ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23 січня 2008 р.
Справа  № 14/302

За  адміністративним позовом
Приватного
підприємця Казюк Ігора Степановича, смт. Міжгір"я

до    Державної податкової
інспекції у Міжгірському районі, смт. Міжгір"я

про скасування  рішень  ДПІ  у
Міжгірському районі про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
06.07.2007р. №/0/2495/7-17 та №/0/2496/7-23,

Суддя
В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1
-приватний підприємець;  ОСОБА_2
-представник (адвокат) за дов. від 15.11.2007р.

від відповідача: Данилюк С.І. -
в.о.начальника ДПІ у Міжгірському районі, наказ ДПА у Закарпатській області від
20.11.2007р. №314-0; Сакалош Ю.Ю. - головний державний податковий інспектор
юридичного управління ДПА у Закарпатській області за дов. від 24.07.2007р.
№2731/7-10; Бортняк В.Д. -завідуючий сектором погашення прострочених
податкових зобов”язань за дов. від 15.01.2008р. №100/7-10

СУТЬ СПОРУ: Приватний  підприємець ОСОБА_1, смт. Міжгір"я  (далі - позивач) через свого уповноваженого
представника звернувся до господарського суду з адміністративним позовом  до Державної податкової інспекції у
Міжгірському районі, смт. Міжгір"я
(далі - відповідач) про скасування
рішень  ДПІ  у Міжгірському районі про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 06.07.2007р. №/0/2495/7-17, яким до
ПП ОСОБА_1  застосовано штрафну
(фінансову) санкцію у сумі 1 759 719,37грн.
та №/0/2496/7-23,  яким
до ПП ОСОБА_1  застосовано штрафну
(фінансову) санкцію у сумі 1 759 719,38грн.

Представник позивача, як у позовній заяві
(а.с.2-8) так і позивач -приватний підприємець ОСОБА_1 та представник позивача
у судовому засіданні по розгляд даної справи в обгрунтування своїх позовних
вимог наводять обставину відсутності у діях позивача складу правопорушення,
зокрема  з посиланням на слідуючі
обставини:

-          ПП ОСОБА_1
здійснював господарську діяльність на
АЗС в с. Синевір, яка (діяльність) належить до автозаправної станції
контейнерного типу, що також підтверджено листом ДПІ у Міжгірському районі від
19.12.2006р. №2196/7-23. Враховуючи ту обставину, що п. 7 додатку до
Постанови  КМУ  „Про терміни переведення суб”єктів
підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій” від
07.02.2001р. №121 (з наступними змінами, далі -Постанова від 07.02.2001р. №121)
встановлено термін переведення суб”єктів підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням
РРО, які здійснюють роздрібну торгівлю нафтопродуктами  та зазначено, що ці терміни не
розповсюджуються на діяльність пов”язану
роздрібною  торгівлею  через
контейнерні   автозаправні
станції, приватний підприємець та його представник вважають, що  є неправомірним висновок податкового органу
про необхідність переведення ПП ОСОБА_1 на облік розрахункових операцій у
готівковій та безготівковій формі із застосуванням РРО з 01.04.2004р.;

-           всі операції при здійсненні ПП
ОСОБА_1   роздрібної  торгівлі
через   контейнерну   автозаправну станцію були належним чином
проведенні через РК та КОРО, тому штрафна санкція, передбачена п.1 ст.17 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, на думку позивача та його представника, не
могла була бути застосована податковим органом до ПП ОСОБА_1, оскільки дана
норма передбачає відповідальність за непроведення розрахункових операцій через
РРО  або із застосуванням РК та не
містить санкції за непереведення    СПД на облік розрахункових операцій у
готівковій та безготівковій формі із застосуванням РРО;

-           податковим органом застосовано
штрафну (фінансову) санкцію за межами граничного строку застосування
адміністративно-господарської санкції, передбаченої ст. 250  Господарського кодексу України -(пізніше
одного року з дня встановленого порушення).

За вищенаведених
обставин, вважають, що податковим органом безпідставно застосовано до ПП
ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції за оспорюваними рішеннями.

Відповідач  у запереченні проти позову (а.с.43-46) та
представники відповідача у судових засіданнях проти позову заперечують
повністю, зокрема посилаються на те, що:

- ПП ОСОБА_1 у
періоді станом на 01.04.2005р. було перевищено граничний розмір річного обсягу
розрахункових операцій (200 000грн.), встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 23.08.2000 р. №1336 для переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, а
саме отримано готівкою по РК за період з 01.04.2004р. по 01.04.2005р. суму  205 683,57грн., що також зазначено у поданих
приватним підприємцем звітах до податкового органу за місцем реєстрації про
отримані  суми розрахункових операцій за
вищевказаний період. Здійснення діяльності без застосування РРО, шляхом
застосування  РК та КОРО за вищевказаний
період було зумовлено тим, що ПП ОСОБА_1 здійснює свою діяльність з реалізації
паливно-мастильних матеріалів через АЗС та торгівлю через кафе „Сапфір”, які
розташовані у місцевості,  яким згідно із
Законом України "Про статус гірських населених пунктів в Україні"
надано статус гірських та що передбачено також п.22 Постанови Кабінету
Міністрів України від 23.08.2000р. №1336 „Про забезпечення реалізації статті 10
Закону України     "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг";

-  переведення СПД, які  здійснюють роздрібну  торгівлю нафтопродуктами у термін
до
01.01.2004р. на облік  розрахункових
операцій у готівковій та безготівковій формі
із застосуванням РРО передбачено також
Постановою КМУ від 07.02.2001р. №121, при умові, що річний обсяг таких
розрахункових операцій перевищує 200 000грн.

Вважають, що
посилання позивача та його представника на обставину здійснення реалізації ПММ
через АЗС, як контейнерного типу, та відповідно незастосування до даних
операцій норм Постанови КМУ від 07.02.2001р. №121, не повинно прийматися до
уваги, оскільки, як було ними зазначено, єдиною підставою для переведення щодо
обліку розрахункових операції через РРО є перевищення   граничного
розміру  річного  обсягу розрахункових операцій  на суму 200 000грн.

-
Також зазначають ту обставину, що актом перевірки було встановлено факт
порушення ПП ОСОБА_1 щодо непроведення розрахункових операцій  через РРО за період з  01.05.2005р. по 31.12.2006р., отже дата
складання акту перевірки -21.06.2007р. є тією датою з якої  починається відлік граничного строку
застосування адміністративно-господарської санкції, передбаченої ст. 250  Господарського кодексу України.

За вищенаведених
обставин, вважають, що у місячний термін
ПП ОСОБА_1, з  періоду у якому
здійснено перевищення обсягу розрахункових операцій  на суму 200 000грн., повинен був перейти на
облік розрахункових операцій через РРО. Оскільки з періоду 01.05.2005р. не було
зареєстровано РРО, то з даного періоду по 31.12.2006р. отримана готівка у сумі
703 887,75грн. за реалізацію ПММ через АЗС та з торгівельної діяльності через
кафе „Сапфір” вважається такою, що непроведена через РРО та відповідно є
правомірним застосування до ПП ОСОБА_1 за вищевказане порушення штрафної
(фінансової) санкції у п”ятикратному розмірі від суми 703 887,75грн. відповідно
до вимог п.1 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за спірними
рішеннями.

Розгляд справи
відкладався відповідно до вимог ст. 150 КАС України.

У судовому
засіданні 23.01.2008р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови
відповідно до вимог п.3 ст. 160 КАС України.

Вивчивши
матеріали справи та  заслухавши пояснення
позивача -приватного підприємця, його уповноваженого представника   та представників відповідача,

суд встановив,
що:

В акті перевірки №016449 від 09.12.2006р. щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу
суб”єктами підприємницької діяльності (далі -акт перевірки від 09.12.2006р.,
а.с.10-13) зазначено про те, що ПП ОСОБА_1
здійснював реалізацію паливно-мастильних
матеріалів через АЗС в    с.
Синевір Міжгірського  району з
01.01.2004р. без обліку розрахункових операцій
через РРО, а із застосування розрахункової книжки та проведення таких
операцій через  розрахункові квитанції
(а.с.12). Також в п.6 акту №187/17-01/ від 21.06.2007р. „Про
перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.04.2004р. по 31.03.2007р.” зазначено про
те, що обсяг розрахункових операцій з продажу ПММ через АЗС та з торгівельної
діяльності через кафе „Сапфір”  за період
з 01.04.2004р. до 01.04.2005р. склав 205 683,57грн., що є перевищенням
граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій (200 000грн.),
встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2000 р. №1336 для
переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових
операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів
розрахункових операцій та які здійснюють
свою діяльність  у  сфері торгівлі, громадського харчування  та послуг на території сіл і селищ міського
типу, яким згідно із Законом України "Про статус гірських населених
пунктів в Україні" надано статус гірських.

