ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.08
Справа № 32/40

Суддя
Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань Бурці С.М. розглянувши матеріали
справи

За позовом:  Місцевий фонд підтримки малого бізнесу «Надія
України Галичина», м.Стрий Львівської області.

До  відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, с.Дашава Стрийського району Львівської
області.

Про   стягнення
2 884,0  грн.

Представники сторін:

Від позивача - Сопків С.В. (довіреність від
25.02.2008р. № 5)

Від відповідача - не з'явився.

Права
та обов”язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяв про
відвід судді не поступало, клопотань про технічну фіксацію судового процесу не
надходило.

Сторони
належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового
засідання, що підтверджується повідомленнями №№2675414, 2675406.

Суть
спору: Позов
заявлено Місцевим фондом підтримки малого бізнесу «Надія України Галичина»,
м.Стрий Львівської області до Приватного підприємця ОСОБА_1, с.Дашава
Стрийського району Львівської області про стягнення 2 884,0 грн. заборгованості
з яких 2464,0 грн. основного боргу, 200 грн. витрат з оплати послуг правової
допомоги, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Ухвалою
суду від 13.02.2008р. порушено провадження у справі та призначено до судового
розгляду на 26.02.2008р.

Представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач
явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал
суду не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив,
причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним
чином повідомлений, що підтверджується повідомлення про вручення
рекомендованого поштового відправлення за № 2675414.

Дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути
справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив
наступне:

12.07.2007р.
між  Фондом підтримки малого бізнесу
«Надія України Галичина»та приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір
№ 1551-486-34 про надання безвідсоткової цільової поворотної фінансової
допомоги (далі по тексту - договір).

Згідно
умов договору  Фонд зобов»язується надти
позичальнику (ПП ОСОБА_1) безвідсоткову цільову поворотну фінансову допомогу в
сумі 3 200 грн., а позичальник
зобов»язується використати та повернути фінансову допомогу в термін та в
порядку, які встановлені договором.

Згідно
п.3.1 договору фінансова допомога надається позичальнику терміном на 5 місяців.
Термін починається з наступного дня, після перерахування фінансової допомоги на
розрахункових рахунок позичальника або отримання фінансової допомоги в касі
Фонду.

Пунктом
3.3 договору встановлено порядок повернення фінансової допомоги за графіком:
13.08.2007р.; 13.09.2007р.; 12.10.2007р.; 13.11.2007р.; 13.12.2007р., остаточне
повернення фінансової допомоги повинно бути здійснене 13.12.2007р.

Позивач
зобов»язання згідно умов п.4.1 договору виконав, факт одержання відповідачем
коштів в сумі 3 200 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від
12.07.2007р. № 549.

Відповідач
зобов»язання згідно договору виконав частково, 18.07.2007р. ним було повернуто
36,0 грн., 20.08.2007р. -700, 0 грн., що підтверджується прибутковими касовими
ордерами № 1871 та 2119, представленими позивачем. Отже сума основного боргу
становить 2 464,0 грн.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов'язання за договором
перед позивачем виконав не повністю.

З
огляду на те, що термін повернення фінансової допомоги сплив, а сума боргу за
договором в розмірі 2 464,0 грн. відповідачем не сплачена, позивач звернувся до
суду із позовом про примусове стягнення отриманої фінансової допомоги.

Статтею
525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічну правову норму містить ч.1
ст.193 ГК України, якою визначено, що суб»єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов»язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов»язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться

Статтею
1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та у
порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент
зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Крім суми основної заборгованості, суд
задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 200,00грн. понесених позивачем
витрат на надання юридичних послуг, підтвердженням чого є договір від
04.02.2008р. та акт про надання юридичних послуг від 25.02.2008р.

В
порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Однак, відповідач не
подав доказів які б спростовували наведені обставини, доказів сплати
заборгованості не представив.

Виходячи
з матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є
обгрунтованими, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані та
підлягають до задоволення.

Судові
витрати у відповідності до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

Враховуючи
наведене та керуючись     ст.ст. 525, 526
ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 33, 43, 49, 75,  82, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.
Позовні вимоги задоволити повністю.

2.
Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ід.н. НОМЕР_1) 2464,0 грн.
основного боргу, 200 грн. витрат з оплати послуг правової допомоги, 102 грн.
державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3. Наказ видати згідно вимог ст. 116
ГПК України.

4.
Рішення  набирає законної сили в
порядку ст.85 ГПК України та може бути оскажене в апеляційному порядку згідно
розділу ХІІ ГПК України.

Суддя