ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 р.

№ 1/104-38

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ “Мережа сервісних станцій “ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ”

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2007 року

у справі господарського суду

Волинської області

за позовом

ТОВ “Мережа сервісних станцій “ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ”

до

ТОВ “Торговий дім “Континіум-Галичина”

про

стягнення 17331,60 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Чуйко А.В.,

- відповідача:

не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року ТОВ “Мережа сервісних станцій “ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ” звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ “Торговий дім “Континіум-Галичина” про стягнення 13332,00 грн. боргу та 3999,60 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Волинської області від 16.08.2007 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивача 3999,60 грн. штрафу та 291,32 грн. судових витрат. В частині стягнення 13332,00 грн. суми боргу провадження припинено на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2007 року рішення місцевого господарського суду від 16.08.2007 року в частині стягнення 3999,60 грн. штрафу скасовано. В задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті рішення місцевого господарського суду від 16.08.2007 року залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ТОВ “Мережа сервісних станцій “ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2007 року скасувати, рішення господарського суду Волинської області від 16.08.2007 року з даної справи залишити без змін.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконної постанови.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Судові рішення цим вимогам не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 09.11.2006 року між ТОВ “Мережа сервісних станцій “ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ” (постачальник) та до ТОВ “Торговий дім “Континіум-Галичина” (покупець) було укладено договір поставки № 543/2006, відповідно до якого постачальник зобов’язується поставити автомобільні товари, згідно з асортиментом, що вказаний у специфікації до цього договору, а відповідач зобов’язується прийняти замовлений товар і оплатити його вартість.

Відповідно до п.3.1 договору, оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошової суми на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту проведення відвантаження.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивачем за накладною №ЕОД11230010 від 23.11.2006 року було поставлено товар (шина нова в кількості 4 шт.) відповідачу на загальну суму 13332,00 грн. Зазначену суму відповідач оплатив лише 02.07.2007, тобто після порушення провадження у даній справі.

Згідно з п.10.2 договору. за неналежне або несвоєчасне виконання зобов’язань відповідно до п.3.1 договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної вартості невиконаного зобов’язання.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 3999,60 грн. штрафу суд апеляційної інстанції виходив з того, що правовідносини поставки, які виникли між сторонами є позадоговірними.

Проте, судова колегія зазначає, що даний висновок суду апеляційної інстанції є взаємосуперечливим, адже дійшовши висновку про позадоговірну поставку товару по накладній №ЕОД11230010 від 23.11.2006 року, суд апеляційної інстанції водночас фактично визнав, що товар поставлявся за укладеним між сторонами договором від 09.11.2006 року, оскільки суд залишив без змін рішення місцевого господарського суду в частині припинення провадження щодо стягнення 13332,00 грн. боргу, який виник по договору.

За таких обставин, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, як така, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Судова колегія також не може погодитись і з рішенням місцевого господарського суду про задоволення позову в частині стягнення штрафу, оскільки дане рішення прийняте без дослідження всіх обставин справи, зокрема.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Місцевий господарський суд, визнаючи, що поставка товару по накладній №ЕОД11230010 від 23.11.2006 року відбувалась на виконання умов договору від 09.11.2006 року не перевірив чи підписувалась між сторонами специфікація до договору (п.1.1 договору), подавалась покупцем заявка на отримання товару (п.4.1 договору) та чи виставлявся постачальником рахунок (п.4.2.1 договору). Не дослідження цих питань призвело до передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суди порушили вимоги ст.43 ГПК України та прийняли незаконні судові рішення.

Відповідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, прийняті судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2007 року та рішення господарського суду Волинської області від 16.08.2007 року у справі № 1/104-38 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Головуючий           Н. Кочерова

Судді: В. Рибак

М. Черкащенко