КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2008                                                                                           № 4/55-16/19-3/46

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Гарник Л.Л.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

позивача - Самопал В.С. (дов. від 26.02.2008 р. № 6);

відповідача - Чеберяк М.А. (дов. від 04.03.2008 р., б/н); третьої особи: Джума Л.М. (дов. від 10.01.2008 р., б/н);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтіс Україна Електротехнік"

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.01.2008

у справі № 4/55-16/19-3/46

за позовом                               Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"в особі відокремленого підрозділу "Головний інформаційно-обчислювальний центр" ДП НЕК "Укренерго"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтіс Україна Електротехнік"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача           Український науково-дослідний, проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут "Укрсільенергопроект"

про                                                  стягнення 12803,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 31.01.2008 року у справі № 4/55-16/19-3/46 за позовом Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” в особі відокремленого підрозділу “Головний інформаційно-обчислювальний центр” ДП НЕК “Укренерго” (далі – позивач, ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Елтіс Україна Електротехнік” (далі – відповідач, ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік”), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Українського науково-дослідного проектно-вишукувального та конструкторсько-технологічного інституту “Укрсільенергопроект” (далі – третя особа, Інститут “Укрсільенергопроект”) про стягнення 12 803,34 грн., позов задоволено частково.

Так, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Елтіс Україна Електротехнік” на користь Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” в особі відокремленого підрозділу “Головний інформаційно-обчислювальний центр” ДП НЕК “Укренерго” 9 892,82 грн. шкоди у вигляді орендної плати, 102,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення з відповідача збитків, понесених у зв’язку із несплатою комунальних та експлуатаційних послуг за період з 01.05.2003 року по 24.09.2003 року в розмірі 697,02 грн. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю “Елтіс Україна Електротехнік” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” 9 892,82 грн. та прийняти нове, яким в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначає, що при прийнятті спірного рішення судом першої інстанції невірно застосовано норми ст. 440 Цивільного кодексу УРСР в частині задоволення позову. Так, місцевий господарський суд дійшов невірного висновку, щодо спричинення позивачеві шкоди у вигляді збитків в результаті неправомірного користування кімнатою, оскільки згідно ст. 37 Закону України “Про власність” підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям підприємства”, дана кімната була виділена під науково-технічну бібліотеку, передача її в оренду не передбачалась.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2008 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Елтіс Україна Електротехнік” було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 12.03.2008 року..

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2008 року, у зв’язку із задоволенням усного клопотання позивача, відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 24.03.2008 року.

ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” надало письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому спростовує наведені в ній доводи, та просить залишити апеляційну скаргу ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” без задоволення, а спірне рішення від 31.01.2008 року – без змін.

Інститут “Укрсільенергопроект” надав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що спірне приміщення було виділено з цільовим призначенням – під науково-технічну бібліотеку, отже, завдання позивачу шкоди відповідачем шляхом несплати ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” орендної плати неможливе, та просить розглянути скаргу ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” по суті викладених в ній вимог.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явились представники позивача, відповідача та третьої особи. Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити: скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” 9 892,82 грн. та прийняти нове, яким в позові відмовити. Представник ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” просив залишити апеляційну скаргу ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” без задоволення, а спірне рішення від 31.01.2008 року – без змін. Представник третьої особи просив розглянути скаргу ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” по суті викладених в ній вимог.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмових відзивів позивача та третьої особи на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Наказом Міністерства палива та енергетики України від 22.05.2002 року № 303 директора Українського науково-дослідного, проектно-вишукувального та конструкторсько-технологічного інституту “Укрсільенергопроект” Ляха В.В. зобов'язано передати на баланс ДП НЕК “Укренерго” з 01.06.2002 року приміщення під науково-технічну бібліотеку площею 130 кв. м. в будинку по вул. Дорогожицькій, 11/8 в м. Києві.

02.09.2002 року Інститут “Укрсільенергопроект” (Орендодавець) уклав з ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” (Орендар) договір оренди № 12 нежитлового приміщення, що належить до державної власності, згідно умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нежитлове приміщення площею 170,5 кв. м, розміщене за адресою: м. Київ, вул.. Дорогожицька, 11/8, кімнати № 116, 317, 503 на 1, 3, 5 поверхах адміністративного будинку, що знаходиться на балансі Інститут “Укрсільенергопроект”. Даний договір, відповідно до ст. 10, діє з 02.09.2002 року по 31.12.2002 року.

Відповідно до акта приймання-передачі нежитлових приміщень у будинку по вул.. Дорогожицькій, 11/8, затвердженого Першим заступником Державного секретаря Міністерства палива та енергетики України, 01.10.2002 року Інститут “Укрсільенергопроект” передав, а ДП НЕК “Укренерго” прийняв на баланс нежитлові приміщення загальною площею 130 кв. м, а саме, кімнати № 116 та № 117, по вул. Дорогожицькій, 11/8 у м. Києві.

ДП НЕК “Укренерго” передало зазначені нежитлові приміщення загальною площею 130 кв. м по вул. Дорогожицькій, 11/8 у м. Києві з 01.10.2002 року на баланс ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго”, що підтверджується актом приймання-передачі нежитловтих приміщень у будинку по вул. Дорогожицькій, 11/8.

23.12.2002 року між Інститутом “Укрсільенергопроект” та ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” було укладено акт про обмін приміщеннями, згідно якого Інститут “Укрсільенергопроект” передав ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” частину кімнати № 116 площею 13,8 кв. м, розташовану на першому поверсі будинку по вул. Дорогожицькій, 11/8 у м. Києві в обмін на кімнату № 421 на четвертому поверсі цього ж будинку.

Таким чином, з 23.12.2002 року на балансі ДП НЕК “Укренерго” перебувала вся площа кімнати № 116, що розташована на першому поверсі будинку № 11/8 по вул. Дорогожицькій у м. Києві.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, твердження відповідача про те, що дію договору оренди № 12 від 02.09.2002 року було пролонговано до 31.12.2003 року спростовуються фактами, встановленими ухвалою господарського суду міста Києва від 29.09.2003 року. Так судом у справі № 36/413 за позовом ДП НЕК “Укренерго” в особі ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” до ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” про зобов'язання ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” звільнити кімнату № 116 припинено провадження у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки, відповідно акту приймання-передачі від 24.09.2003 року ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” звільнило спірне приміщення та передало його позивачу.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішення інших спорів, в яких беруть участь ті ж самі сторони.

Таким чином, позивач вважає, що у період з 01.01.2003 року по 24.09.2003 року ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” безпідставно та безоплатно користувалось спірним приміщенням – кімнатою № 116 загальною площею 47,2 кв. м, у зв’язку із чим просить стягнути, відповідно до ст. 440 ЦК УРСР, позадоговірну шкоду у вигляді збитків у зв’язку з неотриманням доходу від користування вказаним приміщенням за період з 01.01.2003 року по 24.09.2003 року в сумі 12 106,32 грн. та збитки понесені позивачем у зв’язку з несплатою відповідачем комунальних та експлуатаційних послуг за період з 01.05.2003 року по 24.09.2003 року в сумі 697,02 грн., а з врахуванням 3% річних та інфляційних витрат загальною сумою 12 803,364 грн.

10.03.2006 року в процесі розгляду справи ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” в порядку ст. 22 ГПК України, уточнило позовні вимоги та просило стягнути з відповідача збитки у зв’язку з неотриманням доходу від користування вказаним приміщенням за період з 01.01.2003 року по 24.09.2003 року в сумі 9 892,82 грн. та збитки понесені позивачем у зв’язку з несплатою відповідачем комунальних та експлуатаційних послуг за період з 01.05.2003 року по 24.09.2003 року в сумі 697,02 грн., ціна позову – 10 589,84 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2006 року у справі № 4/55, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006 року, в позові було відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2007 року у справі № 4/55 рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2006 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2006 року у справі № 4/55 були скасовані, а справа передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва у справі № 4/55-16/19 від 19.04.2007 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду № 4/55-16/19 від 12.09.2007 року, в позові було відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України № 4/55-16/19 від 29.11.2007 року рішення господарського суду міста Києва від 19.04.2007 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2007 року у справі № 4/55-16/19 були скасовані, а справа передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Згідно ст. 440 ЦК УРСР, шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини. Шкода, заподіяна правомірними діями, підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом.

Оскільки спірні відносини виникли та припинились до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, то, згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, до них підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу Української РСР (далі – ЦК УРСР).

Згідно статті 4 Цивільного кодексу УРСР, цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки, зокрема, внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне нежитлове приміщення є об’єктом державної власності.

Відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України “Про власність”, у відповідній редакції, майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства. До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності регулюються Законом України “Про оренду державного та комунального майна” (далі – Закон).

Відповідно до ст. 2 Закону в редакції, що була чинною на момент існування спірних правовідносин, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди між Інститутом “Укрсільенергопроект” та ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” закінчився 31.12.2002 року. Новий договір оренди між цими сторонами не укладався. Однак спірне приміщення ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” повернуло Інституту “Укрсільенергопроект” лише 24.09.2003 року.

Як зазначає відповідач, оскільки орендні відносини між ним та Інститутом “Укрсільенергопроект” носили спірний характер, ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” вважало, що нежитлове приміщення по вул.. Дорогожицькій, 11/8 у м. Києві – кімната № 116, використовується ним правомірно.

За період з 02.09.2002 року по 31.12.2002 року ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” сплачувало Інституту “Укрсільенергопроект” орендну плату на підставі договору оренди № 12 від 02.09.2002 року, що не заперечується третьою особою.

Жодних доказів на підтвердження того, що за період з 01.01.2003 року по 24.09.2003 року відповідач сплачував позивачу або третій особі плату за користування спірним не житловим приміщенням матеріали справи не містять.

Сплачені відповідачем на користь Інституту “Укрсільенергопроект” кошти на оплату вартості оренди не житлових приміщень та відшкодування витрат по його утриманню за період з 01.02.2003 року по 31.04.2006 року, відповідно до банківських виписок, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, перераховані за договорами оренди № 6 та № 6/1. Посилання на договір оренди № 12 та № 12/1 у даних виписках є помилковим, про що зазначено в листі Інституту “Укрсільенергопроект”, де він просить вважати ці кошти перерахованими за договорами оренди № 6 та № 6/1.

Договір оренди спірного нежитлового приміщення, укладений ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” з ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго”, в матеріалах справи відсутній.

Таким чином, між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, що підтверджується ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” (а. с. 27-30 т. 1).

Крім того, як зазначено у п. 1 ст. 37 Закону України “Про власність”, майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства.

Наказом Міністерства палива та енергетики України від 22.05.2002 року № 303 приміщення площею 130 кв. м. в будинку по вул. Дорогожицькій, 11/8 передано на баланс ДП НЕК “Укренерго” під науково-технічну бібліотеку.

Таким чином, ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” зобов’язано було користуватись та розпоряджатись зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства тобто використовувати дане приміщення під науково-технічну бібліотеку.

Така діяльність позивача не має на меті отримання прибутку, отже позивачеві не заподіяно діями відповідача збитки у зв’язку з неотриманням доходу від користування вказаним приміщенням.

Відповідно до ст. 440 ЦК УРСР, шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини. Шкода, заподіяна правомірними діями, підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом.

Обов'язковою підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності, згідно ст. 440 ЦК УРСР, є правопорушення, яке включає такі елементи як шкода, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

При цьому, вказуючи на шкоду як елемент цивільного правопорушення, ст. 440 ЦК УРСР передбачає майнову шкоду, внаслідок якої до складу правопорушення входить лише майнова шкода. Розмір майнової шкоди визначає розмір цивільної відповідальності.

Оскільки діями відповідача ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” не заподіяно шкоду, то позовні вимоги ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 ЦК УРСР, захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, арбітражем або третейським судом шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов'язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом.

Відтак, ЦК УРСР передбачає можливість стягнення лише реальних збитків, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди кодекс не передбачає.

Крім того, позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків, понесених позивачем у зв’язку з несплатою ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” комунальних та експлуатаційних послуг за період з 01.05.2003 року по 24.09.2003 року в сумі 697,02 грн. також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до платіжних доручень від 04.02.2004 року № 0178 та 11.02.2004 року № 0230, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, позивачем оплачено комунальні та експлуатаційні послуги за період з травня по вересень 2003 року в сумі 7 091,83 грн. Разом з тим, позивач просить стягнути з ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” 697,02 грн.

Як вбачається з платіжних доручень, ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” фактично оплатило комунальні та експлуатаційні послуги за 400,2 кв. м займаної площі, а ТОВ “Елтіс Україна Електротехнік” займало лише 47,2 кв. м площі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачу, відповідно до Наказу Міністерства палива та енергетики України від 22.05.2002 року № 303 та актів приймання-передачі від 01.10.2002 року та 2002 року (а. с. 10, 11 т. 1), на баланс було передано нежитлове приміщення площею 130 кв. м. в будинку по вул. Дорогожицькій, 11/8.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що в наданих ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” розрахунках збитків, понесених у зв’язку з несплатою відповідачем комунальних та експлуатаційних послуг, позивач виходив з розрахунку 400,2 кв. м займаної площі, у зв’язку із чим, відповідно до платіжних доручень від 04.02.2004 року № 0178 та 11.02.2004 року № 0230 сплатив 5 909,86 грн. В той час, як загальна сума таких виплат за вказаними дорученнями складає 7 091,83 грн.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та не доведеними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку апеляційної інстанції ГІОЦ ДП НЕК “Укренерго” не доведено свої позовні вимоги в повному обсязі, а тому вони не підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд не повно з’ясував всі обставини справи, не дав їм належну правову оцінку та невірно застосував норми матеріального права в частині задоволення позовних вимог, що призвело до його часткового скасування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, державне мито та суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” в особі відокремленого підрозділу “Головний інформаційно-обчислювальний центр” ДП НЕК “Укренерго” задовольнити повністю.

2.          Рішення господарського суду м. Києва від 31.01.2008 року по справі № 4/55-16/19-3/46 за позовом Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” в особі відокремленого підрозділу “Головний інформаційно-обчислювальний центр” ДП НЕК “Укренерго” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Елтіс Україна Електротехнік”, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Українського науково-дослідного проектно-вишукувального та конструкторсько-технологічного інституту “Укрсільенергопроект”, про стягнення 12 803,34 грн., в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Елтіс Україна Електротехнік” на користь Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” в особі відокремленого підрозділу “Головний інформаційно-обчислювальний центр” ДП НЕК “Укренерго” 9 892,82 грн. шкоди у вигляді орендної плати скасувати.

3.          В задоволені позовних вимог в цій частині відмовити.

4.          В іншій частині рішення господарського суду м. Києва від 31.01.2008 року по справі № 4/55-16/19-3/46 залишити без змін.

5.          Судові витрати покласти на позивача.

6.          Справу № 4/55-16/19-3/46 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Гарник Л.Л.

Судді

27.03.08 (відправлено)