ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

24 січня 2008 р.           Справа 11/299-07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВТР», м. Луцьк Волинської області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф»,м. Хмільник

про стягнення 29 952 грн. 43 коп..

Суддя В. Матвійчук

при секретарі судового засідання Т. Кармаліта, за участю представників:

від позивача - В. Кондратюк за довіреністю;

відповідач - В. Бичок за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф»заборгованості за договором № 3 від 10.01.2006р. в загальному розмірі 29 952 грн. 43 коп., з яких: 7839 грн. 99 коп. –основний борг, 15716 грн. 78 коп. –пеня, 2 403 грн. 54 коп. - інфляційні та 3 992 грн. 12 коп. –річні.

Позов мотивовано тим, що 10.01.2006р. між товариством з обмеженою відповідальністю «ВТР»(позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Тріумф» (відповідач) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач зобов’язався передати у власність відповідача товар, а відповідач відповідно прийняти товар в кількості та асортименті згідно з видатковими накладними. Свої зобов’язання за договором позивач виконав поставивши відповідачу товар відповідно до накладної № ЛУВТ-0004 від 10.01.2006р., проте відповідач розрахувався за поставлений товар лише частково.

Відповідач у відзиві № 129 від 19.11.2007р., поясненнях № 157 від 13.12.2007р. та № 4 від 23.01.2007р. заперечує проти позову, зазначаючи, що 10.01.2006р. від позивача за дорученням ЯЛШ № 287993 згідно видаткової накладної № ЛУВТ-0004 від 10.01.2006р. було отримано товар на загальну суму 18289 грн. 99 коп. Умовою продажу товару є попередня оплата, що вказано в накладній. Дана накладна була частково оплачена до отримання товару та повністю проведено розрахунок після отримання товару. Таким чином, відповідач вважає, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем. Окрім того, наголошує на тому, що підставою позовних вимог є саме договір № 3 від 10.01.2006р., якого не має у відповідача, а товар передано відповідно до накладної.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

10.01.2006р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого позивач зобов’язується передати товар, а відповідач прийняти та оплатити його в кількості та асортименті згідно з видатковими накладними , які є невід’ємною частиною цього договору. На виконання умов договору позивач за накладною № ЛУВТ-0004 від 10.01.2006р. поставив відповідачу товар на суму 18 289 грн. 99 коп..

Відповідно до п. 4.3. договору, відповідач зобов’язався оплатити товар на протязі 30 календарних днів з дати отримання товару.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем оплачено товар лише частково, а саме: 21.02.2006р. –3950 грн., 26.04.2006р. –1000 грн., 06.12.2006р. –2000 грн., 13.12.2006р. –1500 грн., 18.04.2007р. –1000 грн., 05.06.2007р. –1000 грн., що підтверджується виписками банку, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 11-14). Таким чином, відповідачем неоплачено товар на суму 7 839 грн. 99 коп..

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов’язання, яке виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення основної суми заборгованості в розмірі 7 839 грн. 99 коп. підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 9.2 договору, у випадку порушення строків оплати передбачених п. 4.3 договору більше 15 календарних днів, покупець зобов‘язаний сплатити продавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 24 % річних від простроченої суми.

Позивачем правомірно нараховані 24% річних в розмірі 3 992 грн. 12 коп. відповідно до вимог закону.

Також позивач ставить вимогу про стягнення інфляційних в розмірі 2 403 грн. 54 коп..

Як вже зазначалось, ст. 625 ЦК України визначено спосіб захисту порушеного права шляхом вимоги сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Водночас, позивачем не вірно визначено спосіб захисту порушеного права, а тому в позовних вимогах в частині стягнення інфляційних в розмірі 2 403 грн. 54 коп. слід відмовити.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що у разі несвоєчасної та (або) в неповному розмірі оплати вартості товару, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,5% від отриманої, але несплаченої партії товару за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути пеню в розмірі 15716 грн. 78 коп. за період з 02.10.2006 року по 01.10.2007 року, виходячи з приписів ст. 258 ЦК України.

Суд не може погодитись з твердженням позивача щодо нарахування пені за нормами ЦК України, оскільки між сторонами договору виникли господарські правовідносини і до них слід застосовувати норми ГК України, як спеціального закону, який регулює господарські відносини.

Так, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачений спеціальний строк позовної давності в один рік для стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, ч.6 ст.232 ГК України, передбачає строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк протягом якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ст. 258 ЦК України в 1 рік.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що кінцевим терміном проведення відповідачем оплати заборгованості є 09.02.2006 р., період нарахування пені обмежений ч.6 ст.232 ГК України становить з 10.02.2006р. по 09.08.2006р..

Таким чином, позивачем пропущено строк нарахування пені, а отже в позовних вимогах в частині стягнення пені в розмірі 15716 грн. 78 коп. слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 43 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об‘єктивному дослідженні.

Враховуючи обставини справи, зважаючи, що відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язань за договором, а його заперечення спростовуються матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись п.5 ст. 83, ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф» (вул. Данова, 46, м. Хмільник, Вінницька область, р/р 0001 у ВФ АКБ «УкрСиббанк»м. Вінниця, МФО 302645, код 60043911) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВТР»( вул. Нікішена, 1, м. Луцьк, Волинська область, р/р 81201 в ВГРУ «ПриватБанк» м. Луцька, МФО 303440, код 33381354) 7839 грн. 99 коп. основного боргу; 3992 грн. 12 коп. річних; 118 грн. 32 коп. державного мита та 46 грн. 61 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В стягненні 2403 грн. 54 коп. інфляційних та 15716 грн. 78 коп. пені відмовити.

4.          Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5.          Копію рішення направити сторонам.

Рішення оформлено та підписано 29.01.2008р.

Суддя Матвійчук В.В.