ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
лютого 2008 р.
Справа № 47/592-07

вх. № 12771/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю від 04.12.2007р.  відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1., м. Харків

до  Товариства з
обмеженою відповідальністю "Навчальний друк", м. Дергачі

про тягнення 34242,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі 27217,20грн., пені у розмірі 3482,61грн.,
інфляційних у розмірі 2903,10грн., 3% річних у розмірі 639,97грн., які виникли
внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі
договору від 06.11.2006р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача
судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 342,43грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Позивач надав через канцелярію господарського суду 06.02.2008р.
пояснення до позовної заяви, в яких він зазначає загальну суму пені, яка
підлягає стягненню з відповідача за прострочення виконання грошових
зобов"язань по договору від 06.11.2006р. що становить у розмірі
2240,79грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву та
витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального
кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було
укладено договір б/н від 06.11.2006р. строком дії до 06.11.2007р. Відповідно до
умов даного договору постачальник зобов"язався передати у власність
покупця товар, а покупець у свою чергу зобов"язався прийняти, та оплатити
отриманий товар на умовах передбачених цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи поставка поліграфічних
матеріалів здійснювалась, згідно п. 4.2. договору від 06.11.2006р.. на підставі
замовлень покупця.

Відповідно до умов п.1.2. договору від 06.11.2006р., асортимент,
кількість і ціна товару визначалась сторонами при формуванні замовлення на
кожну партію товару і зазначалась в рахунках-фактурах постачальника. Згідно
положень п. 4.3. договору від 06.11.2006р. датою узгодження сторонами
замовлення на поставку товару вважалась дата виписки постачальником
рахунка-фактури на сплату замовленого товару; підтвердженням замовлення зі
сторони покупця вважалось прийняття ним поставленого постачальником товару із
оформленням відповідної товарної накладної.

Крім того, датою поставки товару вважалась дата, зазначена у
відповідній накладній (п.4.6 вищеназваного договору).

Позивач в період з 14.11.2006р. по 20.02.2007р. поставив
відповідачу товар на загальну суму 27987,20грн.

Відповідно до вимог п. 3.2 вищезазначеного договору, оплата за
отриманий товар повинна здійснюватись в національній валюті шляхом
перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі
рахунку-фактури постачальника.

Відповідач отримав товар, але його вартість сплатив лише частково
на суму 770,00грн.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем після
часткової сплати за отриманий товар становить у сумі 27217,20грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу  України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем
не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення
відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги
обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі
27217,20грн.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 8.1 договору б/н від 06.11.2006р. за несвоєчасне виконання
грошових зобов"язань була встановлена відповідальність у вигляді пені у
розмірі 0,5% від неоплаченої суми за кожний день прострочки, але не більш
подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов"язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ та приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе
обов"язок по оплаті в термін, встановлений договором позовні вимоги в
частині стягнення пені в сумі 2240,79грн. відповідають вимогам договору та
діючому законодавству України, та підлягають задоволенню, а в іншій частині
позову у сумі 1241,82грн. суд вважає за необхідне відмовити, як безпідставно
нараховані.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині
стягнення інфляційних у розмірі 2903,10грн. та 3% річних, що становить суму у
розмірі 639,97грн. підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому
законодавству, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу
України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”, що становить 330,01грн. та згідно зі
статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 113,72гривень слід
покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, ч.2 ст.
625, 611 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від
29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженоювідповідальністю
"Навчальний друк" (62300, Харківська область, Дергачівський район, м.
Дергачі, вул. Петровського, б.163, корп. А, , відомості про
банківські рахунки відсутні.) на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1в АБ "Факторіал-Банк", МФО ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) основної заборгованості у розмірі 27217,20грн.,
інфляційних у розмірі 2903,10грн., 3% річних у розмірі 639,97грн., пені у розмірі
2240,79грн., держмита у розмірі 330,01грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у розмірі 113,72грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті частини позову у сумі 1241,82грн. відмовити.

Повний текст рішення підписано 06.02.2008р.

Суддя
Светлічний Ю.В.