ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№ 11/329/05-НР

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П.- головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Рогач Л.І.,

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Приватного підприємства "БАЯ"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2007 р.

у справі

господарського суду Миколаївської області

за позовом

Приватного підприємства Оліяторг"

до

Приватного підприємства "БАЯ"

про

стягнення 575800, 00 грн.,

В судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з’явились

відповідача: не з’явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 31.01.07 господарського суду Миколаївської області позов задоволено частково. З ПП "БАЯ" на користь позивача стягнуто 80000 грн. основного боргу, 72800 грн. неустойки та 30, 68 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. В частині стягнення 132000 грн. збитків у вигляді не отриманого прибутку, 91000 грн. неустойки та 200000 грн. штрафу відмовлено. З ПП "Оліяторг" на користь ПП "БАЯ" стягнуто 47, 04 грн. державного мита.

Постановою від 13.11.07 Одеського апеляційного господарського суду вказане вище рішення скасовано частково. З ПП "БАЯ" на користь позивача стягнуто 80000 грн. боргу, 132000 грн. збитків, 17053, 15 грн. неустойки, 4290, 53 грн. державного мита. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного господарського суду, ПП "БАЯ" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати в частині стягнення з ПП "БАЯ" 132000 грн. збитків з огляду на порушення судами норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з останнього 80000 грн. боргу, 17053, 15 грн. неустойки, в іншій частині в позові відмовити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення.

Як було встановлено судовими інстанціями, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов контракту № 307-КП від 22.07.2005р., укладеного між сторонами спору, відповідач взяв на себе зобов'язання передати у власність позивачу насіння соняшнику врожаю 2005 року у кількості 200 тон відповідної якості на умовах СРТ згідно правил „Інкотермс" (перевезено оплачено до ТОВ Кривоозерський комбікормовий завод"), а останній сплатити його вартість по ціні 900 грн. за тону.

Відповідно до п 5.5 договору оплату товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на умовах 100% передоплати на протязі 3-х банківських днів, з моменту отримання покупцем оригіналу підписаного контракту.

На виконання умов вказаного вище договору покупець 26 липня 2005 року платіжним дорученням № 1076 перерахував продавцю 180000 грн.

Пунктом 4.2 контракту кінцевий термін поставки продавцем товару встановлено до 15 вересня 2005 року.

Судами з’ясовано, що відповідач свої зобов'язання за контрактом на вказану дату та в подальшому не виконав - соняшник покупцю не поставив, натомість платіжними дорученнями № 156 від 21.09.2005р., № 157 від 22.09.2005р. № 166 від 23.09.2005р. повернув позивачу 100000 грн. (454000+5000+50000), вказавши в платіжних дорученнях як підставу платежу - повернення коштів за непоставлений соняшник згідно угоди №307 - КП.

Залишок коштів в сумі 80000 грн. ПП "БАЯ" позивачу повернуто не було.

Повідомлень про виникнення обставин які перешкоджали виконанню зобов'язань за контрактом відповідач позивачу не надсилав, у зв'язку з неможливістю виконання зобов'язань питання про розірвання контракту як передбачено п.8 контракту не ставилося.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами попередніх інстанцій обгрунтовано стягнуто суму неповернутої відповідачем передоплати відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України.

При цьому пунктом 9.1 контракту передбачено за порушення будь - якою стороною умов контракту така сторона відшкодовує іншій стороні спричинені цим збитки, у тому числі не отриманий прибуток, у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судами також встановлено, що 22 липня 2005 року між ТОВ „Кривоозерський комбікормовий завод" та позивачем укладено контракт № 22/7, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов'язання передати у власність заводу 200 тон насіння соняшнику врожаю 2005 року по ціні 1560 грн. за тону на загальну суму 312000 грн.

Також правомірним є висновок суду апеляційної інстанції щодо стягнення з ПП "БАЯ" 132000 грн. збитків, оскільки предметом купівлі - продажу за вказаним вище договором № 22/7 був саме соняшник, який повинен був поставити відповідач за контрактом № 307 –КП (п. 4.1) і оскільки останній свої зобов’язання не виконав, позивач поніс збитки в сумі 132000 грн. у вигляді не отриманого прибутку, котрий становить різницю між ціною придбання та продажу соняху позивачем. У разі виконання свого зобов’язання відповідачем ПП „Оліяторг” могло отримати доход від продажу насіння соняшника у розмірі 132000грн., та саме невиконання ПП „БАЯ” умов контракту №307-КП від 22.07.2005р. не дало змоги позивачу отримати вказаний прибуток.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з позицією Одеського апеляційного господарського суду щодо стягнення неустойки в сумі 17053, 15 грн., оскільки встановлені судами обставини свідчать про те, що відповідач знехтував умовами контракту та вимогами діючого законодавства. При наявності обставин, які утруднювали виконання контракту не ставив питання про його розірвання, отримавши передплату не прийняв дії щодо закупівлі соняшнику у третіх осіб та передачі позивачу або за домовленістю повернути борг та припинити дію договору.

Пунктом 9.3 контракту №307-КП від 22.07.2005р. встановлено, що у випадку недопоставки або несвоєчасної поставки товару згідно умов даного контракту постачальник сплачує покупцеві штрафну неустойку у розмірі 0,5% загальної вартості поставленої партії товару за кожен день прострочення.

Разом з тим, відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, які мають істотне значення.

Щодо стягнення штрафу за недопоставку соняшнику, суди правомірно врахували, що згідно з п. 9.5 контракту це можливо за умови наявності у продавця соняшника та відмови його доставити своїм транспортом, у зв’язку з чим правомірно відмовили в позові в цій частині.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 13.11.2007 Одеського апеляційного господарського суду у справі № 11/329/05-НР залишити без змін.

Головуючий Коробенко Г.П.

Судді Костенко Т.Ф.

Рогач Л.І.