ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№ 32-2/153-07-5585

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Ткаченко Н.Г.

розглянувши

касаційну скаргу

ДПІ у Приморському районі м. Одеси

на постанову

від 11.12.2007 р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2/153-07-5585 господарського суду Одеської області

за заявою

ДПІ у Приморському районі м. Одеси

до

ПП "Тандем плюс", м. Одеса

про

банкрутство

представники сторін в судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Приморському районі м. Одеси звернулася до господарського суду Одеської області з заявою про порушення справи про банкрутство ПП "Тандем плюс" в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2007 р. порушено провадження у справі № 2/153-07-5585 про банкрутство ПП "Тандем плюс".

Постановою господарського суду Одеської області від 07.08.2007 р. (суддя Бахарєв Б.О.) визнано ПП "Тандем плюс" банкрутом відповідно до ст. 52 Закону про банкрутство та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено ініціюючого кредитора та зобов’язано ліквідатора вчинити певні дії.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 р. (судді: Лашин В.В. –головуючий, Єрмілов Г.А., Воронюк О.Л.) апеляційну скаргу ПП "Тандем плюс" задоволено, постанову господарського суду Одеської області від 07.08.2007 р. скасовано та справу передано до цього суду для розгляду зі стадії підготовчого засідання.

Не погоджуючись з винесеною постановою суду апеляційної інстанції, ДПІ у Приморському районі м. Одеси звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 р., а постанову господарського суду Одеської області від 07.08.2007 р. залишити в силі.

На думку заявника касаційної скарги, судом апеляційної інстанції неправомірно скасовано постанову про визнання боржника банкрутом, оскільки вона прийнята у відповідності до вимог ст. 52 Закону про банкрутство.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, визнаючи ПП "Тандем плюс" банкрутом в порядку ст. 52 Закону про банкрутство, суд першої інстанції виходив з того, що боржник неспроможний сплатити заборгованість в сумі 540 826,25 грн., а також не знаходиться за юридичною адресою, що підтверджується актом № 547/24-1024 від 28.05.2007 р., та не подає податкову звітність до органів державної податкової служби протягом року, з 07.07.2006 р., що підтверджується актом № 458 від 21.06.2007 р.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції обґрунтовано не погодився суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Стаття 52 Закону про банкрутство передбачає особливості банкрутства відсутнього боржника.

Згідно з ч. 1 вказаної статті незалежно від розміру вимог до боржника та строку виконання зобов'язань кредитором може бути подана заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника у разі, якщо керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Отже, за правилами цієї статті справа про банкрутство може бути порушена у разі наявності хоча б однієї з перелічених умов, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Тобто, у суді має бути доведений факт нездійснення боржником підприємницької діяльності, зокрема, у зв’язку з його відсутністю за місцезнаходженням.

Втім, акт органу державної податкової служби про незнаходження боржника за юридичною адресою не є таким доказом.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням повинні міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців (далі –Єдиний державний реєстр).

Положеннями ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, яка визначає статус відомостей Єдиного державного реєстру, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому, ч. 3 ст. 18 цього Закону встановлено, що у випадку, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

У зв’язку з чим, при встановленні факту відсутності керівних органів боржника - юридичної особи за її місцезнаходженням як ініціюючий кредитор, так і суд мають керуватися відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїх постановах від 06.06.2006 р. у справі № Б48/12-05, від 22.05.2007 р. у справі № 21/19-06-518.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, висновок суду про неподання боржником податкової звітності до органів державної податкової служби з 07.07.2006 р. спростовується наданими боржником доказами, зокрема, податковою декларацією з ПДВ за січень 2007 р., отриманою ДПІ у Приморському районі м. Одеси 20.02.2007 р., податковою декларацією з ПДВ за лютий 2007 р., отриманою ДПІ у Приморському районі м. Одеси 20.03.2007 р., уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з ПДВ за лютий 2007 р., отриманим ДПІ у Приморському районі м. Одеси 26.03.2007 р.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку щодо скасування постанови господарського суду Одеської області від 07.08.2007 р. про визнання ПП "Тандем плюс" банкрутом, як такої, що не відповідає вимогам ст. 52 Закону про банкрутство.

За таких обставин справи доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права та підстав для її зміни або скасування не вбачається.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст. ст. 17, 18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”, ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 34, 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ДПІ у Приморському районі м. Одеси залишити без задоволення.

2.          Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 р. у справі № 2/153-07-5585 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді                                                    Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко