ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"26" березня 2008 р.

Справа № 4/23

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу № 4/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо", 42600, Сумська область, м. Тростянець, провулок Гаївський, 1а,

до відповідача: Державного підприємства дослідного господарства "Червоний землероб", 27241, Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Чарівне,

про стягнення 28 465, 16 грн.

Представники сторін :

від позивача: Борика О.О, , довіреність № 58 від 21.03.08 ;

від відповідача: участі не брали. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. Рекомендоване поштове відправлення №2607660 вручене відповідачу 29.01.2008 року.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Державного підприємства дослідного господарства "Червоний землероб", 27241, Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Чарівне, заборгованості за отриманий товар в розмірі 28465 грн.16 коп., з яких 16800 грн. основного боргу, 709 грн. 62 коп. пені, 139 грн. 45 коп. процентів річних, 10 000 грн. штрафу, 816 грн. 09 коп. втрат від інфляції та судових витрат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо", 42600, Сумська область, м. Тростянець, провулок Гаївський, 1а.

Відповідач письмові заперечення по суті позовних вимог до суду не подав.

В судове засідання 26.03.2008 року представником позивача подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог шляхом відмови від стягнення пені в сумі 709 грн.62 коп.

Дослідивши матеріали справи та правовідносини між учасниками спору і надавши їм правову оцінку, господарський суд -,

ВСТАНОВИВ :

Між сторонами спору 27.03.2007 року укладено договір поставки насіння цукрового буряка №30 ( в подальшому договір) на умовах проведення оплати отриманого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача в розмірі 20% отриманого товару до 04.04.2007 року , а остаточний рахунок в розмірі 80% отриманого товару провести до 10.10.2007 року. Умови договору визнано повноважними представниками сторін, договір підписано без будь- яких заперечень чи зауважень і підписи скріплено відтисками печаток підприємств.

Відповідно до пп. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

Сторонами визначено строк поставки товару до 02.04.2007 року.

На виконання умов договору, по видатковій накладній №123 від 31.03.2007 року позивач за довіреністю серії ЯМХ №214190 через повноважного представника Пономаренко Т.А. поставив відповідачу 160 п.о. насіння буряка на суму 20000 грн. з ПДВ.

Однак, порушуючи умови договору в односторонньому порядку, відповідач провів оплату до 04.04.2007 року лише3200 грн. з належних до оплати у цей строк 20% або 4000 грн. Від виконання зобов'язання по оплаті вартості отриманого товару в подальшому відповідач повністю відмовився, у зв'язку з чим виник основний борг в розмірі 16800 грн.

Відповідач прийняв поставлену продукцію повністю без зауважень, факт прийняття продукції завірив своїм підписом на видатковій накладній. Прийняття продукції відповідачем не оспорюється.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши правовідносини, що виникли між учасниками спору, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, оскільки, є обґрунтованими вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 16800 грн.

Такий висновок господарський суд зробив на підставі наступного.

Господарський суд вважає, що викладені умови договору, права та обов'язки сторін, порядок виконання договору, дають підстави вважати, що фактично сторонами укладено договір купівлі-продажу.

За приписом ст. 265 Господарського кодексу України до правовідносин поставки, які не врегульовані цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, господарський суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під дію глави 54 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Одержання відповідного товару підтверджується також підписом відповідача на видатковій накладній, що в відповідності до Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей № 99 від 16.05.1996р. є належним доказом підтвердження отримання товару.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняв поставлений товар повністю, але не виконав свої зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,655,691 ЦК України підтверджують що це саме договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в видатковій накладній (а.с. 11).

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в документах на отримання товару про ціну з ПДВ.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Спір фактично виник через небажання відповідача провести оплату поставлених позивачем партій товару на суму 16800 грн.

Укладений між сторонами договір та норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення відповідача від обов'язку виконати зобов'язання по оплаті поставленого та отриманого товару.

Позивач правомірно просить стягнути основний борг в розмірі 16800 грн. з відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має бути виконано в натурі.

Крім цього, п. 7.4 договору передбачено, що за прострочення виконання зобов'язання покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 50% вартості поставленого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Згідно ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 1          Господарського кодексу України визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Отже, норми Господарського кодексу є спеціальними щодо встановлення відповідальності по грошових зобов’язаннях суб’єктів господарювання.

Частина 1 ст. 231 Господарського кодексу України має імперативний характер і встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

За приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф,пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно до ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено,санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Господарський суд не погоджується з вимогами позовної заяви про нарахування пені та штрафу одночасно, але враховує зміну позовних вимог, якою позивач відмовився від стягнення пені.

Відповідальність за неналежне виконання грошових зобов’язань регулюється спеціальним законом, який передбачає стягнення лише пені, розмір якої обмежений подвійною обліковою ставкою Національного банку України. З даною нормою Закону кореспондується стаття 343 Господарського кодексу України, згідно з пунктом 2 якої платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та стаття 231 Господарського кодексу України, пунктом 6 якої встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Господарський суд вважає за необхідне врахувати наведені норми матеріального права, оскільки стягнення з відповідача штрафу і пені призведе до безпідставного стягнення з відповідача за одне правопорушення 2 видів неустойки.

Таку правову позицію викладено в Постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 року по справі № 4/84.

Натомість, господарським судом не вбачається підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки належні до сплати штрафні санкції у вигляді штрафу не є надмірно великими порівняно із збитками кредитора та відповідачем не подано до суду доказів про майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та про наявність не лише майнових але й інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій. При цьому господарським судом враховується, що відповідачем не виконувалось зобов'язання по проведенні оплати вартості отриманого і використаного на свій розсуд товару, тобто ступінь виконання зобов'язання, який суд може взяти за підставу для зменшення розміру штрафних санкцій фактично є незначним.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, що складає: проценти річних за період з 05.04.2007 року до 11.01.2008 року виходячи із суми заборгованості 800 грн. за 281 день складають 18 грн. 47 коп., а за період з 11.10.2007 року по 11.01.2008 року виходячи із суми заборгованості в розмірі 16000 грн. за 92 дні складають 120 грн. 98 коп., а всього до стягнення підлягають проценти річних на суму 139 грн. 45 коп. Крім того, втрати від інфляції за період з 01.05.2007 року по 01.01.2008 року складають 120 грн. 70 коп., а за період з 01.11.2007 року по 01.01.2008 року виходячи із суми заборгованості 16000 грн. складають 695 грн. 39 коп., тобто загальна сума втрат від інфляції підлягає до стягнення в розмірі 816 грн. 09 коп.

Суми, що підлягають до стягнення перебувають в межах позовних вимог.

Господарським судом приймається до уваги, що сторонами не виконано вимоги суду щодо проведення звірки взаємних розрахунків згідно до ухвали суду від 28.01.2008 року , оскільки до суду не подано акт звірки.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає , що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України ст. 265, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 34, 49, 82, 84, 116, 117 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства дослідного господарства "Червоний землероб", 27241, Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Чарівне (р/р 2001 відділення ЧФВАТ КБ "Надра" в м. Бобринець, МФО 223627, код 10) боргу в розмірі 27755 грн. 54 коп., з яких 16800 грн. основного боргу, 139 грн. 45 коп. проценти річних, 816 грн. 09 коп. втрати від інфляції, 10000 грн. штрафу; сплачену суму державного мита в розмірі 277 грн. 56 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу в розмірі 115 грн. 06 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо", 42600, Сумська область, м. Тростянець, провулок Гаївський, 1а (р/р 0950 в Охтирському відділенні АК ПІБ, МФО 337319, код 30003414).

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного господарського суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя Ю.І. Хилько