КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2008                                                                                           № 33/302

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Машевський В.Л.- за дов., Ткаченко В.М. - за дов.

від відповідача -Павицька Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.11.2007

у справі № 33/302

за позовом                               Приватне підприємство "Ремонтно-будівельна фірма "Інтер"єр"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 134092,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.07р. у справі № 33/302 позов Приватного підприємства „Ремонтно-будівельна фірма „Інтер”єр” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія” про стягнення 134 092,16 грн. задоволено повністю.

Підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 111 598,40 грн.- основного боргу, 8 287,68 грн.- штраф, у зв’язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, 3 046,08 грн. – інфляційних та судові витрати ( у тому числі 11 160,00грн.- витрати на послуги адвоката).

Відповідач, не погодившись з рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що всупереч умов договору договірна ціна не була узгоджена між сторонами; позивач зазначив у довідці про вартість виконаних підрядних робіт та в акті приймання виконаних підрядних робіт ціни, які не були обумовлені договором, не були узгоджені із замовником та не відповідають середнім встановленим цінам у Житомирській області.

Крім того, відповідач стверджує, що здійснене ним перерахування позивачу 130 000,00 грн. за плат. дорученнями №163 від 10.05.2007р., №112 від 11.04.2007р. та №109 від 04.04.2007р. за договором підряду №5 від 20.03.2007р., не має відношення до договору підряду №5 від 02.04.2007р.

Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу вважає її необґрунтованою та безпідставною , яка не підлягає задоволенню та, зокрема, зазначає, що вартість робіт відповідно до Державних будівельних норм, які виконані позивачем у квітні та червні 2007 року, також підтверджується Висновком №59 – 2007 від 23.11.2007р. судового експерта з будівельно-технічних експертиз, який долучено до справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія установила наступне:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до ТОВ „Енергія” про стягнення 111 598,40 грн.- залишок основного боргу, 8 287,68 грн.- штраф за порушення строків розрахунків, 3046,08 грн.- інфляційних за Договором підряду №5 від 02.04.2007р.

Відповідач не надав письмовий відзив з документальним обґрунтуванням заперечень проти позову, який суд першої інстанції зобов’язав відповідача надати в порядку ст.59 ГПК України.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що за письмовим клопотанням відповідача від 02.11.2007р., суд першої інстанції ухвалою від 06.11.2007р. відкладав розгляд справи на 27.11.2007р., але в судове засідання відповідач так і не направив свого повноважного представника і знову надіслав до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи, але не надав ніяких доказів неможливості участі представника в судовому засіданні.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне:

Як свідчать матеріали справи, 02.04.2007р. між позивачем ( підрядник) та відповідачем (замовник) укладений Договір підряду №5, предметом якого є те, що підрядник на всій ризик виконує власними чи залученими силами всі передбачені замовленням роботи по будівництву житлового будинку у м.Житомирі в межах вул.Родонової, ЛЕП,пров.Шумського ( діл.№28) ( п.1.1 договору), а відповідач зобов’язався (п.3.1.6) своєчасно сплачувати за виконані роботи згідно п.5.2 договору.

Початок виконання робіт 02.04.2007р. Закінчення робіт – 31.07.2007р.

Відповідно до п.2.1 договору вартість робіт за даним договором є договірною. Договірна ціна робіт є динамічною і є невід’ємною частиною договору. Зміна вартості робіт погоджується сторонами і оформляється окремим доповненням до договору.

Відповідно до п.5.2 договору замовник перераховує підряднику вартість виконаних робіт протягом 10-ти днів після підписання уповноваженими представниками сторін актів Ф - №КБ- 2в та Ф- №КБ-3.

Частина 1 статті 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до ч.1 ст.882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов’язаний негайно розпочати їх прийняття, а частина 4 зазначеної статті передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що виконані підрядником роботи приймаються шляхом підписання уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі (Ф-№КБ-2в). Обсяг виконаних робіт приймається по факту їх виконання.

Отже, сторонами обумовлено предмет договору, строк виконання робіт, порядок здійснення робіт, їх прийняття та оплати, а також спосіб виконання. Таким чином, сторони вільно виявили своє волевиявлення і домовились укласти угоду у певній формі, узгодили умови, підписали договір та приступили до його виконання.

Щодо кошторису, то кошторис є лише фінансовим документом, додатком до договору підряду, доцільність складання якого визначається сторонами залежно від конкретних обставин на їх розсуд і ,до того ж, ст.844 ЦК України не містить правової оцінки з приводу того, що складання кошторису для договорів підряду є істотною умовою.

Як вбачається з наявних у справі доказів, позивач виконав у квітні місяці 2007р.

підрядні роботи на суму 159 075,60 грн., що підтверджується Актом №5 приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2007р. (Ф –№КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт ( Ф- №КБ-3), які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

В червні місяці 2007р. відповідно до умов договору (п.2.1) позивачем виконані підрядні роботи на ділянці №28 на суму 82 522,80 грн., за цінами, узгодженими сторонами в квітні 2007р. про що свідчать наявні в матеріалах справи Акт приймання виконаних в червні 2007р. підрядних робіт (Ф -№КБ-2в), та довідка про вартість виконаних підрядних робіт ( Ф – № КБ- 3), які підписані уповноваженим представником позивача (підрядника).

