ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.2008                                                              Справа № 12/31

за позовом приватного підприємця –фізичної особи Біляка Степана Томовича, засновника і видавця газети „Карпатська Україна. Красне поле”, м. Ужгород

до відповідача відкритого акціонерного товариства „Хустське АТП 12142”, м. Хуст

про стягнення заборгованості в сумі 7 730 грн.

Суддя Тисянчин В. М.

Представники:

Від позивача –Біляк С. Т., головний редактор

Від відповідача – не з’явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов приватним підприємцем –фізичною особою Біляком Степаном Томовичем, засновника і видавця газети „Карпатська Україна. Красне поле”, м. Ужгород до відкритого акціонерного товариства „Хустське АТП 12142”, м. Хуст про стягнення заборгованості в сумі 7 730 грн.

Представнику позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Позивач у судовому засіданні (надавши свідоцтво про державну реєстрацію суб’єкта господарювання № 392870 серії ВОО) уточнив статус заявника позову як приватного підприємця –фізичної особи, засновника і видавця газети „Карпатська Україна. Красне поле” (89425, с. Минай Ужгородського району, вул. Широка,2; р/р 0331, МФО 312248, товариство КБ „Коопінвестбанк” в м. Ужгород; код ) та підтримує позовні вимоги посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи.

Водночас позивач заявив, що з огляду на партнерські господарські стосунки з відповідачем, ним не заявляється збільшені позовні вимоги з врахуванням 3 % річних та інфляційних збитків відповідно до ст. 625 ЦК України.

На вимогу суду відповідач письмового відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та копію довідки про включення до ЄДРПОУ не подав, свого уповноваженого представника для участі у розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у справі.

Повідомлення № 453078 підтверджує завчасне вручення відповідачу 28.03.2008 року ухвали від 24.03.2008 року про порушення провадження у справі, де вказано про місце і час призначення розгляду справи, чим забезпечено йому реалізацію Конституційного права на судовий захист (п.4 ст. 129 Конституції України).

Відповідач не скористався своїм правом щодо направлення свого представника для участі в судовому засіданні.

Позаяк, суду не надано відповідачем доказів чи відомостей поважних причин неможливості їх участі в судовому засіданні.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 7 730 грн. –основного боргу щодо оплати за виконані роботи по виготовленню 7 600 примірників друкованої газетної продукції, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- письмовим підтвердженням УДППЗ „Укрпошта” Закарпатської дирекції № 21/3-86 від 15.03.2007 року;

- розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново –господарські зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у суді, обставини спору (права і зобов’язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов’язання –кредитор вправі вимагати виконання обов’язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов’язань у відносинах. Підставою виникнення зобов’язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов’язальні відносини між сторонами, є виконання робіт по виготовленню 7 600 примірників друкованої газетної продукції та передачі її відповідачу (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов’язок відповідача оплатити вартість виконаних робіт по виготовленню 7 600 примірників друкованої газетної продукції є безспірним.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Досліджуючи критерії розмежування вини і недобросовісності суб’єктів спірних відносин суд притримувався лінії розмежування специфічних для різних видів цивільних відносин форм дотримання або порушення обов’язкових з погляду права моральних велінь вочевидь, що має визначатися колом обставин, які зумовлюють застосування до правопорушника заходів цивільно –правової відповідальності.

Позак, невідповідність параметрам добросовісності конкретних характеристик діяння учасника цивільних відносин залежно від мети правового регулювання може призводити не тільки до ненабуття ним певного права або відмови йому у праві на використання того чи іншого засобу правового захисту, а й до зміни його правового становища.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”; ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Хустське АТП 12142” (м. Хуст, вул. Львівська, 190;) на користь приватного підприємця –фізичної особи Біляка Степана Томовича, засновника і видавця газети „Карпатська Україна. Красне поле” (89425, с. Минай Ужгородського району, вул. Широка, 2; код ) суму 7 730 (сім тисяч сімсот тридцять грн.) –основного боргу та 102 (сто дві грн.) - у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тисянчин В. М.