ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 42/497

29.01.08

За позовом Національного комплексу “Експоцентр України” м. Києва

до Відділу державної виконавчої служби Солом’янського районного управління юстиції м. Києва

про відшкодування шкоди, ціна позову 3530,96 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Мельник Т.М.

від відповідача Куйдан Т.І.

СУТЬ СПОРУ :

у листопаді 2007 року Національний комплекс “Експоцентр України” звернувся в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що він був стягувачем у виконавчому провадженні про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Електропобут” 2738,93 грн. основного боргу, 90,67 грн. збитків від інфляції, 540,28 грн. пені, 41,08 грн. три проценти річних з простроченої суми, 51 грн. державного мита, 69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення за рішенням господарського суду міста Києва від 5 листопада 2001 р. у справі № 1/311.

За пред’явленим ним наказом господарського суду від 15 листопада 2001 р. відповідачем 4 лютого 2002 р. було відкрите виконавче провадження № 148/19.

На неодноразові усні звернення до відповідача про хід виконавчого провадження державний виконавець повідомляв його, що виконавче провадження здійснюється відповідно до вимог Закону України “Про виконавче провадження”.

На його звернення №№ 01-11/2028 від 16 листопада 2005 р., 01-11/672 від 18 лютого 2006 р., 01-11/672 від 6 квітня 2006 р. він одержав відповідь, що наказ було повернуто йому 21 березня 2003 р. без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження” у зв’язку з відсутністю у боржника майна.

На звернення про надання доказів щодо направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувану відповідач повідомив його, що реєстри відправки поштової кореспонденції за 2003 рік у жовтні 2005 року були знищені.

На його звернення №№ 01-11/1198 від 27 червня 2006 р. та 01-11/35 від 12 січня 2007 р. відповідач 22 червня 2007 р. видав йому довідку про втрату наказу під час реорганізації Відділу державної виконавчої служби Солом’янського районного управління юстиції м. Києва, яка відбулася 1 листопада 2005 р.

На заяву № 01-11/1177 від 11 липня 2007 р. про поновлення пропущеного строку для пред’явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу від 15 листопада 2001 р. № 1/311 господарським судом міста Києва його було повідомлено, що справа № 1/311 за позовом Національного комплексу “Експоцентр України” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Електропобут” знищена як така, строк зберігання якої минув.

Посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій працівників відповідача, які втратили виконавчий документ, він позбавлений можливості одержати за рахунок боржника стягнуту на підставі рішення суду суму, позивач просив на підставі ст.ст. 1166, 1172 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 3530,96 грн. матеріальної шкоди, а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись, при цьому, на те, що наказ господарського суду міста Києва № 1/311 від 15 листопада 2001 р. був повернутий стягувачу 21 березня 2003 р. без виконання на підставі ч. 1 п. 2 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження” і втрачений не був.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Державній виконавчій службі Солом’янського районного управління юстиції знаходився наказ господарського суду міста Києва № 1/311 від 15 листопада 2001 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Електропобут” на користь Національного комплексу “Експоцентр України” 2738,93 грн. основного боргу, 90,67 грн. збитків від інфляції, 540,28 грн. пені, 41,08 грн. три проценти річних з простроченої суми, 51 грн. державного мита, 69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявною у матеріалах справи копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 4 лютого 2002 р.

Поясненнями відповідача, його листами №№ 7/148 від 14 квітня та 24 травня 2006 р., копією витягу з книги переданих державному виконавцю виконавчих проваджень за 2003 рік (записи 7/178) стверджується, що наказ господарського суду міста Києва № 1/311 від 15 листопада 2001 р. було повернуто стягувану з підстав п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження” у зв’язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Актом про знищення виконавчих проваджень та інших документів Відділу державної виконавчої служби Солом’янського районного управління юстиції м. Києва від 20 січня 2007 р. стверджується, що матеріали виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва № 1/311 від 15 листопада 2001 р. знищені.

За правилами ст. 1166 ЦК України відшкодуванню підлягає майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Порядок здійснення виконання рішень судів встановлений Законом України “Про виконавче провадження”. Зокрема, цим Законом визначено органи, які здійснюють примусове виконання рішень, місце виконання рішення, строки здійснення виконавчого провадження, порядок направлення документів виконавчого провадження, встановлено систему гарантій прав осіб у виконавчому провадженні.

Так, з метою забезпечення та захисту прав сторони та інші учасники виконавчого провадження мають право, окрім іншого, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не доведено факту визнання в установленому порядку дій або бездіяльності відповідача, пов’язаних з примусовим виконанням наказу господарського суду міста Києва № 1/311 від 15 листопада 2001 р., незаконними або неправомірними.

Доводи позивача про втрату відповідачем наказу суду є необґрунтованими, оскільки суперечать наявним у справі доказам, що виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Посилання на довідку державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом’янського районного управління юстиції м. Києва від 22 червня 2007 р. є безпідставними. Зміст вказаного документу є протирічливим. У першій його частині вказано про втрату наказу під час реорганізації державної виконавчої служби у Солом’янському районі м. Києва. Друга ж частина довідки містить інформацію, що наказ відповідачу взагалі не передавався.

З цих підставі суд критично оцінює зазначений доказ.

Крім того, чинним господарським процесуальним законодавством встановлений порядок захисту прав стягувача у разі втрати наказу.

Суду не надано доказів того, що за наслідками звернення позивача про видачу дублікату наказу господарським судом відповідно до вимог ст. 120 ГПК України було відмовлено у задоволенні такої заяви.

За таких обставин, враховуючи, що права позивача у спірних правовідносинах з боку відповідача не порушені, у задоволенні позову відповідно до вимог ст.ст. 16, 1166 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Національного комплексу “Експоцентр України” м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва                                                             П.І.Паламар