ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"15" січня 2008 р.

Справа № 16/232-07-6229

Одеський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Судді - доповідача:                      Мацюри П.Ф.

Суддів:
Андрєєвої Е.І.

Ліпчанської
Н.В.,

При
секретарі
Юзьковій І.В.

за
участю представників :

від позивача                            ОСОБА_1 за дов. №57
від 14.01.08р.

від відповідача                        Мамедова С.О. за дов.
№266/исх-гс від 26.04.07р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу    Одеської
міської ради

на рішення   господарського суду Одеської
області від 13.08. 2007 року

по справі № 16/232-07-6229

за позовом СПД ОСОБА_2.

до     Одеської міської ради

про визнання
права власності

ВСТАНОВИВ
:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 13.08.2007 року  (суддя
Желєзна С.П.) позовну заяву суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 (далі СПД ОСОБА_2.) до Одеської міської ради про визнання права
власності на об'єкт нерухомого майна задоволено у повному обсязі.

Визнано за СПД ОСОБА_2. право
власності на нежитлове приміщення, загальною площею 441,0 кв.м., яке в цілому
складається з приміщень першого поверху площею 314,0 кв.м. та другого повергу
площею 127,0 кв.м., розташованих за адресою: м.Одеса, АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним  рішенням суду першої інстанції Одеська міська
рада звернулась з апеляційною скаргою  до
Одеського апеляційного господарського суду в якій просить скасувати рішення
господарського суду Одеської області від 13.08.2007 року по справі №
16/232-07-6229, зазначаючи, що дане рішення не можна визнати законним, оскільки
прийнято судом за неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи,
неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Спірна будівля пристроєна без
дозволів на відведення землі на виконання будівельних робіт, без належно
узгодженого будівництва в зв'язку з чим згідно зі ст. 376 ЦК України не
набувається право власності на будівлю.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та обставини на які посилається скаржник, а також
перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення скасуванню, а в позові відмовити виходячи з наступного.

На підставі договору
купівлі-продажу від 12.07.2005р. СПД ОСОБА_2. було придбано  нежитлове приміщення першого поверху,
загальною площею 59,3 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу від 12.07.2005р.
був посвідчений у нотаріальному порядку та зареєстрований у реєстрі за
№7-1488.

В подальшому, з метою використання
даного об'єкту для здійснення
підприємницької діяльності, СПД ОСОБА_2. без дозвільних на те документів
та  відповідного   проекту була проведена реконструкція  придбаного за договором купівлі-продажу
нерухомого майна, в результаті чого загальна площа об'єкту збільшена і стала
складати 441,0 кв.м., яка в цілому складається з приміщень першого поверху
площею 314,0  кв.м., та другого поверху
площею 127,0 кв.м. Дані приміщення використовуються як станція технічного
обслуговування автомобілів.

Відповідно до ст. 24 Закону України
"Про планування і забудову територій" фізичні і юридичні особи, які
мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування (тобто капітальних
будівель або споруд) на земельних ділянках, повинні отримати у відповідних
виконавчих органів дозвіл на таке будівництво.

Однак, надання такого дозволу не
надає права на початок виконання робіт без одержання відповідного дозволу
місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Здійснення будівельних робіт
об'єкта містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт, згідно ст.
29 цього Закону, вважається самовільним будівництвом і тягне за собою
відповідальність, згідно законодавству.

Аналогічні положення містяться у
п.5.1. Положення "Про порядок надання дозволу на виконання будівельних
робіт", затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури
і житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273.

Будівництво та реконструкція
будівель здійснюється у відповідності з узгодженим проектом.

Статтею 116 Земельного кодексу
України закріплено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та
користування земельними ділянками із земель державної і комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 126 цього Кодексу право
власності і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується
державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 376 Цивільного
кодексу України самочинним будівництвом визнається будівля або споруда, якщо
вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без
належного дозволу на будівництво чи належно затвердженого проекту або з
істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявні матеріали справи та
пояснення в судовому засіданні представника позивача свідчать, що позивач не
звертався в установленому порядку до органів Одеської міської ради про відвід
земельної ділянки під будівництво, а у випадку відмови задоволення вимоги не
оскаржував дії органу та посадових осіб.

За визнанням права власності на
будівлю до Одеської міської ради не звертався.

Як вбачається з матеріалів справи,
реконструкція нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса,
АДРЕСА_1 здійснювалась позивачем без дозвільних документів та  відповідного
проекту.

Надані до позовної заяви технічні висновки
про можливість збереження і здачі в експлуатацію СТО по АДРЕСА_1 та лист
начальника управління архітектури та містобудування від 21.03.2006р. № 278/ог
підтверджують самовільне будівництво без відведення земельної ділянки.

Враховуючи викладене, СПД ОСОБА_2.
в порушення норм матеріального права здійснив самочинне будівництво капітальної
будівлі, у розумінні ст. 376 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим у
нього відповідно до ч.2 цієї статті, не виникло права власності на ці будівлі.

Відповідно до ч.3 ст. 376
Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме
майно може бути визнане за рішенням суду за особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване
нерухоме майно.

Оскільки Одеська міська рада, яка є
власником земельної ділянки не має наміру надавати позивачу земельну ділянку,
на якій позивач збудував спірний  об'єкт
у користування і заперечує проти визнання за ним права власності на ці об'єкти,
відсутні правові підстави для застосування до позивача ч.3 ст. 376 ЦК України.

Заявлене клопотання СПД ОСОБА_2.
щодо заміни неналежного відповідача СПД ОСОБА_2. на ОСОБА_3. яка набула право
власності на спірні нежитлові приміщення за договором дарування, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4.
24.10.2007р. та зареєстрованого в реєстрі №3556 задоволенню не підлягає оскільки
господарським судом Одеської області спірне рішення прийнято 13.08.2007р. у
відсутність представника Одеської міської ради, яка належним чином судом не
повідомлялась про час і місце слухання справи.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 20.12.2007р. відновлено Одеській міській раді строк на
подання апеляційної скарги на рішення від 13.08.2007р. у спірній справі та
прийнята скарга до розгляду. У зв'язку з прийняттям апеляційної скарги до
розгляду вважається, що рішення господарського суду Одеської області від
13.08.2007р. про визнання права власності на самовільно прибудовані приміщення
не вступило в законну силу, а відповідач ОСОБА_2. не набув на відчужене майно
шляхом дарування право власності на нього, а відповідно не міг здійснювати відчуження
шляхом дарування.

Гр. ОСОБА_3. із заявою як третя
особа із самостійними вимогами до суду не зверталася.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_2
самовільно без відводу земельної ділянки здійснив самовільне будівництво
нежитлових будівель апеляційний суд не находить підстав задовільнити клопотання
про заміну відповідача СПД ОСОБА_2 на фізичну особу ОСОБА_3, яка для захисту
своїх прав не позбавлена права звернутися до місцевого суду зазгальної
юрисдикції, оскільки спори за участю фізичних осіб господарським судам не
підсудні.

З огляду на викладене, судова
колегія дійшла висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані і місцевий
суд дав неправильну оцінку фактичним обставинам справи,  невірно застосував норми чинного
законодавства і дійшов помилкового висновку щодо доведеності та обґрунтованості
цих вимог.

З огляду на наведене, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, рішення скасуванню, а у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.
99,101-105  Господарського процесуального
кодексу України, апеляційний господарський суд, -

Постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської
ради задовольнити.

Рішення господарського суду
Одеської області від 13.08.2007року у справі № 16/232-07-6229 скасувати.

У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у
касаційному порядку.

Головуючий
П.Ф. Мацюра

Судді:                                                                                Е.І.
Андрєєва

Н.В. Ліпчанська