ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.08 р.                     Справа № 26/216а

Постановлена у нарадчий кімнаті 09 січня 2008 р. о 16 год. 15 хв. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі у 73890 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 36945 грн. у загальній сумі 110835 грн.

Господарський суд Донецької області у складі судді Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання – Мосєєвій О.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу № 26/216а

за позовом Акціонерного товариства закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” (м. Донецьк, Донецької обл..)

до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..)

про визнання недійсними податкового повідомлення – рішення № /0/1176/23-613/32716391/9259/10 від 06.12.2006 р у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі у 73890 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 36945 грн. у загальній сумі 110835 грн.

Акціонерне товариство закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” (м. Донецьк, Донецької обл..) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..), далі за текстом “ДПІ”, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0, податкових повідомлень-рішень № /0 від 01.12.06р., № /0 від 01.12.06р. За даною заявою ухвалою суду від 18.12.2006 р., було порушено провадження по справі № 26/373а.

Заявами від 04.04.2007 р. №53/07 та від 14.05.2007 р. позивач змінив позовні вимоги та просив скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0 у частині застосування фінансових санкцій у сумі 251131 грн. 91 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 59252 грн. 49 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06 р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 15387 грн. 45 коп.

Заявою від 18.06.2007 р. позивач змінив позовні вимоги та просить визнати недійсними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0, яким до позивача застосованім фінансові санкції на підставі Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” у сумі 269845 грн. 95 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 7065 грн. 44 коп. та застосовані фінансові санкції у сумі 14139 грн. 88 коп. у загальній сумі 21196 грн. 32 коп. у повному обсязі.

Ухвалою від 04.07.2007 р. по справі 26/373а роз’єднані позовні вимоги та виділені у окреме провадження позовні вимоги про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 73890 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 36945 грн. у загальній сумі 110835 грн. (нарахування податкового зобов’язання та фінансових санкцій у зв’язку із порушенням вимог п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п.п. 11..3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме не включення до складу валових доходів доходів від продажу ТМЦ Окушко С.В.).

У позовній заяві, заявах від 04.04.07 р. та від 14.05.07 р. позивач не зазначав підстав для скасування спірного повідомлення-рішення у зазначеній частині.

У заяві (уточнення до адміністративного позову) від 18.06.07 р. позивач послався на відсутність правових підстав для проведення перевірки касової дисципліни та незаконність її результатів. Позивач вважає, що під час проведення планової перевірки фінансово-господарської діяльності позивача працівниками ДПІ не були виконані вимоги ст. 19 Конституції України. Відповідно до ст. 15, 16 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” контролюючі органи мають право здійснювати планові та позапланові перевірки осіб, що підпадають під дію даного закону. Ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” перевірки дотримання вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” віднесені до позапланових перевірок. Позапланові перевірки можуть здійснюватися лише на підставі рішення суду або здійснюються на підставі виникнення обставин, викладених у даній статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформлюється наказом. Таким чином, перевірки дотримання вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” відноситься до позапланових перевірок та може проводитись лише у випадках встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ст. 70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Згідно зі ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб’єктів владних повноважень, обов’язок доведення правомірності рішень покладається на суб’єкт владних повноважень. ДПІ не надано будь-яких доказів законності підстав для проведення позапланової перевірки.

Під час судового розгляду справи, представники позивача також посилались на те, що ДПІ під час складання акту перевірки н не дотрималось вимог Порядку складання актів перевірок, в акті перевірки відсутні посилання на первинні бухгалтерські документи, відсутній також розрахунок податкового зобов’язання у порівнянні з даними декларацій у зв’язку з чим з акту перевірки неможливо встановити яким чином ДПІ визначено спірне податкове зобов’язання.

ДПІ проти позову заперечує, посилаючись на наступне.

ДПІ була проведена планова перевірка на підставі направлень на перевірку. Під час проведення даної перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п. п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п.п. 11..3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме у перевіряємо му періоді позивачем не включено до складу валових доходів доходи від продажу ТМЦ Окушко С.В. на загальну суму 295558 грн. 08 коп., що відображено в акті перевірки.

