ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.01.2008

Справа №2-27/16535-2007А

За позовом – Товариство з обмеженою відповідальністю «АРК 2006», м. Ялта, вл. Кримських партизан, 7, кв. 3.

До відповідача – ДПІ в м. Ялта, м. Ялта, вул.. Васильова, 16.

Про визнання нечинним рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача – Савопуло Б. М., дор. у справі.

Від відповідача –Володькін С. А., дор. у справі.

Сутність спору:

Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «АРК 2006» звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до ДПІ в м. Ялта про визнання нечинним рішення № від 16.04.2007 р. про застосування фінансових санкцій у розмірі 5902,50 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до п. 4 Указу Президента України №727 від 28.06.1999 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб’єкти підприємницької діяльності – юридичні особи повинні здійснювати розрахунки не з застосуванням РРО, а з використанням розрахункових книжок. Також відповідач не представив а ні наказу на проведення перевірки, а ні відповідного направлення, з чого позивач робить висновок, що перевірка була проведена незаконно.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у запереченнях на позов повідомив, що перевірка проводилася в рамках повноважень, визначених Законом України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, що не є перевіркою своєчасності, достовірності та повноти нарахування і сплати податків і зборів. Також вказав, що позивач не входить до переліку суб’єктів, звільнених від застосування РРО у відповідності до ст. 9 Законом України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Таким чином, відповідач вважає, що рішення винесено у відповідності з вимогами чинного законодавства України і є правомірним.

Позивач заявою від 14.01.2007 р. уточнив позовні вимоги та просить визнати нечинним рішення ДПІ в м. Ялта № від 16.04.2007 р. про застосування фінансових санкцій у розмірі 5902,50 грн.

Відповідач в судовому засіданні повідомив про те, що перевірка проводилася на підставі плану – графіку контрольно – перевірочної роботи відділу оперативного контролю ДПІ в м. Ялта на квітень 2007 р. і відповідного направлення на перевірку. Наказ на проведення перевірки не видавався.

Суд під час судового розгляду даної адміністративної справи повинен був здійснювати повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ст.. 41 КАСУ.

Однак в зв’язку з технічними неполадкою, вказане зроблено не було, про що було складено відповідний акт від 14.01.2008 р.

Позивач клопотанням від 14.01.2008 р. повідомив про те, що не заперечує проти розгляду даної справи без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки фіксація судового процесу неможлива по технічним причинам.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.04.2007 р. посадовими особами державної податкової інспекції в м. Ялта на підставі направлень на проведення перевірки було проведено перевірку по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу господарської одиниці – магазину, що розташований за адресою: м. Ялта, вул.. Маршака, 4, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «АРК 2006» .

По результатам перевірки складено акт №001618 від 05.04.2007 р.

Під час проведення перевірки перевіряючі дійшли висновку про те, що позивачем було допущено порушення п. 1. ст. 3 Закону України “ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” ( зі змінами і доповненнями ).

На підставі вказаного акту перевірки було винесено рішення № від 16.04.2007 р. про застосування фінансових санкцій у розмірі 5902,50 грн.

Вказане рішення позивач в адміністративному порядку, відповідно до ст.. 5 Закону України «Про порядок погашення забовязань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. №2181, не оскаржував.

При таких обставинах справи, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході проведення перевірки перевіряючими було здійснено контрольну закупку фотоапарату мр 3. dig UFOZEN ViewArt Silver + Memory TRANSCEND SD Carol 1 GB, вартість якого складає 760 грн.

При цьому перевіркою було встановлено, що розрахункова операція на суму 1180,50 грн. була проведена без роздрукування відповідного розрахункового документу, РРО на місці проведення розрахунків був відсутній.

Відповідно до преамбули Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 р. цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 р. суб’єкти підприємницької діяльності забовязані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

У ст. 2 вказаного Закону вказано, що розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до ст.. 2 цього Закону місцем проведення розрахунків - слід вважати місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Судом встановлено, що позивач на момент проведення перевірки був платником єдиного податку, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом № про право сплати єдиного податку серія А №900210, що був виданий 05.03.2007 р. Строк на дії вказаного свідоцтва – на 2007 р.

Але відповідно до п. 4 Указу Президента України №727 від 28.06.1999 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкт малого підприємництва - юридична особа зобов'язана вести книгу обліку доходів та витрат і касову книгу.

Відповідно до п. 6 Указу Президента України №727 від 28.06.1999 р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкти підприємницької діяльності - фізичні особи - платники єдиного податку мають право не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для проведення розрахунків із споживачами.

До того ж позивач не входить до переліку суб’єктів, звільнених від застосування РРО у відповідності до ст. 9 Законом України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Таким чином, суд вважає, що позивача по справі, як платник єдиного податку, забовязаний застосовувати електронні контрольно-касові апарати для проведення розрахунків із споживачами.

Відповідальність за вказане порушення передбачено п. 1 ст.. 17 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Тобто в даному випадку розмір штрафних санкцій повинен складати 1700,00 грн., а не 5902,50 грн., як застосовано відповідачем відповідно до спірного рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково та рішення № від 16.04.2007 р. необхідно визнати нечинним в частині застосування фінансових санкцій у розмірі 4202,50 грн., а сам факт порушення п. 1 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 – III позивачем не оспорюється.

Судові витрати, понесені позивачем у розмірі 1,70 грн., підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України на підставі ч. 3 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено і підписано складом суду 14.01.08 р.

21.01.08 р. постанову було виготовлено у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати нечинним рішення державної податкової інспекції в м. Ялта № від 16.04.2007 р. в частині застосування фінансових санкцій у розмірі 4202,50 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740405 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АРК 2006», м. Ялта, вул. Кримських партизан, 7, кв. 3, ( ідентифікаційний код 34836521, банківські реквізити не відомі ) 1,70 грн. судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог у позові відмовити.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.