ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.02.2008

Справа №2-13/17896-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі:

Судді                               Жукової А.І.

При секретарі          Ковальчук К.В.

за участю:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача – Кушнір А.І. – посвідчення від 26.03.2006 року.

З участю третьої особи - не з’явився.

З участю прокурора – Куінджи М.О. - посвідчення

Розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

За позовом Сакського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Сакської районної державної адміністрації (м. Саки вул. Леніна, 34)

До відповідача Молочненської сільської ради (Сакський район с. Молочне вул. Піонерська, 2)

З участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Сакське територіальне медичне управління (м. Саки вул. Лободова, 22)

Про визнання нечинним та скасування рішення

Суть спору: Сакський міжрайонний прокурор звернувся до ГС АР Крим з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Сакської РДА та просить визнати нечинним та скасувати рішення Молочненської сільської ради № 198 12 сесії 5 скликання від 28.02.2007 року «Про передачу в оперативне управління Сакського ТМУ ј частини будівлі дитячого садка під розміщення АСМ у с. Молочне Сакського району». Також просить зобов’язати Сакське територіальне медичне управління повернути Молочненській сільській раді ј частини будівлі дитячого садка.

Позовні вимоги мотивовані частиною 5 статті 16 Закону України «Про дошкільну освіту», відповідно до якої вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовуються виключно для роботи з дітьми.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, причини неприбуття суду не відомі. Про день та час слухання справи був сповіщений належним чином.

Представник відповідача проти позовних вимог позивача заперечує та вважає, що передача у тимчасове користування спірного приміщення, яке тривалий час простоювало, відповідає економічним інтересам територіальної громади.

Представник третьої особи у судове засідання не з’явився, причини неприбуття суду не відомі. Про день та час слухання справи був сповіщений належним чином.

Провадження у справі здійснювалось відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 130 Кодексу Адміністративного судочинства України перед початком слухання справи прокурору та відповідачу були вручені пам’ятки про права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача та думку прокурора, суд, -

В с т а н о в и в:

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Законом, який в даному випадку регулює інститут повноважень прокурора в процесі, є Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому справжнім Кодексом і іншими законами і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Згідно п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 р. інтереси держави можуть співпадати повністю, частково або не співпадати зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств, організацій або з інтересами господарських суспільств з частиною державної власності в статутному фонді. Тим часом, держава може убачати свої інтереси не тільки в діяльності вказаних юридичних осіб, але і в діяльності приватних підприємств. З урахуванням того, що поняття «Інтереси держави» є оцінним, прокурор або заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту.

Пред'явлення даного адміністративного позову прокурором викликане охороною інтересів держави в особі органу виконавчої влади АР Крим.

Судом встановлено, що 28 лютого 2007 року Молочненською сільською радою на 12 сесії 5 скликання було прийняте рішення № 198 «Про передачу в оперативне управління Сакського ТМУ ј частини будівлі дитячого садка під розміщення АСМ (амбулаторії сімейного типу) у с. Молочне Сакського району»

31.07.2007 року в.о. Сакського міжрайонного прокурора було винесено протест на вказане рішення, у якому прокурор вимагав визнати незаконним та скасувати рішення № 198 від 28.02.2007 року.

27.08.2007 року на 2 сесії 5 скликання Молочненської сільської ради був розглянутий протест в.о. Сакського міжрайонного прокурора та рішенням № 294 від 27.08.2007 року Молочненської сільської ради було відмовлено у задоволенні протесту.

Відповідно до статті 21 Закону           України „Про прокуратуру” протест на акт, що суперечить закону, виноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи.

У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права.

Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору.

У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

Суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі й при цьому виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські, районні в місті (у разі їх створення) ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна.

Згідно пункту 1 статті 11 Закону України «Про дошкільну освіту», дошкільний навчальний заклад - навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту.

Частинами 5, 6 статті 16 Закону України «Про дошкільну освіту» встановлено, що майно, яке є державною або комунальною власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно із зазначеною метою.

Засновник (власник) державного чи комунального дошкільного навчального закладу не має права безпідставно ліквідувати його, зменшувати в ньому площу території, кількість груп, а також здавати в оренду приміщення (будівлі).

Згідно частини 1 статті 137 Господарського кодексу України, правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Із змісту наведеного терміну права оперативного управління випливає, що особа, яка володіє майном в режимі оперативного управління має набагато ширший перелік правомочин порівняно із орендарем, оскільки на відміну від оренди, крім володіння та користування, наділена також і розпорядження майном.

Таким чином, заборона передачі в оренду приміщень (будівель) дитячих дошкільних навчальних закладів є також забороною передачі в оперативне управління.

Згідно п. 3 ст. 24 Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування і їх посадовці діють лише на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченими Конституцією і законами України.

Згідно п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів і посадовців місцевого самоврядування по мотивах їх невідповідності Конституції або законах України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду законність рішення № 198 від 28.02.2007 року.

За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 94, 98, 122, 158-163, 167, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати рішення Молочненської сільської ради № 198, 12 сесії 5 скликання від 28.02.2007 року «Про передачу в оперативне управління Сакського ТМУ ј частини будівлі дитячого садка під розміщення АСМ у с. Молочне Сакського району».

Зобов’язати Сакське територіальне медичне управління повернути Молочненській сільській раді ј частини будівлі дитячого садка, яка була передана в оперативне управління під розміщення амбулаторії сімейного типу у с. Молочне Сакського району.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України у Севастопольський апеляційний господарський суд.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.