ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 36/470

18.02.08

За позовом

Прокурора Солом’янського району м. Києва в інтересах держави в особі:

1.          Київської міської ради

2.          Солом’янської районної в м. Києві ради

До

Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Більшовик»

про

повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

від позивачів:

не з»явилися

від відповідача:

від прокуратури:

не з»явився

не з»явився

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Прокурора Солом’янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом’янської районної в м. Києві ради про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Більшовик»звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 675,40 кв. м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 42-а.

Обґрунтовуючи заявлений позов, Прокурор Солом’янського району м. Києва посилається на наступне. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом, право оренди землі оформляється договором. Самовільно зайняті земельні ділянки згідно з п. 1 ст. 212 Земельного кодексу України підлягають поверненню власникам землі. Оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Більшовик»відсутній державний акт або договір оренди земельної ділянки площею 675,40 кв. м., розташованої за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 42-а, перебування цього товариства на вказаній земельній ділянці є незаконним.

Київська міська рада та Солом’янська районна в м. Києві рада надали суду письмові пояснення у якій повністю підтримали позовні вимоги, заявлені прокурором Солом’янського району м. Києва.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Більшовик»у судові засідання не з’являвся, відзиву на позовну заяву не подавав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.1997р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників, суд –

В С Т А Н О В И В :

Прокуратурою Солом'янського району м. Києва проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки за адресою: вул. Виборзька, 42-а у Солом’янському районі м. Києва.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що 03.01.1997 р. між ТОВ "МП Більшовик" та ТОВ "Вікторія-1 ЛТД" укладено договір № 1 про сумісну господарську діяльність.

На підставі п. 2.6 балансу ТОВ "Вікторія-1 ЛТД" на баланс ТОВ "МП Більшовик" була передана двоповерхова промислова будівля загальною площею 675,4 кв. м. по вул. Виборзькій, 42-а, про що 24.07.1997 р. складений акт прийому-передачі.

Згідно інформації Київського міського БТІ (лист №25647 від 24.07.06) первинну реєстрацію права власності на двоповерхову промислову будівлю загальною площею 675,4 кв. м. по вул. Виборзькій, 42-а проведено за ТОВ "МП Більшовик" на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 20.07.2005 p.

Прокурор та позивачі стверджують, що ТОВ "МП Більшовик" використовує земельну ділянку площею 675,4 кв. м. по вул. Виборзькій, 42-а без документа, що посвідчує право на неї та його державної реєстрації, що є порушенням ст. 125 Земельного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги Прокурора Солом’янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом’янської районної в м. Києві ради не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Частиною 1 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ст. ст. 116, 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі" громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання).

Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання права користування земельною ділянкою по вул. Виборзькій, 42-а, ТОВ "МП Більшовик" звернулося до Київської міської ради із заявою про виділення йому спірної земельної ділянки.

Так, як вбачається з листа Головного управління земельних ресурсів від 23.11.2007 р. № 07-05/39304, земельна ділянка кадастровий № 69:152:035 на вул. Виборзькій, 42-а у Солом’янському районі м. Києва зареєстрована за ТОВ "МП Більшовик" на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування з 10.12.2003 р.

На підставі доручення Київської міської ради сформована кадастрова справа про передачу в оренду земельної ділянки на вул. Виборзькій, 42-а ТОВ "МП Більшовик" для обслуговування та експлуатації виробничих будівель і споруд, яка знаходиться на розгляді постійної комісії Київської міської ради з питань земельних відносин.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем проведено ряд необхідних дій щодо оформлення документів на право користування земельною ділянкою.

Так, статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Поняття самовільного зайняття земельних ділянок визначено у ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" як будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

З огляду на встановлене вище, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом обставин, які свідчать про самовільне зайняття ТОВ "МП Більшовик" спірної земельної ділянки.

На підставі наведеного позовні вимоги Прокурора Солом’янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом’янської районної в м. Києві ради про зобов’язання Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Більшовик»звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 675,40 кв. м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 42-а є необгрнутованими, а отже не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Суддя

Т.Ю. Трофименко

Повний текст рішення виготовлений

та підписаний 25.02.2008р.