Будь-яких інших письмових доказів про зміну договірної ціни після 02.04.2007р. до даного часу за вказаним договором підряду сторони не надали та будь-яких заперечень стосовно вказаної договірної ціни зі сторони відповідача не надходило.

Акти приймання виконаних робіт та довідка про вартість робіт за червень 2007р. на суму 82522,80грн. з невідомих причин не були підписані відповідачем, незважаючи на те, що неодноразово надсилалися на адресу відповідача, але залишилися не підписаними та неповернутими і не зазначені мотиви відмови від їх підписання, а саме:

-лист вих. №13 від 07.08..2007р., в якому позивач зазначає, що направляє довідку про вартість підрядних робіт ( форма № КБ-3) та акт приймання виконаних робіт ( форма № КБ-2в) позиція 28, за травень - червень 2007 року згідно договору №5 від 02.04.2007р.;

та фіскальні чеки на підтвердження його відправлення ( № 7046 від 15.08.2007р. та № 7047 від 15.08.2007р.);

-повідомлення про вручення поштового відправлення ( рекомендоване) № 793862 від 15.08.2007р. на ім’я директора ТОВ „Енергія” з відміткою про вручення 20.08.2007р. та №793110 від 17.08.2007р. з відміткою про вручення 22.08.2007р.

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України акт ,підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Щодо Акту передачі об’єму виконаних підрядних робіт від 26.06.2007р., то він підписаний повноважними представниками сторін.

Крім того, позивачем надано висновок №59-2007 спеціаліста від 23.11.2007р., в якому йдеться про визначення загальної вартості складених актів виконаних робіт відповідно до Державних будівельних норм по будівництву в межах вул.Родонової-ЛЕП-пров.Шумського (ділянка 28) у м.Житомирі, відповідно до якого вартість виконаних робіт складає : за квітень 2007р.- 119 343,60грн. та за червень 2007р. -79 086,00 грн.

За виконані роботи відповідач частково перерахував на рахунок позивача грошові кошти на загальну суму 130 000,00грн., про що свідчать плат. доручення: № 109 від 04.04.2007р. на суму 50 000,00 грн.; № 112 від 11.04.2007р. на суму 50 000,00грн., № 163 від 10.05.2007р. на суму 30 000,00грн.

Таким чином, договір підряду №5 від 02.04.2007р. виконувався обома сторонами у передбачений спосіб.

З урахуванням часткової оплати, на день пред’явлення позову заборгованість відповідача перед позивачем складає 111 598,40 грн. ( 159 075,60 + 82 522,80= 241 598,40 – 130 000,00).

З огляду на викладене, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 111 598,40 грн. доведений документально і відповідачем не спростований з викладенням доказів, а також не надано ніяких документів, які б підтверджували заперечення проти позову ( ст.33 ГПК України), тому позовні вимоги в частині стягнення залишку основного боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Не заслуговує на увагу твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що перераховані кошти на загальну суму 130 000,00 грн. не мають відношення до договору підряду №5 від 02.04.2007р., оскільки, як вбачається з двохстороннього акту взаємозвірки розрахунків між ТОВ „Енергія” та ПП РРБФ „Інтер”єр” станом на 15.08.2007р., який був доданий позивачем до матеріалів справи, то відповідачем була врахована зазначена сума платежу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов’язання ( неналежне виконання).

Дії відповідача з несплати заборгованості за виконані роботи є порушенням виконання грошових зобов’язань, взятих на себе стороною за договором і тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої за договором.

Відповідно до пункту 6.3 договору підряду №5 від 02.04.2007р. за порушення строків проведення розрахунків відповідач ( замовник) повинен сплатити позивачу ( підряднику) штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості виконаних робіт.

За змістом ч.1 ст.230 ГК України штраф і пеня є лише різновидами неустойки як засобу забезпечення виконання зобов’язання.

Отже, сторони у договорі передбачили відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у вигляду штрафу, але правила статті 4 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” щодо обмеження розміру стягнення подвійною обліковою ставкою Національного банку України мають застосовуватися на загальних підставах.

Вимога позивача щодо стягнення штрафу у розмірі 8 287,68 грн. від суми заборгованості за період травень- листопад 2007р. є правомірною, обґрунтованою і підлягає задоволенню (розрахунок штрафних санкцій власноручно виконаний директором позивача В.Л. Машевським при апеляційному розгляді і доданий до матеріалів справи

№33/302).

Крім того, згідно ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача втрати, пов’язані з інфляцією, які за тим же розрахунком директора позивача складають 3 046,08 грн. за період травень - серпень 2007р. і підлягають задоволенню.

Судова колегія погоджується з правовою позицією суду першої інстанції стосовно того, що витрати на адвокатські послуги в розмірі 11 160,00грн.(які помилково позивачем в прохальній частині позову зазначені у розмірі 14 540,00 грн.) згідно ст..44 ГПК України відносяться до судових витрат , їх розмір є спів розмірним до ціни позову і відповідно до ст..49 ГПК України при задоволенні позову, вони покладаються на відповідача.

З огляду на викладене, судова колегія залишає апеляційну скаргу, як необґрунтовану, без задоволення. а рішення місцевого господарського суду –без змін , оскільки визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст..ст.99.101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2007р. у справі №33/302 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ „Енергія” – без задоволення.

2.Матеріали справи № 33/302 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді