ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.01.08

Справа № 15/672-07.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Стелс”, м. Лубни, Полтавська область

до відповідача Приватного підприємства “Тристан”, м. Охтирка, Сумська область

про стягнення 13 047 грн. 47 коп.

СУДДЯ                    Резниченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Гречуха С.М.., довіреність б/н від 10.05.2006р.

Від відповідача: не з‘явився

Суть спору: Позивач просить стягнути з відповідача 13 047 грн. 47 коп. заборгованості, а саме: 6621 грн. 42 коп. основного боргу по договору поставки №18-А від 01.01.2006р., 5694 грн. 42 коп. штрафу, 93 грн. 60 коп. –3% річних, 638 грн. 03 коп. інфляційних збитків.

Відповідач подав відзив на позов №796/4 від 22.01.2008р., в якому пояснив, що основну заборгованість в сумі 6621 грн. 42 коп. погасив, позовні вимоги в частині стягнення 93 грн. 60 коп. –3% річних та 638 грн. 03 коп. інфляційних збитків він визнає, а стосовно стягнення штрафних санкцій в сумі 5694 грн. 42 коп. заперечує, оскільки вони перевищують максимальний розмірі відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов‘язання встановленого Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

01.01.2006р. між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки №18-А, за умовами п. 1.1. якого позивач зобов‘язався передати у власність відповідача товар, а відповідач прийняти і сплатити кошти за товар (рибна продукція).

01.01.2006р. між сторонами була укладена додаткова угода до договору поставки №18-А від 01.01.2006р., якою договір доповнено п. 3.7 «Графік поставок».

Відповідно до п. 2.3. договору розрахунок за товар здійснюється шляхом оплати 100% вартості товару на розрахунковий рахунок або в касу продавця (позивача) на протязі 7-ми банківських днів після його отримання.

Представник позивача пояснив, що за період з 13.09.2006р. по 04.10.2006р. він передав відповідачу товар на загальну суму 8056 грн. 15 коп., проте відповідач поставлений товар не оплатив.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними, актом звірки позивача з відповідачем станом на 01.07.2007р., який підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками та відповідно до якого заборгованість відповідача по основному боргу складає 6621 грн. 42 коп.

Відповідач за товар не розрахувався, тому згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України позивач направляв відповідачу претензії від 09.11.2006р., від 14.09.2007р. та від 22.11.2007р. із вимогою погасити заборгованість по договору.

Представник позивача пояснив, що відповідач на пред‘явлені вимоги не відреагував, борг не погасив. Тому, позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Таким чином, на день подачі позовної заяви до суду, заборгованість відповідача по основному боргу складала 6621 грн. 42 коп.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Відповідач подав відзив на позов, в якому пояснив, що основну заборгованість в сумі 6621 грн. 42 коп. погасив після порушення провадження у справі, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучені до матеріалів справи.

Оскільки судом дійсно встановлено, що було відповідачем сума основного боргу була погашена, тому у зв’язку зі сплатою після надходження позовної заяви до суду відповідачем основного боргу в сумі 6621 грн. 42 коп., провадження у справі в зазначеній частині припиняється згідно п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача 5694 грн. 42 коп. штрафу за несвоєчасне виконання грошових зобов‘язань відповідно до п. 2.5 договору №18-А від 01.01.2006р. (за несвоєчасну оплату поставленого товару накладається штраф, розмір якого складає 0,5% від суми заборгованості за кожний прострочений день). Тобто, по правовій суті умовами договору передбачено стягнення пені, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов‘язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 2921-ІІІ від 10.01.2002 р. розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Тому, вказані вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням вимог ст. ст. 549-552 Цивільного кодексу України, Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, в межах подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який стягується пеня (з 01.07.2007р. по 20.12.2007р.) в сумі 499 грн. 23 коп.

Також, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по договору поставки №18-А від 01.01.2006р. позивач просить стягнути з відповідача 93 грн. 60 коп. –3% річних та 638 грн. 03 коп. інфляційних збитків, які визнані відповідачем.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимоги кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги стосовно стягнення 93 грн. 60 коп. –3% річних та 638 грн. 03 коп. інфляційних збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

В И Р І Ш И В :

1.           Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства “Тристан” (Сумська область, м. Охтирка, вул. Жовтнева, 4, код 31877110) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Стелс” ( Полтавська область, м. Лубни, вул. Садова, 4, код 30891180) 499 грн. 23 коп. пені, 93 грн. 60 коп. –3% річних та 638 грн. 03 коп. інфляційних збитків, 78 грн. 52 коп. витрат по держмиту, 71 грн. 01 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення 6621 грн. 42 коп. основного боргу - провадження у справі припинити згідно п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

4.          В інший частині позову - відмовити.

5.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                              О.Ю.Резниченко

Повний текст рішення підписано 28.01.08 р.