ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 35/349

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів

Кота О.В. Владимиренко С. В.
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Госпторг", м. Київ

на рішення господарського суду м.
Києва від 13 грудня 2006 р. та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 12 вересня 2007 р. у справі                                 № 35/349

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Госпторг", м. Київ

До

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Київ

Про

розірвання договору

за участю представників:

позивача:
Пудкого В.І., Шульової Т.Л.;

відповідачів:
ОСОБА_1.,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Госпторг” звернулось до Господарського суду м. Києва з
позовом до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про
визнання розірваним договору оренди №1 не житлового приміщення від 31.05.2002р.
та зобов'язання відповідача звільнити займане приміщення площею 45 м.кв. по
вул. Вавилових, 11 у м. Києві.

Позивач свої вимоги мотивував не
сплатою відповідачем орендних платежів за спірним договором оренди від
31.05.2002р. впродовж 6 місяців.

Рішенням господарського суду м.
Києва по справі № 35/349 від 13.12.2006р. (суддя Літвінова М.Є.) у задоволенні
позовних вимог позивачу було відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що позивач не виконував взяті на себе зобов'язання за договором
оренди, щодо забезпечення приміщення електричною енергією, опаленням,
водопостачанням, зовнішньою охороною, що спричинило неможливість використання
відповідачем зданого в оренду приміщення. Суд першої інстанції, пославшись на
ст. 35 ГПК України, визнав вказані вище факти доведеними, оскільки вони були
встановлені у судових рішеннях по справі № 30/135-36/336-2/429 між тими ж сторонами.

Київський апеляційний господарський
суд (колегія суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді Зубець Л.П., Лосєв
А.М., Куценко А.М.) погодився із мотивами рішення Господарського суду м. Києва
від 13.12.2006р. і своєю постановою від 12.09.2007р. по справі №35/349 залишив
апеляційну скаргу ТОВ "Госпторг" без задоволення, а судове рішення
без змін.

Не погоджуючись з судовими
рішеннями, позивач у касаційній скарзі просить рішення господарського суду м.
Києва від 13.12.2006р. та постанову Київського апеляційного господарського суду
від 12.09.07р. по справі №35/349 скасувати в повному обсязі, а справу направити
на новий розгляд в суд першої інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга позивача
мотивована тим, що суди не правильно застосували ч. 2 ст. 35 ГПК України.
Позивач вважає, що постанова Київського апеляційного господарського суду по
справі № 30/135-36/336-2/429 була прийнята 16.03.2006р., а рішення по справі №
25/349 за його позовом прийняте судом 13.12.2006р., тобто через 9 місяців після
встановлення іншим судовим рішенням певних фактів. Судами не встановлювались
факти забезпечення позивачем приміщення електроенергією, опаленням,
водопостачанням, зовнішньою охороною протягом цих 9 місяців. Судами не
правильно встановлено час, коли у відповідача виникло право на оренду за
спірним договором, не вірно визначено обов'язок позивача забезпечити приміщення
електроенергією. Позивач оскаржує судові рішення і з інших мотивів, викладених
у його касаційній скарзі.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування
судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 111-7 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Позовні вимоги  позивача мотивовані тим, що його права
порушені і існують підстави для визнання договору оренди розірваним через не
сплату відповідачем орендних платежів за 6 місяців в сумі 18248,26 грн. та
виселення у зв'язку з цим відповідача із займаного ним приміщення.

Як вбачається із рішення місцевого
господарського суду від 13.12.2006р. та постанови суду апеляційної інстанції
від 12.09.2007р. по справі № 35/349 судами було відмовлено позивачу у
задоволенні його вимог, оскільки
постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2006р.
по справі № 30/135-36/336-2/429 за поданим у 2004 році позовом СПД ОСОБА_1 до
ТОВ "Госпторг" і ЗАТ "Жилкомунсервіс" було встановлено, що
позивач не виконав своїх зобов'язань за спірним договором і не забезпечив
надання відповідачу послуг з електропостачання, опалення, водопостачання,
зовнішньої охорони, а тому у відповідача не було обов'язку сплачувати орендну
плату за вказане приміщення.

Разом з тим, судами попередніх
інстанцій не було враховано, що однією із вимог позивача було зобов'язання
відповідача звільнити займане ним орендоване приміщення. Із судових рішень
вбачається, що суди не дослідили той факт, чи знаходиться у займаному
приміщенні відповідач. Судами не було досліджено можливість перебування у
орендованих приміщеннях відповідача з урахуванням  висновку АТ "Київпроект" за
результатами обстеження громадських будівель по вул. Вавилових, 11 в м. Києві
та розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від
19.04.2005р. № 702, а також вплив цих фактів на зобов'язання сторін за спірним
договором оренди.

Апеляційним судом не було
встановлено і не було враховано, що на момент винесення набранням рішення
законної сили строк спірного договору закінчився. При цьому судом не було
встановлено, чи продовжили сторони його дію на новий строк, чи він був
поновлений з інших підстав, чи існує зобов'язання між сторонами договору
оренди, який позивач просив суд припинити.

Таким чином, судом першої та
апеляційної інстанції по справі № 35/349 не було встановлено всіх істотних для
справи обставин, а згідно прямої вказівки закону, суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати нові факти або досліджувати подані докази.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої
сили.

Рішення з господарського спору у
відповідності з статтею 4 ГПК України повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом.

Вказані вище недоліки, пов'язані із
неповнотою встановлення і дослідження всіх обставин справи вказують на
допущення судами попередніх інстанцій порушень під час вирішення даної справи,
які згідно ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судових
рішень судом касаційної інстанції.

При повторному розгляді справи
судам необхідно усунути виявлені недоліки, встановити наявність спору між
сторонами та вирішити спір на підставі норм чинного матеріального і
процесуального законодавства .

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Госпторг" задовольнити повністю.

Рішення господарського суду м.
Києва від 13.12.2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського
суду від 12.09.2007 р. скасувати, а справу передати на новий розгляд до
господарського суду м. Києва в іншому складі суду.

Головуючий суддя
О. Кот

судді
С. Владимиренко

С.
Шевчук