З вищенаведеного
зроблено висновок про те, що починаючи з 01.05.2005р. ПП ОСОБА_1 повинен був
перейти на облік вищезазначених розрахункових операцій із застосуванням РРО та
оскільки такі дії не були зроблені, зазначено про те, що за період з   01.05.2005р. по 31.12.2006р. отримана
готівка у сумі 703 887,75грн. за реалізацію ПММ через АЗС та з торгівельної
діяльності через кафе „Сапфір”  не була
проведена через РРО, чи допущено порушення ст.11 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” та п.2 додатку до Постанови Кабінету Міністрів України
„Про терміни переведення суб”єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових
операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів
розрахункових операцій”  від 07.02.2001р.
№121 та п.1 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

За вищенаведеними
висновками, зазначеними у акті перевірки №187/17-01/ від 21.06.2007р.
та за результатами їх розгляду,  ДПІ у
Міжгірському районі 06.07.2007р. було прийнято
2 рішення про застосування фінансових санкцій, в яких зазначено
порушення ПП ОСОБА_1 п.1 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за
згідно з п. 1 ст.17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” застосовано
штрафну (фінансову) санкцію у
п”ятикратному розмірі від суми
703 887,75грн.,  із розбивкою  загальної суми 3 519 438,75грн. застосованої
штрафної (фінансової) санкції на дві рівні суми відповідно за рішенням
№/0/2495/7-17 суми 1 759 719,37грн. застосованої штрафної
(фінансової) санкції та за рішенням №/0/2496/7-23 суми 1 759
719,38грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції, які і є предметом
судового оскарження по даній справі (а.с.29-30).

Проаналізувавши подані по адміністративній справі доказові матеріали
щодо спірного питання  та аналізуючи
доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку про задоволення
адміністративного позову, виходячи з наступного:

Постановою  Кабінету Міністрів України від 23.08.2000р.
№1336 „Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України     "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій    у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", затверджено Перелік окремих
форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг, яким  дозволено проводити
розрахункові операції без  застосування
реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та
книг обліку  розрахункових операцій (далі
-Постанова №1336), п.22 якого передбачено, що
провадження діяльності  у  сфері
торгівлі,  громадського харчування
та послуг суб'єктами підприємницької діяльності на території сіл і селищ
міського типу, яким згідно із Законом України "Про статус гірських
населених пунктів в Україні" надано статус гірських дозволено проводити
розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з
використанням розрахункових книжок та книг обліку     розрахункових операцій.

У відповідності до
Переліку населених  пунктів,  яким
відповідно  до Закону    України "Про статус гірських населених
пунктів в   Україні" надається
статус гірських, як додатку Постанови Кабінету Міністрів України від
11.08.1995р. №647 (далі -Постанова №647), смт. Міжгір”я та с. Синевир
Міжгірського району є населеними пунктами, яким надається статус гірських.

Як вбачається з
матеріалів справи,  ПП ОСОБА_1 здійснював
свою підприємницьку діяльність, шляхом
реалізації
паливно-мастильних
матеріалів  через АЗС, яка
знаходиться на території с. Синевир Міжгірського району, якому у відповідності
до Постанови №647 надано статус гірського із застосуванням розрахункових книжок
та шляхом  видачі розрахункових
квитанцій, що не заперечується відповідачем. Також ПП ОСОБА_1 здійснював свою
підприємницьку діяльність у торгівельній сфері через кафе „Сапфір”, яке
знаходиться на території смт. Міжгір”я, якому у відповідності до Постанови №647
надано статус гірського із застосуванням розрахункових книжок та шляхом  видачі розрахункових квитанцій, що також не
заперечується відповідачем.

Отже, у
відповідності до п.22 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2000р.
№1336 „Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" позивач з періоду 01.04.2004р. правомірно проводив
розрахункові операції на вищенаведених об”єктах без застосування реєстраторів
розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку     розрахункових операцій.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 07.02.2001р. №121 „Про терміни
переведення суб'єктів підприємницької
діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій  та безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів
розрахункових операцій” (далі -Постанова №121) затверджено, зокрема  термін переведення СПД, які  здійснюють роздрібну  торгівлю нафтопродуктами в інших місцях (п.7
абз.7 додатку  до даної   Постанови) до 01.01.2004р.
на
облік    розрахункових операцій у
готівковій та безготівковій формі  із
застосуванням РРО та  термін переведення
СПД, які  здійснюють    діяльність у сфері торгівлі,
громадського      харчування  та
послуг (п.2  додатку  до даної
Постанови) -  один місяць з дати
перевищення граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій.

За вищенаведених
обставин, ПП ОСОБА_1 повинен був з 01.05.2005р. перейти на використання РРО від
здійснення діяльності по реалізації ПММ на вищезазначеній АЗС та на  здійснення торгівельної діяльності через кафе
„Сапфір” із застосуванням РРО.

Посилання   позивача на те, що він здійснював
торгівельну діяльність по реалізації ПММ на АЗС контейнерного типу, а не на
звичайній АЗС та, як зазначено в п.7 абз.7 додатку  до даної
Постанови, в інших місцях,  судом
не приймаються до уваги з огляду на те, що позивачем вищезазначена обставина не
підтверджена належними та допустимими доказами.

Нормою ст. 17
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” передбачено застосування штрафних
санкцій у разі непроведення розрахункових операцій через РРО.

Оскільки є
правомірним встановлення податковим органом того факту, що починаючи з
01.05.2005р. по 31.12.2006р. ПП ОСОБА_1 отримана готівка у сумі 703 887,75грн.
за реалізацію ПММ через АЗС та з торгівельної діяльності через кафе „Сапфір”   проводилась із застосуванням РК та КОРО, без
врахування того, що відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.08.2000 р. №1336 повинен був обліковувати готівку від вищезазначених
операцій із застосуванням РК до періоду, у якому не відбувалось  перевищення граничного розміру річного обсягу
розрахункових операцій  на суму 200
000грн., тобто до 01.04.2005р. та відповідно з 01.05.2005р. не проводились
вищезазначені розрахункові операції через РРО, є правомірним застосування
податковим органом до ПП ОСОБА_1 штрафної санкції згідно з п.1 ст.17 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, тобто у п”ятикратному розмірі від суми 703
887,75грн. (3 519 438,75грн.).

Застосування такої
штрафної санкції відбувається відповідно до вимог вищезазначеної норми Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, яка є адміністративно-господарською
санкцією у розумінні вимог ст.241 Господарського кодексу  України та яка застосовується податковим
органом до СПД, якими допущено порушення вимог вищезазначеного Закону при
здійсненні розрахункових операцій за товари (послуги).

Статтею 250
Господарського кодексу  України
передбачено, що адміністративно-господарські
санкції    можуть    бути застосовані до суб'єкта господарювання
протягом шести місяців з дня  виявлення
порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Отже,
вищезазначена штрафна санкція у п”ятикратному розмірі могла бути застосована
податковим органом до ПП ОСОБА_1 не пізніш як через один рік після закінчення 1
місяця,  коли відбулося перевищення
граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій  на суму 200 000грн., передбаченого  Постановою Кабінету Міністрів України від
23.08.2000 р. №1336, тобто  з дня -з
01.05.2005р.

Оскільки таке порушення
податковим органом встановлено, як за
актом перевірки  -  №016449 від 09.12.2006р.  та
№187/17-01/ від 21.06.2007р., після закінчення одного року, з
дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльності -в даному випадку
вимог норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” щодо
незастосування РРО для обліку вищезазначених готівкових операцій, починаючи з
01.05.2005р., то відповідно до вимог ст. 250 ГК
України, податковий орган прийняв рішення від 06.07.2007р.  про застосування до ПП ОСОБА_1  штрафної
(фінансової) санкції
№/0/2495/7-17 за межами річного строку, встановленого ст.
250  цього Кодексу, відповідно у сумі 1
759 719,37грн.   Оскільки загальна сума 3
519 438,75грн. застосованої  штрафної
санкції  розбита податковим органом на
дві рівні частини, в тому числі і за рішенням
№/0/2496/7-23  - у сумі
1 759 719,38грн., то суд не вправі вносити зміни у вищевказане рішення щодо
суми застосованої штрафної санкції, яка б могла бути застосована у межах одного
року, передбаченого  ст. 250 ГК України,
тобто з суми розрахункових операцій не проведених через  РРО починаючи з липня 2006р., то, з огляду на
вищенаведене, також рішенням за №/0/2496/7-23 вважається, що
податковий орган застосував  до ПП
ОСОБА_1  штрафну  (фінансову) санкцію у сумі 1 759 719,38грн.
за межами річного строку, встановленого ст. 250
цього Кодексу.

З огляду на
викладене, оспорювані рішення підлягають судом до скасування, як такі, що
прийняті за межами строків застосування адміністративно-господарської     санкції
(в даному випадку -штрафної санкції) , встановлених ст. 250  цього Кодексу.

З огляду
на  викладене, керуючись   ст. ст.
2, 7-12, 51, 70, 86, 111, 121, 122, 150, 159-163, 254, 255 та п.6
Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.    Адміністративний позов задоволити.

2.  Скасувати  рішення ДПІ
у Міжгірському районі про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
06.07.2007р.:

-  №/0/2495/7-17 про застосування  до ПП ОСОБА_1
штрафної (фінансової) санкції у сумі 1 759 719,37грн.,  як прийняте за межами строку, встановленого
ст. 250  Господарського  кодексу України;

-
№/0/2496/7-23 про застосування
до ПП ОСОБА_1  штрафної
(фінансової) санкції у сумі 1 759 719,38грн.,
як прийняте за межами строку, встановленого ст. 250  Господарського  кодексу України.

3.   Постанова
суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

4. Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до
Львівського апеляційного адміністративного суду у відповідності до вимог ст.186
КАС України протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі,  шляхом подання  заяви про намір апеляційного оскарження або
шляхом подання безпосередньо апеляційної скарги.

Суддя                                                                                  В.І.
Карпинець

Постанову
суду виготовлено в повному обсязі  та
підписано 31.01.2008р.