СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

29 січня 2008 року

Справа № 2-14/10980-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика В.С.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Головков Петро Вікторович, довіреність № 1/4 від 04.01.08;

представник відповідача - Могила Дмитро Васильович, довіреність № б/н від 15.01.08;

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сакський комбінат хлібопродуктів" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Курапова З.І.) від 29.11.2007 у справі №2-14/10980-2007

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Йодобром" (вул. Заводська, 86, Саки, 96500)

до           Відкритого акціонерного товариства "Сакський комбінат хлібопродуктів" (Новоселовское шоссе, 36, Саки, 96500)

про стягнення 6881,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, відкрите акціонерне товариство „Науково-виробниче об’єднання „Йодобром” звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відкритого акціонерного товариства „Сакський комбінат хлібопродуктів” про стягнення з відповідача 6881,73 грн., у тому числі 6600 грн. заборгованості, 199,23 грн. індекс інфляції та 82,50 грн. річних., мотивуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем договірних зобов'язань.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2007 у справі № 2-14/10980-2007 (суддя Курапова З.І.) позовні вимоги задоволені частково: суд стягнув з Відкритого акціонерного товариства „Сакський комбінат хлібопродуктів” на користь Відкритого акціонерного товариства „Науково-виробниче об'єднання „Йодобром” 6600 грн. заборгованості, 184,80 грн. індексу інфляції, 66,18 грн. річних, 101,54 грн. державного мита та 117,47 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду у зв’язку із порушенням норм матеріального та процесуального права, та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Так, апелянт зазначає, що у нього не було господарських зобов’язаннь перед позивачем, оскільки жодних угод або договорів щодо ремонту причепу автомобіля „Sсаnіа” між сторонами не укладалось, а заявку відповідача про надання технічної допомоги, на думку апелянта, підставою для стягнення грошових коштів за виконані ремонтні роботи не можна вважати, так як в ній не вказані такі істотні умови як ціна виконаних робіт та строк їх виконання.

Більш детально доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, про що надав до суду апеляційної інстанції відповідний відзив.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Латиніна О.А. від 29.01.2008 у складі колегії суддю Сотула В.В. у зв’язку із відпусткою було замінено на суддю Горошко Н.П.

Розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 16 від 15.01.2006. відповідач, відкрите акціонерне товариство „Сакський комбінат хлібопродуктів” звернувся до позивача з проханням надати технічну допомогу по ремонту причепа автомобіля „Sсаnіа” та виготовлення поворотних колів у кількості 4 штук на ковшовий вантажник КШМ-6. У зазначену листу відповідач гарантував оплату (а. с. 10).

Згідно акту № РН-0000079 здачі-прийомки виконаних робіт і послуг від 20.01.2007. позивач передав, а відповідач прийняв роботи по ремонту причепу автомобіля „Sсаnіа”, загальна вартість робіт з врахуванням податку на додану вартість становить 9600 грн. У акті зазначено, що сторони претензій друг до друга не мають (а. с. 12).

Рахунок-фактуру позивача № СФ-0000030 від 23.01.2007. (а.с.13) відповідач оплатив частково в сумі 3000 грн. прибутковим касовим ордером від 30.01.2007 (а. с. 9).

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є юридичні факти (пункт 4 частини 2). Юридичними фактами є конкретні обставини реальної дійсності, з якими норми цивільного права пов’язують виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Однак, як правильно зазначено місцевим господарським судом, допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

У даному випадку позивач прийняв до виконання заявку відповідача та виконав ремонт по завданню відповідача, а відповідач здійснив фактичні дії на виконання свого бажання щодо ремонту - передав причеп в ремонт позивачу та одержав причеп із ремонту. При передачі причепу в ремонт сторони не узгодили вартість ремонту, однак, згідно матеріалів справи, відповідач гарантував оплату ремонту, тобто відповідач виразив згоду на оплату фактичних витрат позивача по ремонту причепа.

Вартість ремонту зазначена в акті здачі - прийому виконаних робіт від 30.01.2007 в сумі 9600 грн. Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується сторонами, причеп із ремонту одержав представник відповідача Аблялимов Р.З. по довіреності ЯНГ № 236965 від 30.01.2007. і підписав акт без будь-яких заперечень по якості робіт й їх вартості.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Оплату ремонту відповідач здійснив частково, заборгованість в сумі 6600 грн. дійсно підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню.

Строк оплати ремонту сторонами не встановлений.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Претензією № 3-6/241 від 21.03.2007 позивач заявив вимогу до відповідача про сплату боргу, претензія одержана відповідачем згідно поштовому повідомленню 23.03.2007., тобто строк оплати наступив 30.03.2007.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценті річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія погоджується і з висновком місцевого господарського суду про стягнення індексу інфляції лише за період квітень - червень 2007 року у сумі 184,80 грн., та річних за період 31.03.2007. по 30.07.2007. в сумі 66,18 грн., оскільки, як зазначено вище, строк оплати настав тільки 30.03.2007.

Також, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зроблених судом першої інстанції, а тому судова колегія не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Автономної Республіки Крим.

Керуючись статтями 101, 102, пуктом 1 частини 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сакський комбінат хлібопродуктів" залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2007 у справі № 2-14/10980-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.С. Голик

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

Н.П. Горошко