ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.03.08 р.                     Справа № 20/12

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянуву відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Приазовських електричних мереж, м.Маріуполь

до відповідача: Комунального закладу "Маріупольський міський центр художньо-естетичної творчості учнівської молоді м.Маріуполя", м.Маріуполь

про стягнення 1130,61 грн.

За участю представників:

від позивача: Кажара О.І. –дов.

від відповідача: Пазій І.В. - дов., Вікатто Г.М. - директор

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”, м.Горлівка, в особі Приазовських електричних мереж, м.Маріуполь, із позовом до Маріупольського міського Палацу дитячої та юнацької творчості, м.Маріуполь, про стягнення 1130,61 грн. – суми заборгованості за перевищення договірних величин енергоспоживання у липні та вересні 2007 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у вищезазначені періоди відповідачем перевищено визначені договором про постачання електричної енергії № 11/343 від 11.11.05 р. (далі-Договір) величини споживання електричної енергії, на приписи Закону України “Про електроенергетику”, Правил користування електричною енергією (далі-Правила), на надані суду документи, що наявні в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 29.01.08 р. в порядку процесуального правонаступництва здійснено заміну відповідача його правонаступником - Комунальним закладом "Маріупольський міський центр художньо-естетичної творчості учнівської молоді м.Маріуполя", м.Маріуполь.

Відповідач позову не визнав, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

11 листопада 2005 р. позивачем (Електропостачальна організація) та правонаступником відповідача (Споживач) укладено Договір, відповідно до якого позивач постачає електричну енергію Споживачеві, а останній сплачує її вартість та здійснює інші платежі згідно із умовами Договору та додатками до нього.

Додатком № 13 до Договору сторони узгодили договірні величини споживання електричної енергії на 2007 р., які, зокрема, у липні 2007 р. складають 4,20 тис.кВт год., у вересні – 3,90 тис.кВт год.

Стверджуючи, що у зазначені періоди відповідачем перевищено зазначені величини на 1342 та 1828 кВт год. відповідно, посилаючись на ст.26 Закону України “Про електроенергетику”, приписи Правил, Господарського кодексу України та на надані суду документи, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з перевищення договірних величин енергоспоживання у сумі 1130,64 грн.

Відповідач позов не визнав у зв’язку із необґрунтованістю позовних вимог.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 зазначеного кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 26 Закону України “Про електроенергетику”, зокрема, передбачено, що споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Зі змісту актів прийняття-передавання товарної продукції (електричної енергії) за липень, вересень 2007 р. вбачається, що у липні 2007 р. відповідач фактично спожив 2020 кВтгод. Електроенергії, а у вересні 2007 р. – 1910 кВтгод., що менше, ніж встановлено додатком № 13 до Договору.

До висновку про перевищення відповідачем договірних величин електроспоживання позивач дійшов у зв’язку із визначенням обсягу спожитої відповідачем електричної енергії виходячи з навантаження електроустановок Споживача в окремій точці розрахункового приладу обліку на рівні 5% завантаження трансформаторів струму та часу роботи струмоприймачів.

Приймаючи до уваги, що фактичні величини споживання відповідачем електричної енергії у липні, вересні 2007 р. не перевищують договірних, у задоволені позову слід відмовити за відсутністю підстав, судові витрати – покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.26 Закону України “Про електроенергетику”, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову – відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення оголошено 03.03.08р.

Повний текст рішення підписано 11.03.08 р.

Суддя Донець О.Є.

Надруковано 3 примірники:

1-          позивачеві;

1 – відповідачеві;

1 –у справу