ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ 9/50-1144

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. -(доповідача у
справі),

суддів:

Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги

ОСОБА_1

на постанову

Львівського апеляційного
господарського суду від 24.09.2007

у справі

№9/50-1144 господарського суду
Тернопільської області

за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Аско”

треті особи

ОСОБА_2, ОСОБА_3

про

визнання недійсним рішення
загальних зборів,

за участю представників сторін
від:

позивача:

ОСОБА_4 -за довіреністю від
04.01.2006р.

відповідача:

Москаленко В.І. -за довіреністю
від 28.01.2008р.

третіх осіб:

не з'явились

В судовому
засіданні 23.01.2008р. оголошувалась перерва до 30.01.2008р., відповідно до
ст.77 ГПК України, про що сторони повідомлені.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 21.05.2007р. (суддя Кропивна Л.В.), залишеним без
змін постановою Львівського апеляційного господарського суду (судді Марко Р.І.
-головуючий, Бонк Т.Б., Бойко С.М.), у задоволенні позовних вимог про визнання
недійсним рішення зборів учасників ТОВ “Аско” від 10.03.2006р. відмовлено.

Позивач в касаційній скарзі просить
скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів і
направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу
відповідач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування
судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення
представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами, ОСОБА_1 звернувся 07.03.2007р. до господарського суду
Тернопільської області з позовом до ТзОВ “Аско” про визнання недійсним рішення
зборів учасників ТОВ “Аско” від 10.03.2006р., посилаючись на те, що у цей день  відбулися збори учасників ТОВ “Аско”, на яких
було прийнято рішення про відступлення ОСОБА_2 своєї частки в статутному фонді
у розмірі 92,517%, на користь ОСОБА_3 та про затвердження нової редакції
статуту ТОВ “Аско”.

13.03.2006р. державним реєстратором
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради Опалко Л.В. здійснено державну реєстрацію нової редакції
статуту ТОВ “Аско”.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суди попередніх інстанцій виходили з того, що впродовж лютого-березня
2006р.  учасники  ТОВ “Аско”
, здійснюючі  вільно та на власний
розсуд свої цивільні  права,  згідно
нотаріально  посвідченої  заяви
безоплатно  відступили свої частки
одному учаснику Товариства  - ОСОБА_2,
чим реалізували  належне  їм право
вільно  розпоряджатися  належною
їм часткою  у статутному капіталі
Товариства.

При цьому суди, посилаючись на
приписи ст.147 ЦК України, ст.ст.10, 41, 59 Закону України “Про господарські
товариства”, дійшли висновку, що учасники
Товариства,  які відступили свої
частки у статутному капіталі, про що
поставили Товариство до відома, добровільно вибули з нього, що саме по
собі не потребувало згоди інших учасників товариства як кожного зокрема, так і
усіх разом. Припинення  прав на частку в
учасників, викликало виникнення прав на відступлені  частки у ОСОБА_2 у розмірі,  що складає
сукупну долю прав  учасників,  які відступили їй свої частки,  у статутному
капіталі  ТОВ “Аско”.

Вищий господарський суд України не
може погодитися з переконливістю висновків судів попередніх інстанцій.

Статтею 53 Закону України “Про
господарські товариства” в редакції, що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, учасник товариства з обмеженою відповідальністю може за згодою
решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам
цього ж товариства, а якщо інше не передбачено установчими документами, то і
третім особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання
частки (її частини) учасника, який її відступив, пропорційно їх часткам у
статутному фонді товариства або в іншому погодженому між ними розмірі.

Розглядаючи спір, суди не
дослідили, яким чином статут ТОВ “Аско” (в редакції, чинній на момент
проведення зборів) регламентує порядок вступу до товариства та виходу з нього,
а також передавання (перехід) часток у статутному фонді товариства.

Отже, вирішуючи спір в частині
дотримання учасниками товариства порядку відступлення частки третій особі,
виходу одних з учасників та прийняття іншої особи до складу учасників
товариства, суди мали встановити спосіб та підстави набуття новим учасником
права власності на частку у статутному фонді ТОВ “Аско”, а також дотримання
суб'єктами спірних правовідносин положень Статуту товариства.

Крім того, посилаючись на те, що
учасники  Товариства,  які відступили свої частки у статутному
капіталі, поставили ТОВ “Аско” до відома, суди не встановили, на підставі яких
належних та допустимих доказів вони дійшли такого висновку.

Відповідно до ч.5 ст.61 Закону
України “Про господарські товариства” про проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням
часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути
зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з
учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на зборах учасників за
умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів.
Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку
денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть
прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій не встановили обставини дотримання
(недотримання) зазначених вимог закону при прийнятті спірного рішення зборів
учасників.

Згідно ч.2 ст.13 Цивільного кодексу
України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

Розглядаючи спір, суди достеменно
не встановили, чи не порушено права позивача спірним рішенням зборів учасників
ТОВ “Аско”.

Відповідно до ст.ст.1, 2, 4
Господарського процесуального кодексу України на господарський суд покладено
обов'язок здійснювати захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів визначеного кола суб'єктів. При цьому забороняється відмова у
розгляді справи з мотивів неповноти, неясності, суперечності чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні відносини.

В касаційній скарзі позивач, з
посиланням на ст.35 ГПК України, зазначає, що суди не взяли до уваги наявні в
матеріалах справи рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.05.2006р.,
яким визнано недійсним рішення зборів учасників ТОВ “Аско” від 13.03.2005р. в
частині виключення з числа учасників ОСОБА_1 та ОСОБА_5, поновлено вказаних
осіб у числі учасників та скасовано державну реєстрацію статуту ТОВ “Аско” в
редакції, затвердженій протоколом №4 від 19.03.2005р.; та рішення Апеляційного
суду Тернопільської області від 13.07.2006р., яким визнано недійсним рішення
зборів учасників ТОВ “Аско” від 17.02.2005р., 13.03.2005р., 19.03.2005р. в
частині переведення на ОСОБА_2 часток вибувших та виключених з ТОВ “Аско”
учасників.

В порушення приписів статті 43
Господарського процесуального кодексу України господарські суди не надали у
даній справі оцінки вказаним рішенням, не встановили,чи мають дані рішення
преюдиціальне значення для даного спору.

За таких обставин ухвалені в справі
судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими.

Оскільки передбачені процесуальним
законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази, рішення місцевого господарського суду та постанова
апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа -направленню на новий
розгляд до господарського суду першої інстанції. При новому розгляді справи
слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до закону.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110,
ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 24.09.2007р.  та
рішення господарського суду Тернопільської області від 21.05.2007р. у справі
№9/50-1144 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Головуючий суддя
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький