ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17.01.08                                                                                           Справа№ 22/359а

Місто Львів,

Господарський суд Львівської області у складі:

Головуючого судді Желік М.Б.

при секретарі Дімітрова О.

за участю представників сторін:

Прокурор –Макогон Ю.І.

Позивача –не з’явився

Відповідача –Дутка Ю.І. - представник

Третьої особи –1 - Мартин Д.І. –представник

Третьої особи - 2 –Горбаченко П.П. - представник

Третьої особи –3 –Мартин Д.І.. –представник

Третьої особи - 4 –Котур М.В. - представник

розглянув матеріали позовної заяви заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства промислової політики України, м. Київ, до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів, за участю третьої особи –1 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівського державного дослідно-експериментального заводу технологічного обладнання, м. Львів, третьої особи –2 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державного науково-дослідного підприємства “Конекс”, м. Львів, третьої особи –3 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державного підприємства науково-технічного центру “Композит”, м. Львів, третьої особи –4 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відкрите акціонерне товариство “Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить”, м. Львів, про визнання нечинним (незаконним) з моменту його прийняття та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №486 від 01.06.1999 р. “Про скасування наказів регіонального відділення від 24.03.1998 р. №326 та 25.03.1998 р. №342”.

В порядку ст..160 КАС України судовому засіданні 17.01.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Постанова виготовлена та підписана в повному обсязі 21.01.2008 р.

Суть спору: Позовну заяву подано заступником прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства промислової політики України, м. Київ, до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів, за участю третьої особи –1 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівського державного дослідно-експериментального заводу технологічного обладнання, м. Львів, третьої особи –2 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державного науково-дослідного підприємства “Конекс”, м. Львів, третьої особи –3 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - державного підприємства науково-технічного центру “Композит”, м. Львів, третьої особи –4 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відкрите акціонерне товариство “Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить”, м. Львів, про визнання нечинним (незаконним) з моменту його прийняття та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №486 від 01.06.1999 р. “Про скасування наказів регіонального відділення від 24.03.1998 р. №326 та 25.03.1998 р. №342”.

25.10.2007 р. ухвалою господарського суду Львівської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 06.12.2007 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 06.12.2007 р., 20.12.2007 р..

Представникам роз’яснено їх права згідно зі ст.ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній доказами.

У судовому засіданні прокурор позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що оспорюваний наказ №486 від 01.06.1999 р. був прийнятий відповідачем на виконання свого ж наказу №945 від 25.05.1999 р. “Щодо скасування наказів регіонального відділення ФДМ України по Львівській області”. Рішенням господарського суду м. Києва від 16.11.2004 р. у справі №2/407 було визнано недійсним з моменту його прийняття наказ ФДМ України №945 від 25.05.1999 р. Таким чином, правова підстава для видання оспорюваного по цій справі наказу №486 від 01.06.1999 р. відпала. Зазначив також, що оспорюваним наказом №486 від 01.06.1999 р. були скасовані накази регіонального відділення ФДМ України по Львівській області №326 від 24.03.1998 р. та №342 від 25.03.1998 р., які рішенням господарського суду м. Києва від 16.11.2004 р. у справі №2/407 та постановою арбітражного суду Львівської області від 18.11.1998 р. у справі №3/192-11/92 були визнані такими, що відповідають законодавству. Просить позов задовольнити.

Позивач вимог ухвал суду не виконав, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечив, пояснень по справі не надав.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у поясненнях. Ствердив, зокрема, що приватизація державної частки статутного фонду ВАТ “Експериментально-конструкторський і технологічний інститут захисних покрить” була завершена у 2000 р., у зв’язку із чим був виданий відповідний наказ РВ ФДМ України по Львівській області №123 від 28.02.2000 р., який не скасований, недійсним не визнавався. Процес приватизації цілісного майнового комплексу вказаного підприємства не був визнаний незаконним у судовому порядку. Після завершення приватизації, відповідач втратив повноваження щодо зазначеного підприємства. Рішення господарського суду м. Києва у справі №2/407 про визнання недійсним наказу ФДМ України №945 від 25.05.1999 р. було прийнято лише 16.11.2004 р., а набрало законної сили лише 21.03.2005 р.. Відповідно, на дату прийняття оспорюваного по цій справі наказу РВ ФДМ України по Львівській області №486 від 01.06.1999 р. підстава для його прийняття ще не відпала. Посилається на те, що оспорюваний наказ є правовим актом індивідуального характеру, який вичерпує свою обов’язковість одноразовим застосуванням. Просить у позові відмовити.

Треті особи на стороні позивача позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві.

Представник третьої особи на стороні відповідача ВАТ “Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить” позов заперечив з мотивів викладених в поясненнях по справі. Наполягав на застосуванні наслідків строку звернення до адміністративного суду та відмові у задоволенні адміністративного позову з цих та інших. Ствердив, що в основі спору є право власності на адміністративно-побутовий корпус, який перебуває на балансі ВАТ “Експериментально-конструкторський і технологічний інститут захисних покрить”.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши прокурора, пояснення представника відповідача та третіх осіб, суд встановив наступне.

Будівля за адресою м. Львів, вул. Зелена, 115-б була збудована за рахунок державних капіталовкладень та перебувала на балансі Науково-виробничого об’єднання “Автопромпокриття”. Приміщення у вказаній будівлі після припинення НВО “Автопромпокриття” займали ДЕЗТО, ДНДП “Кодекс” та Інститут “ЕКТІавтопром”. Наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України №506 від 15.03.1993 р. “Про розподіл основних фондів” наказано зазначеним особам провести розподіл приміщень між ними згідно фактично існуючого розподілу займаних площ станом на 01.09.1993 р., що не було виконано. Зазначені обставини сторонами не заперечувались та підтверджуються матеріалами справи. З пояснень представників вбачається існування спору щодо володіння вказаними приміщеннями, однак, такі вимоги в суді не заявлялись, відповідно, докази щодо належності цих приміщень, що не стосуються предмету спору, не заслуговують на увагу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КАС України належними є ті докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Позов заявлено про визнання нечинним (незаконним) з моменту його прийняття та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №486 від 01.06.1999 р. “Про скасування наказів регіонального відділення від 24.03.1998 р. №326 та 25.03.1998 р. №342”, винесених у процесі приватизації ВАТ “Експериментально-конструкторський і технологічний інститут захисних покрить”.

Наказом РВ ФДМ України по Львівській області від 12.08.1996 р. №2025 “Про розподіл приміщень між ВАТ “ЕКТІавтопром”, д.п. “Композит”, д.п. “Конекс” та заводом ”технологічного обладнання” було наказано провести між вказаними організаціями відповідний розподіл приміщень в будинку по вул. Зеленій, у м. Львові, зокрема, передати на баланс ДНДП “Конекс” приміщення 4 і 5 поверхів адміністративного корпусу ВАТ “ЕКТІавтопром”, передати на баланс ДНТЦ “Композит” приміщення 3 поверху лабораторного корпусу ВАТ “ЕКТІавтопром”.

Наказом РВ ФДМ України №667 від 13.05.1997 р. “Про затвердження плану розміщення акцій відкритого акціонерного товариства “Експериментально-конструкторський технологічний інститут захисних покрить”, погодженого з Кабінетом Міністрів України”, зазначений вище наказ №2025 від 12.08.1996 р. був відмінений (п. 1).

Наказом РВ ФДМ України по Львівській області №326 від 24.03.1998 р. “Про скасування наказу РВ ФДМУ по Львівській області від 13.05.1997 р. №667 і відновлення дії наказу РВ ФДМУ по Львівській області від 12.08.1996 р. №2025” було відмінено дію наказу РВ ФДМ України по Львівській області №667 від 13.05.1997 р. та відновлено дію наказу РВ ФДМ України по Львівській області №2025 від 12.08.1996 р.. Пунктом 3 вказаного наказу вирішено провести у тижневий термін розподіл приміщень між ВАТ “ЕКТІавтопром”, ДНДП “Конекс”, ДНТЦ “Композит”, ДЕЗТО у відповідності, зокрема, до наказу №2025 від 12.08.1996 р..

У відповідності до п. 3 зазначеного наказу, наказом РВ ФДМ України по Львівській області №342 від 25.03.1998 р. “Про передачу приміщень ВАТ “ЕКТІавтопром” на баланси ДНДП “Конекс”, ДЕЗТО, ДНТЦ “Композит” наказано, зокрема, передати на баланс ДНДП “Конекс” приміщення 4 і 5 поверхів АПК по вул. Зеленій, 115Б загальною площею 602 кв.м. за рахунок державної частки в статутному фонді ВАТ “ЕКТІавтопром”; передати на баланс державного експериментального заводу технологічного обладнання (ДЕЗТО) приміщення по вул. Зеленій, 115Б загальною площею 6323 кв.м. за рахунок державної частки в статутному фонді ВАТ “ЕКТІавтопром”; передати на баланс ДНТЦ “Композит” приміщення по вул. Зеленій, 115Б загальною площею 180 кв.м. за рахунок державної частки в статутному фонді ВАТ “ЕКТІавтопром”.

Наказом ФДМ України №945 від 25.05.1999 р. “Щодо скасування наказів регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області” наказано скасувати накази РВ ФДМ України по Львівській області від 24.03.1998 р. №326 “Про скасування наказу РВ ФДМУ по Львівській області від 13.05.1997 р. №667 і відновлення дії наказу РВ ФДМУ по Львівській області від 12.08.1996 р. №2025” та від 25.03.1998 р. №342 “Про передачу приміщень ВАТ “ЕКТІавтопром” на баланси ДНДП “Конекс”, ДЕЗТО, ДНТЦ “Композит” та зобов’язано РВ ФДМ України по Львівській області вжити заходів щодо виконання цього наказу.

Оспорюваним по цій справі наказом №486 від 01.06.1999 р. “Про скасування наказів регіонального відділення від 24.03.1998 р. №326 та 25.03.1998 р. №342”, на виконання вищезазначеного наказу ФДМ України №945 від 25.05.1999 р. наказано скасувати накази РВ ФДМ України по Львівській області від 24.03.1998 р. №326 “Про скасування наказу РВ ФДМУ по Львівській області від 13.05.1997 р. №667 і відновлення дії наказу РВ ФДМУ по Львівській області від 12.08.1996 р. №2025” та від 25.03.1998 р. №342 “Про передачу приміщень ВАТ “ЕКТІавтопром” на баланси ДНДП “Конекс”, ДЕЗТО, ДНТЦ “Композит”.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію випуску цінних паперів №101/13/1/97 від 10.06.1997 р., ВАТ “ЕКТІавтопром” емітувало акції на загальну суму 938645,25 грн., що, відповідно до матеріалів справи, включає і вартість приміщень за адресою м. Львів, вул.. Зелена, 115б, оскільки відповідно до листа №01/2-1-1275 від 21.11.1996 р. Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України інститут ЕКТІавтопром підлягав приватизації як цілісний майновий комплекс. Згідно із наказом РВ ФДМ України по Львівській області №123 від 28.02.2000 р. “Про завершення приватизації ВАТ “ЕКТІавтопром”, процес приватизації вказаного підприємства визнано завершеним. Посилання прокурора та позивачів на порушення, допущені у процесі приватизації не доведені суду у встановленому порядку належними доказами. Вимог про визнання незаконною приватизації сторони по цій справі не заявляли.

Наказом РВ ФДМ України по Львівській області №643 від 11.09.2006 р. “Про скасування наказу”, визнано таким, що втратив чинність наказ РВ ФДМ України по Львівській області №2025 від 12.08.1996 р. “Про розподіл приміщень між ВАТ “ЕКТІавтопром”, д.п. “Композит”, д.п. “Конекс” та заводом технологічного обладнання”. Рішенням господарського суду Львівської області від 15.06.2007 р. у справі №1/466-21/77А було відмовлено у позові ДПНТЦ “Композит” про скасування зазначеного наказу. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору посилається на апеляційне оскарження зазначеного рішення, хоча доказів цього суду не надала.

Прокурор посилається як на підставу нечинності (незаконності) оспорюваного наказу на рішення господарського суду м. Києва від 16.11.2004 р. по справі №2/407 за позовом Державного Львівського дослідно-експериментального заводу технологічного обладнання, Державного науково-дослідного підприємства “Конекс”, Державного підприємства науково-технічного центру “Композит” до Фонду Державного майна України, відкритого акціонерного товариства “ЕКТІавтопром”, Міністерства промислової політики України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів –регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області про визнання недійсним акту ненормативного характеру та визнання права, яке вступило в законну силу 21.03.2005 р., і яким частково задоволено позовні вимоги, зокрема, визнано право позивачів на оперативне управління державним майном та визнано недійсним з моменту його прийняття наказ ФДМ України №45 від 25.05.1999 р. “Щодо скасування наказів регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області”.

Однак, сам факт недійсності одного наказу, не тягне за собою недійсність наказів, виданих на його виконання, якщо вони не суперечать закону та не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів сторони. Крім того, як вбачається зі змісту оспорюваного наказу, він носить характер правового акту індивідуального характеру, який вичерпує свою обов’язковість одноразовим застосуванням.

Прокурор також посилається на ту обставину, що накази РВ ФДМ України по Львівській області №326 від 24.03.1998 р. “Про скасування наказу РВ ФДМУ по Львівській області від 13.05.1997 р. №667 і відновлення дії наказу РВ ФДМУ по Львівській області від 12.08.1996 р. №2025” та №342 від 25.03.1998 р. “Про передачу приміщень ВАТ “ЕКТІавтопром” на баланси ДНДП “Конекс”, ДЕЗТО, ДНТЦ “Композит”, які були скасовані оспорюваним наказом, не були визнані незаконними постановою арбітражного суду Львівської області від 18.11.1998 р. у справі №3/192-11/92. Однак, зазначена обставина не впливає на законність оспорюваного рішення, оскільки відповідний орган вправі скасувати власний наказ, навіть якщо він відповідає вимогам закону.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; тощо. Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України права та інтереси можуть захищатись шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, лише якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Однак, суду у встановленому порядку не доведена наявність підстав для визнання нечинним (незаконним) з моменту його прийняття та скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №486 від 01.06.1999 р. “Про скасування наказів регіонального відділення від 24.03.1998 р. №326 та 25.03.1998 р. №342”. Прокурор не обґрунтував, якому нормативному акту суперечить оспорюваний наказ та як саме він впливає на права чи інтереси держави, з врахуванням того, що наказом РВ ФДМ України №123 “Про завершення приватизації ВАТ “ЕКТІавтопром”, процес приватизації ЕКТІавтопром визнано завершеним ще 28.02.2000 р..

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Крім того, заслуговують на увагу посилання відповідача та третьої особи на пропуск встановленого строку позовної давності, оскільки матеріали справи свідчать, що позивачу було відомо про приватизацію, позовні вимоги щодо оспорювання наказів РВ ФДМ України неодноразово заявлялись сторонами спірних відносин. У відповідності до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється в три роки і, відповідно до ст. 268 ЦК України, поширюється і на дані відносини. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Більше того, у відповідності до ст. ст. 99, 100 КАС України, адміністративний позов може бути подано лише в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Жодних доказів поважності пропуску цього строку суду не надано.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити. Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя