ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 р.

№ 44/237пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши у відкритому

за участю представника

касаційну скаргу

судовому засіданні у м. Києві

відповідача: Дубровіної Н.А.

Закритого акціонерного товариства "Макіївський комбінат комунальних підприємств"

на постанову

від 09.10.2007

Донецького апеляційного

господарського суду

у справі

№ 44/237пд

господарського суду

Донецької області

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Макіївський комбінат комунальних підприємств"

до

Приватного підприємства "Рітуал-Сервіс"

про

розірвання договору оренди

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року закрите акціонерне товариство "Макіївський комбінат комунальних підприємств" звернулося з позовом до приватного підприємства "Рітуал-Сервіс" про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 01.03.2002.

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.07.2007 у справі № 44/237пд в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2007, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного господарського суду від 09.10.2007, рішення суду першої інстанції від 31.07.2007 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, скаржник посилається на те, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме, ст.ст. 22, 526, 613, 651, 759, 762 ЦК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу позивача –без задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 01.03.2002 між ВАТ "Комбінат комунальних підприємств", правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового приміщення, згідно умов якого позивач надав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 9,0 м2 у м. Макіївці по вул. Енгельса, 2.

Умовами договору також було визначено, що оплата орендної плати здійснюється щомісяця, до десятого числа звітного місяця, і її розмір становить 48,92 грн. за квадратний метр орендованої площі.

Судами також було встановлено, що позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі вносить орендну плату в період з березня 2004 року по лютий 2007 року, використовує приміщення всупереч умовам договору та не проводить його капітальний ремонт.

Сукупності встановлених по справі обставин суди дали належну оцінку, і з урахуванням вимог ст.ст. 651, 782, 783 ЦК України, дійшли до правильного висновку про безпідставність заявленого позову. При цьому судами правомірно не були взяті до уваги вищезазначені пояснення позивача, оскільки вони не підтверджуються наявними у справі документами. Так, судами було встановлено, що згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень в період з липня 2002 року до липня 2006 року орен дар здійснював часткову оплату за договором. При цьому доказів, які б свідчили про те, що орендна плата не сплачувалась відповідачем у повному обсязі протягом трьох місяців підряд, позивач суду не надав, хоч і посилався на таку обставину, як на підставу для розірвання договору.

У цьому ж зв’язку, судами попередніх інстанцій правомірно не взято до уваги посилання позивача на те, що користування приміщенням відповідач здійснював всупереч його призначенню, а також на те, що відповідач не здійснив капітальний ремонт приміщення, оскі льки умовами договору взагалі не передбачено умов використання приміщення та його цільового призначення, а встановлений умовами договору обов’язок відповідача здійснити капітальний ремонт приміщення не передбачає чітко визначених строків його здійснення.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наведеним вимогам процесуального закону, а також фактичним обставинам справи суди дали належну оцінку і дійшли до обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів наявність по справі обставин, з якими закон пов’язує можливість розірвання договору оренди.

Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду попередніх судових інстанцій не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що постановлені за справою судові рішення відповідають вимогам діючого законодавства і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Макіївський комбінат комунальних підприємств" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.10.2007 та рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2007 у справі № 44/237пд залишити без змін.

Головуючий Остапенко М.І.

Суддя Харченко В.М.

Суддя Борденюк Є.М.