Під час судового розгляді справи представниками позивача було заявлено клопотання про витребування документів, яки були вилучені у підприємства згідно протоколу вилучення від 15.11.2006 р., у тому числі копії головної книги, накладних тощо. Зазначене клопотання було судом задоволено, провадження по справі неодноразово зупинялось на час витребування зазначених доказів. Після надання документів до матеріалів справи судовий розгляд справи було подовжено.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до плану-графіку планових виїзних перевірок ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька на 3 квартал 2006 р. та направлень на перевірку № 1700 від 28.09.2006 р., № 1968 від 25.10.2006 р. ДПІ здійснила виїзну планову перевірку позивача.

За наслідками планової перевірки, ДПІ складено Акт від 22.11.2006 р. № 1343/23-6/01554841 „Про результати виїзної позапланової          перевірки акціонерного товариства закритого типу „Фірма „Меблі”, з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2005р. по 30.06.2006р.”

ДПІ, на підставі зазначеного акту перевірки, прийняла податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн.

Згідно розрахунку податку на прибуток, визначеного податковим повідомленням-рішенням № /0, наданому представником ДПІ, у зв’язку із порушенням п. п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п.п. 11..3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 73890 грн., а саме у 1 кварталі 2005 р. - 8214 грн., у 2 кварталі 2005 р. - 18582 грн. у 4 кварталі 2005 р. – 47094 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 36945 грн. у загальній сумі 110835 грн.

(нарахування податкового зобов’язання та фінансових санкцій у зв’язку із порушенням вимог п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п.п. 11..3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме не включення до складу валових доходів доходів від продажу ТМЦ Окушко С.В.).

Згідно акту перевірки, підчас перевірки було встановлено, що позивачем порушено вимоги порушенням вимог п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п.п. 11..3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме позивачем до складу валових доходів у 2005 році не включені доходи від продажу ТМЦ Окушко С.В. на загальну суму 295558 грн. 08 коп. у тому числі6

за 1 квартал 2005 р. – 32856 грн. 95 коп.,

за 2 квартал 2005 р. – 74327 грн. 38 коп.,

за 4 квартал 2005 р. – 188373 грн. 75 коп..

Зазначене підтверджується наступними документами:

По товарно-транспортній накладній від 15.11.2005 р. № 14220 фізичній особі Окушко С.В. реалізовано зруб дому на загальну суму 226048 грн. 49 коп., сума без ПДВ 188373 грн. 75 коп. В бухгалтерському обліку дана операція відображена у – Дт 685/1 Кт 281 (дані товарного звіту № 13 від 15.11.2005 р. та дані головної книги за 2005 рік по рахунку 685/10. Податкові накладні по даній операції не виписувалися ПДВ до складу податкових зобов’язань не включався.

Протягом 2005 року фізичній особі Окушко С.В. реалізовано матеріали та –інвентар на суму 128621 грн. (без ПДВ 107184 грн. 33 коп.) по накладним:

№ 1 від 04.03.2005 р. на суму 39428 грн. 70 коп.,

№ 2 від 21.04.2005 р. на суму 6391 грн. 51 коп.,

№ 3 від 27.04.2005 р. на суму 30000 грн.,

№ 4 від 19.05.2005 р. на суму 19262 грн.,

№ 5 від 25.05.2005 р. на суму 23072 грн. 40 коп.,

№ 6 від 15.06.2005 р. на суму 1865 грн. 20 коп.,

№ 7 від 24.06.2005 р. на суму 8601 грн. 31 коп.

Яким чином дані операції відображені у бухгалтерському обліку ДПІ не встановлено у зв’язку із відсутністю на підприємстві аналітичного обліку.

В акті перевірки також зазначено, що оплата за придбані матеріали здійснювалась через касу підприємства, а також наведений перелік прибуткових касових ордерів, які підтверджують оплату Окушко С.В., будівельних матеріалів.

Зазначене також підтверджується даними товарного звіту № 13 від 15.11.2005 р., даними головної книги за 2005 рік по рахунку 685/10, накладними № 1 – № 7, копії яких долучено до матеріалів справи.

У запереченнях на акт перевірки, у позовній заяві та під час попереднього провадження позивачем ніяких зауважень по цьому питанню не висловлювалось.

П. 4.1. ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” встановлено, валовий доход це - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Цим пунктом також визначено коло доходів, які включаються до валових доходів платника податку з метою оподаткування, зокрема відповідно до п.п. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4 до валового доходу включаються загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Згідно з п.п. 11.3.1. п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки було встановлено, що позивачем не були включені до валового доходу наведені суми доходів отриманих підприємством від продажу матеріалів Окушко С.В..

Позивач під час розгляду справи не навів обставин та не надав жодних доказів, які спростовують висновки ДПІ викладені в акті перевірки по даному порушенню.

Відповідно до п. 1. ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ст. 71 КАС України також встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Законом України „Про державну податкову службу в Україні” на податкові органи покладено функції здійсненню контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів.

Відповідно до п. б) п.п. 4.2.2. ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальної перевірки результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, який затверджено наказом ДПА України від 11.06.2004 р. N 326, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 р. за N 803/9402, встановлено, що за результатами проведеної документальної перевірки складається акт документальної перевірки (п. 1.4.), акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень, зокрема, норм податкового та валютного законодавства, а також невиконання платником податків законних вимог посадової особи податкових органів, яка проводила перевірку.

Законом України „Про державну податкову службу в Україні” не встановлено обов’язку податкового органу вилучати копії документів податкового та бухгалтерського обліку у платників податків під час проведення перевірки, а лише надано право вилучати копії документів, які підтверджують порушення.

ДПІ під час здійснення перевірки були вилучені копія головної книги за 2005 рік, накладні, які свідчать про передачу товарів Окушко С.В., товарний звіт № 13 від 15.11.2005 р.

Таким чином, податковим органом доведено належними доказами правомірність визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі у 73890 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 36945 грн. у загальній сумі 110835 грн.

Посилання позивача, на те, що акт перевірки є доказом отриманим з порушенням вимог закону, тому не повинен судом братися до уваги, не приймаються судом з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що ДПІ була здійснена планова комплексна виїзна перевірка, порядок проведення яких визначається ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”. Працівники податкового органу були допущені підприємством до проведення перевірки.

Предметом розгляду даної справи є визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток. Застосування фінансових санкцій за порушення вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” та вимог законодавства з регулювання норм обігу готівки на підставі даного акту не є предметом дослідження даної справи.

Включення до плану перевірки та акту перевірки питання дотримання позивачем вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” не є підставою вважати весь акт таким, що складений з порушеннями вимог закону.

Посилання позивача на порушення ДПІ Порядку оформлення результатів перевірок також не приймається судом до уваги з огляду на те, що в акті чітко описаний склад порушення позивачем вимог Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” з посиланням на первинні бухгалтерські документи. Розрахунок нарахованого спірним рішенням податкового зобов’язання наведений у таб. 6 на стор. 20 акті перевірки.

Матеріалами справи також підтверджується, що ДПІ була проведена саме планова перевірка, тобто при складанні акту перевірки працівниками ДПІ була припущена описка у назві акту перевірки, відповідно не приймається судом посилання позивача на те, що акт не може бути прийнятий у якості допустимого доказу по даній справі.

З огляду на наведене, відсутні підстави для визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., у частині визначення податкового зобов’язання з податку на у сумі у 73890 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 36945 грн. у загальній сумі 110835 грн., відповідно позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та, керуючись Законами України “Про оподаткування прибутку підприємств”, „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, „Про державну податкову службу в Україні”, Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, який затвердженим наказом ДПА України від 11.06.2004 р. N 326, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 р. за N 803/9402, Наказом ДПА України від 29 березня 2003 року N 143, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 р. за N 271/7592 “Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядку її складання”,

ст. ст. 2, 7 –12, 69-72, 94, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” (м. Донецьк, Донецької обл..) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..) № /0 від 01.12.06р., яким визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі 82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі у 73890 грн. та застосування фінансових санкцій у сумі 36945 грн. у загальній сумі 110835 грн. відмовити.

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано 14 січня 2008 р.

Суддя Наумова К Г.