’язку з підвищенням роздрібних цін показав, що загальні обсяги роздрібної реалізації моторних бензинів та дизельного пального в натуральних показниках у вказаних суб’єктів господарювання у жовтні 2005 року в порівнянні з жовтнем 2004 року знизились у кожного з них.

Антимонопольним комітетом України з’ясовано та відображено у своєму рішенні, що негативні зміни на ринку проявляються у поведінці всіх вказаних суб’єктів господарювання, їх поведінка була подібною і полягала в одночасному встановлені однакових роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне у липні-вересні 2005 року та утриманні однакового їх рівня на протязі тривалого часу вересня - жовтня 2005 року.

Антимонопольним комітетом України з’ясовано, що у період з 28.09.2005 по 26.10.2005 у м. Суми та Сумському районі рівень встановлених цін зазначеними суб’єктами господарювання перевищував середній рівень роздрібних цін на моторні бензини та дизельне пальне в інших областях та в цілому по Україні.

Виходячи із матеріалів справи колегія суддів вважає, що аналіз ситуації на вказаних в оспореному рішенні товарних ринках свідчить про погодженість схожих дій, зокрема, і ЗАТ “Калина-ЛТД”, які полягали в одночасному (синхронному) підвищенні цін та утриманні їх на однаковому рівні.

Внаслідок зазначених дій суб’єктів господарювання була усунена цінова конкуренція між ними щодо задіяних товарів, що спричинило обмеження конкуренції на ринках “роздрібної торгівлі низькооктановими бензинами”, “роздрібної торгівлі високооктановими бензинами” та “роздрібної торгівлі дизельним пальним” в межах території м. Суми та Сумського району Сумської області.

Зважаючи на сукупні розміри часток товариств на задіяних товарних ринках, зазначені схожі дії призвели до суттєвого обмеження конкуренції, що дозволило цим суб’єктам господарювання значно посилити їхній ринковий вплив (порівняно з тим, що існував за умови їхньої незалежної конкурентної поведінки) та встановити у період з 28 вересня 2005 року по 26 жовтня 2005 року такі ціни, що перевищували рівень середніх цін на моторні бензини та дизельне пальне в інших областях та в цілому по Україні.

Економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (ст. 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції”).

Порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).

Згідно ст. 5 Закону України „Про захист економічної конкуренції” узгодженими діями є укладення суб'єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об'єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб'єктів господарювання.

Узгодженими діями є також створення суб'єкта господарювання, об'єднання, метою чи наслідком створення якого є координація конкурентної поведінки між суб'єктами господарювання, що створили зазначений суб'єкт господарювання, об'єднання, або між ними та новоствореним суб'єктом господарювання, або вступ до такого об'єднання.

Особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про захист економічної конкуренції” антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються: 1) встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів; 2) обмеження виробництва, ринків товарів, техніко-технологічного розвитку, інвестицій або встановлення контролю над ними; 3) розподілу ринків чи джерел постачання за територіальним принципом, асортиментом товарів, обсягом їх реалізації чи придбання, за колом продавців, покупців або споживачів чи за іншими ознаками; 4) спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів; 5) усунення з ринку або обмеження доступу на ринок (вихід з ринку) інших суб'єктів господарювання, покупців, продавців; 6) застосування різних умов до рівнозначних угод з іншими суб'єктами господарювання, що ставить останніх у невигідне становище в конкуренції; 7) укладення угод за умови прийняття іншими суб'єктами господарювання додаткових зобов'язань, які за своїм змістом або згідно з торговими та іншими чесними звичаями в підприємницькій діяльності не стосуються предмета цих угод; 8) суттєвого обмеження конкурентоспроможності інших суб'єктів господарювання на ринку без об'єктивно виправданих на те причин.

Антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України „Про захист економічної конкуренції” за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.

Виходячи із матеріалів справи, а також враховуючи те, що ч. 2 та ч. 3 ст. 6 Закону України „Про захист економічної конкуренції” містять ознаки одного порушення законодавства про захист економічної конкуренції – антиконкурентних узгоджених дій (п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України „Про захист економічної конкуренції”), колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оспорене рішення Антимонопольний комітет України обґрунтовано кваліфікував дії ЗАТ “Калина-ЛТД” за п.1 ст. 50, п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 6 Закону України „Про захист економічної конкуренції” і на підставі ч. 2 ст. 52 Закону України „Про захист економічної конкуренції” правомірно наклав на товариство штраф, а тому наведені ЗАТ “Калина-ЛТД” обставини, не можуть, згідно ст. 59 Закону України “Про захист економічної конкуренції” бути підставою для визнання недійсним опореного рішення Антимонопольного комітету України.

Доводи ЗАТ “Калина-ЛТД”, наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що господарський суд м. Києва не виконав вказівок, що містилися в постанові Вищого господарського суду України від 03.07.2007 по справі № 18/376, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на те, що суд першої інстанції відповідно до ст. 111-12 ГПК України виконав вказівки, що містилися у постанові касаційної інстанції, зокрема, як вбачається із мотивувальної частині оскарженого рішення суду, суд зазначив, що Антимонопольним комітетом України належним чином встановлено та доведено наявність групи суб’єктів господарювання „Суми – Ойл” – Калина –ЛТД” в розумінні абзацу 12 ст. 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції”, встановлені факти, які доводять вчинення схожих антиконкурентних узгоджених дій відповідачів по справі № 03-06/52-2005, встановлено факт вчинення ЗАТ Калина – ЛТД”, як учасником групи „Суми – Ойл” – Калина – ЛТД” одночасних дій, східних із діями інших відповідачів по справі № 03-06/52-2005. Також суд встановив, що ЗАТ „Калина-ЛТД” не надало економічного обґрунтування підвищення роздрібних цін на нафтопродукти.

Колегією суддів не приймаються до уваги й інші доводи, наведені ЗАТ “Калина-ЛТД” в апеляційній скарзі, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 28.12.2007.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 28.12.2007 у справі № 18/376-48/354.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 28.12.2007 у справі № 18/376-48/354 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Калина-ЛТД” – без задоволення.

2.          Матеріали справи № 18/376-48/354 повернути господарському суду м. Києва.

3.          Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді