СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

28 січня 2008 року

Справа № 2-24/5183-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі";

відповідача: Підронової Євгенії Володимирівни, довіреність №13/10-0 від 23.01.2008, Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 05.11.2007 року у справі № 2-24/5183-2007А,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі" (пров. Лавандовий, 2,Сімферополь,Автономна Республіка Крим,95000, вул. Трансформаторна, 4, Сімферополь, 95040)

до          Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 05.11.2007 року у справі №2-24/5183-2007А задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі" до Державної податкової інспекції у місті Сімферополі про визнання нечинним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суд скасував податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі від 13.03.2007 №2/2, №/2 про застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів сплати податку на додану вартість у загальній сумі 177189,25грн.

Суд стягнув з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі" 03,40грн. судового збору.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про причини неприбуття в судове засідання суд не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Проте, до початку судового засідання, 21.01.2008 року позивачем було надано клопотання про відкладення слухання справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку свого уповноваженого представника у судове засідання, призначене до розгляду на 28.01.2008 року.

Судова колегія, розглянувши дане клопотання позивача не знайшла обґрунтованих підстав для його задоволення, оскільки позивачем до даного клопотання про відкладення слухання справи не було залучено жодного доказу, який би підтверджував неможливість приймати участь уповноваженим представником позивача у судовому засіданні 28.01.2008 року (відсутня ухвала Вищого господарського суду України).

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

На підставі та за правилами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу, судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції в місті Сімферополі №2/2, №/2 та №/2 про застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів сплати податку на додану вартість у загальній сумі 177189,25грн.

Також, позивач 05.11.2007 уточнив позовні вимоги та просив скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Сімферополі №2/2, №/2 та №/2 про застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів сплати податку на додану вартість у загальній сумі 177189,25грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин і додержання норм матеріального і процесуального права при прийнятті судом першої інстанції постанови, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі" зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради Автономної Республіки Крим 22.06.2001 і поставлений на облік до Державної податкової інспекції в місті Сімферополі.

Державною податковою інспекцією в місті Сімферополі 11.10.2006 була проведена невиїзна документальна перевірка з питань розрахунку з бюджетом з податку на додану вартість товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі", за результатами якої було складено акт № 5527/15-2 від 11.10.2006 (а. с. 17-18).

Отже, як вбачається з вказаного акту, перевіркою встановлена несвоєчасна сплата узгоджених сум з податку на додану вартість за декларацією з податку на додану вартість за квітень 2006 у сумі 653,91грн. за терміном сплати 31.05.2006, фактично сплачено 18.07.2006 (платіжне доручення №117 від 18.07.2006) - затримка оплати - становить 49 днів.

Таким чином, на підставі вказаного акту, Державною податковою інспекцією в місті Сімферополі було винесене податкове повідомлення-рішення від 18.10.2006 №X0 про застосування штрафних санкцій у сумі 130,78грн. за порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2006 у розмірі 653,90грн.

За результатами оскарження позивачем вказаного рішення в адміністративному порядку прийняті податкові повідомлення-рішення №/1 від 25.12.2006 та №2/2 від 13.03.2007 на суму 130,78грн.

Позивач, уточнивши позовні вимоги, просив скасувати податкове повідомлення-рішення № 2/2 від 13.03.2007, оскільки вважає, що сума 653,91грн. не була узгодженим податковим зобов'язанням з податку на додану вартість за квітень 2006, оскільки в цій декларації заявлена не була. Сума, яка вказана в декларації, сплачена позивачем у встановлені терміни.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Державною податковою інспекцією в місті Сімферополі нараховані позивачеві штрафні санкції у розмірі 130,78грн. на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181 (Закон № 2181).

Відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону №2181, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: - при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, як вбачається з декларації за квітень 2006, яка надана позивачем до Державної податкової інспекції, сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, складає 3762,00грн. (а. с. 31-34).

Вказана сума сплачена позивачем до бюджету платіжним дорученням №82 від 24.05.2006 на суму 5209,00грн., у призначенні платежу якого вказано податок на додану вартість за квітень 2006 -3762,00грн. (а. с. 35).

Крім того, відповідач посилається на те, що станом на квітень 2006 у позивача був податковий борг по сплаті податку на додану вартість у сумі 653,91грн., що підтверджується витягом з картки особового рахунку.

Тому, відповідач правомірно на підставі пункту 7.7 статті 7 Закону №2181 зарахував частку суми, сплаченої платіжним дорученням №82 від 24.05.2006 у рахунок сплати податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 653,91грн. за попередні періоди. Інша частина податкового зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2006 у розмірі 653,91грн. була сплачена 18.07.2006 платіжним дорученням №117.

Вищезазначені доводи відповідача, правомірно, на думку судової колегії, не були прийнятими до уваги судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач без згоди з позивачем змінив призначення платежу на підставі підпункту 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Тобто, не звертаючи уваги на призначення платежів в платіжних дорученнях, позивач зараховував платежі на погашення не поточних податкових зобов'язань, а податкового боргу, що виник раніше, тобто проводив облік надходження платежів у картці особового рахунку позивача з податку на додану вартість в порядку календарної черговості настання граничних строків сплати узгоджених зобов'язань.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій і повною мірою використовувати надані їм права.

Серед прав органів державної податкової служби, передбачених статтею 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", Державна податкова інспекція не має права самостійно, без згоди на то платника податків або відповідного рішення суду, визначати призначення платежу. Орган державної податкової служби має право лише вимагати від платників податків, діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства.

Відповідно до пункту 1.8 чинної у перевіряємий період Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 12.05.1994 №37 (в редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 03.09.2001 №342, яка діє з 18.07.2005) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.10.2001 за №887/6078, облік, контроль і складання звітності щодо платежів, що надходять до бюджету, проводяться органами державної податкової служби з використанням автоматизованої інформаційної системи. Засобами автоматизованої інформаційної системи забезпечується автоматизоване виконання всіх операцій на робочому місці працівників підрозділу обліку і звітності, в тому числі ведення особових рахунків платників, формування довідкової інформації та складання звітності.

В силу пункту 5.3 Інструкції дані про надходження платежів до бюджету повинні бути відображені органом державної податкової служби в особових рахунках платників і у реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державного казначейства України (фінансових органів) відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

При обробці розрахункових документів про сплату платежів до бюджету в автоматичному режимі з використання даних електронного реєстру розрахункових документів відповідальною особою, яка проводить їх обробку, за зовнішніми ознаками перевіряються дані заповнення реквізиту "Призначення платежу" на відповідність необхідним вимогам та на його паперовій копії проставляється дата та підпис відповідальної особи.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідач діяв із значним перевищенням повноважень, передбаченим Конституцією України та Законом України "Про державну податкову службу в Україні", оскільки не вправі був самостійно, без узгодження з платником податків або відповідного рішення суду, визначати призначення платежу та перераховувати платежі за поточними зобов'язаннями на погашення податкового боргу, що виник раніше. Оскільки платник податків є власником своїх коштів, тобто має право вільно, на свій розсуд, володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, у тому числі, й визначати призначення платежів.

Оскільки податковою інспекцією не було доведено, що позивач несвоєчасно сплатив суми узгодженого податкового зобов'язання, тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що є безпідставним застосування до позивача штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Таким чином, правомірно на думку апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач узгоджені суми податкових зобов'язань сплатив без порушень строків уплати, тому вимоги позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення №2/2 від 13.03.2007 підлягають задоволенню.

Крім того, позивач також просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.03.2007 №/2 та № /2 про застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів сплати податку на додану вартість у загальній сумі 177058,47грн.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням № /0 від 18.10.2006 товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі" оскаржило його в адміністративному порядку начальнику Державної податкової інспекції в місті Сімферополі, який залишив скаргу без задоволення, а рішення №/0 скасував та прийняв нові податкові повідомлення-рішення від 31.01.2007 №000781502/1 на суму 4217,71грн. та №/1 на суму 172840,71грн.

Рішенням Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим від 05.03.2007 скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі" залишено без задоволення, а рішення - без змін. На підставі цього рішення, Державна податкова інспекція в місті Сімферополі винесла нові податкові повідомлення-рішення від 13.03.2007 №/2 на суму 4217,71грн. та №/2 на суму 172840,76грн.

Як вбачається з податкових повідомлень-рішень від 13.03.2007 №/2 на суму 4217,71грн. та №/2 на суму 172840,76грн., вони винесені за порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі" підпункту 5.3.1 пункту 5.3. статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181 (Закон №2181) відповідно до акту № 5527/15-2 від 11.10.2006.

Штрафні санкції у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях нараховані на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону №2181.

Згідно з статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт документальної перевірки, у якому згідно з пунктом 1.7 розділу 1 та пунктом 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №429 від 16.09.2002, зазначено, що факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства в акті документальної перевірки повинні викладатися чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів та на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування факту виявлених порушень є підстави для визначення платнику податкових зобов'язань.

Як вбачається з акту №5527/15-2 від 11.10.2006, на підставі якого винесені спірні податкові повідомлення-рішення, у ньому встановлені факти несвоєчасної оплати узгоджених сум з податку на додану вартість за березень 2003 строком по 05.05.2003 у сумі 354116,54грн. (затримка -331 день) та за декларацією з податку на додану вартість за квітень 2006 у сумі 653,91грн. за строком сплати 31.05.2006 (затримка оплати - 49 днів).

Проте, податкове повідомлення-рішення №/2 від 13.03.2007 винесено за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 42177,10грн. на 25 календарних днів, а податкове повідомлення-рішення №/2 від 13.03.2007 винесено за затримку граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 864203,80 грн. на 39 календарних днів.

Але, таких порушень в акті №5527/15-2 від 11.10.2006 не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення строків оплати узгоджених сум з податку на додану вартість за декларацією за березень 2003 у сумі 906380,90грн. строком на 05.05.2003, погашена 30.05.2003 (затримка 25 календарних днів) та у сумі 864203,80грн. - погашена 13.06.2003 (затримка 39 календарних днів) вказані в іншому акті - невиїзної документальної перевірки № 68/15-2 від 12.01.2007 (а. с. 19-20).

Крім того, ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.06.2003 у справі №2-1/9630-2003 був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів за зобов'язаннями, строки виконання яких настали до подання заяви про порушення справи про банкрутство у відповідності з вимогами пункту 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.06.2006 у справі №2-8/2357.1-2006 затверджена мирова угода між комітетом кредиторів та боржником та припинено провадження у справі про визнання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Кримські автомобілі" банкрутом (а. с. 11-16).

Відповідно до вказаної мирової угоди, штрафні санкції у сумі 6544,14грн. (ПДВ) списані у повному обсязі, основний борг списаний на 95%, тобто на 1140407,55грн. Сума податкового боргу, яка залишилась після списання у розмірі 60021,45грн. (ПДВ) повинна сплачуватись щомісячно до 20 числа поточного місяця рівними сумами на протязі року, починаючи з 01.06.2006, згідно із графіком погашення.

Згідно з пунктом 4.1 мирової угоди, вимоги кредиторів, які виникли в процедурі розпорядження майном і не були заявлені в ліквідаційній процедурі відповідно до частини 5 статті 31 Закону України про банкрутство, вважаються погашеними і задоволенню після вступу в силу цієї мирової угоди не підлягають.

Відповідно до частини 7.8. статті 7 Закону про банкрутство, з моменту прийняття ухвали судом про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок сплати податкового зобов'язання такого платника податків, визначається згідно з нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", без застосування норм Закону №2181.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Частина 2 цієї ж статті зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними.

З аналізу підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону №2181, згідно з яким відповідачем донараховані позивачеві штрафні санкції, випливає, що застосування штрафних санкцій за затримку сплати сум узгодженого податкового зобов'язання можливе при наявності сплати суми податкового боргу.

Отже, як вбачається з розрахунку, який наданий до суду, відповідачем вказані дати сплати податкового зобов'язання - до дати порушення справи про визнання банкрутом позивача.

Згідно з статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо скасування повідомлень-рішень від 13.03.2007 №/2 на суму 4217,71грн. та №/2 на суму 172840,76грн. є такими, що підлягають задоволенню.

При викладених обставинах судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду вважає, що постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.11.2007 року у справі № 2-24/5183-2007А було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.11.2007 року у справі № 2-24/5183-2007А підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.11.2007 року у справі № 2-24/5183-2007А залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

3.Ухвалу може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя                                                            О.А. Щепанська

Судді                                                                                          К.В. Волков

І.В. Черткова