СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"18"
лютого 2008 р.

справа
№ 2-5/16078-20-7/515

За
позовом:          Приватного підприємства
„Імпра”

(99008, м. Севастополь, вул. Ген.
Крейзера, 17)

представник          Заєць Сергій Анатолійович

(99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 19-8)

(99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 19-9)

(м. Севастополь, вул. Четвертакова,
11-13)

до
відповідачів:           Товариства з
обмеженою відповідальністю

„Завод технологічного оснащення”

(99008, м. Севастополь, вул. Ген.
Крейзера, 17)

(99009, м. Севастополь, вул.
Курортна, 3)

(м. Севастополь, пр. Ген. Острякова,
144-59)

представник          ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

представник          ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

ОСОБА_3

(АДРЕСА_3)

ОСОБА_4

(АДРЕСА_4)

про          визнання нечинним рішення загальних
зборів ТОВ „Завод технологічного оснащення” від 15.11.2004;

Суддя Ілюхіна Г.П.

Представники сторін:

від
позивача:          -          Заєць С.А., представник, довіреність
б/н від 12.12.2005;

-          ОСОБА_5, керівник, довідка з ЄДРПОУ №
22-366-2228 від 15.07.2002, паспорт АР 170503,

від
відповідачів:          -                    не з'явився  (ТОВ „Завод технологічного оснащення”),

-                    не з'явився (ОСОБА_1),

-                    не з'явився (ОСОБА_3),

-                    ОСОБА_4, паспорт АР 004450
(ОСОБА_4);

Суть
спору:

03.03.2006
(вх.№ 3342) Приватне підприємство „Імпра” звернулось до Ленінського районного
суду міста Севастополя з позовною заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Завод технологічного оснащення”, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання нечинним рішення загальних зборів ТОВ „Завод технологічного
оснащення” від 15.11.2004, з посиланням на статті 13, 41 Конституції України,
статті 6, 191, 214, 657 Цивільного кодексу України, статті 2, 4, 55 Закону
України „Про власність”, статті 61, 64 Закону України „Про господарські
товариства” (т.1 арк.с.3-6).

Позивач
обґрунтував свої вимоги тим, що він не приймав участі в загальних зборах, що
його виключили зі складу учасників без його волевиявлення, заява від 12.07.2005
не була предметом розгляду на загальних зборах 15.11.2004, порушено його право
власності на частку в статутному фонді товариства. Позивач ототожнює поняття
виходу з товариства з виключенням з товариства.

16.03.2006
відкрито провадження по справі № 2-2729/06 (т.1 арк.с.1).

30.11.2006
рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя по справі № 2-2729/2006 в
задоволенні позову відмовлено (т.1 арк.с.79-80).

12.02.2007
ухвалою апеляційного суду м. Севастополя по справі № 22ц-222/2007 справу
направлено до Севастопольського апеляційного господарського суду (т.1
арк.с.99).

10.04.2007
постановою Севастопольського апеляційного господарського суду по справі №
2-2729/06 рішення Ленінського районного суду м. Севастополя залишено без змін
(т.1 арк.с.138-146).

06.09.2007
постановою Вищого господарського суду України по справі № 2-2729/06 рішення
Ленінського районного суду м. Севастополя від 30.11.2006 та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 по справі №
2-2729/06 скасовані, справу № 2-2729/06 передано на новий розгляд до
господарського суду Автономної Республіки Крим (т.1 арк.с.175-178).

01.11.2007
ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим позовну заяву прийнято
до розгляду, присвоєно № 2-5/16078-2007 (т.2 арк.с.1).

29.11.2007
ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим справу передано для
розгляду до господарського суду міста Севастополя згідно з частиною другою
статті 15, статті 17 Господарського процесуального кодексу України (т.2
арк.с.5).

18.12.2007
(вх.№4551) справа надійшла на адресу господарського суду міста Севастополя,
згідно резолюції виконуючого обов'язки голови суду передана до провадження
судді Ілюхіної Г.П.

Ухвалою
суду від 24.12.2007 справу прийнято до провадження судді Ілюхіної Г.П., справі
привласнено № 2-5/16078-20-7/515 (т.2 арк.с.9-10).

Відповідач
(ТОВ „Завод технологічного оснащення”) явку уповноважених представників в
судове засідання не забезпечив, надав заяву (вх.№2940) про відкладення розгляду
справи на більш пізній строк, продовження строку розгляду справи у зв'язку з необхідністю
витребування та надання додаткових доказів по справі та неможливістю їх надання
в судове засідання, неможливістю забезпечити явку представника (т.2 арк.с.90).

Представники
позивача та відповідач (ОСОБА_4) проти задоволення клопотання заперечують,
наполягають на вирішенні справи по суті протягом встановленого двохмісячного
строку.

Чинне
законодавство не обмежує коло представників юридичної особи при розгляді
справи, документи, що підтверджують поважну причину відсутності представника
відповідача, суду не надані, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Відповідач
(ТОВ „Завод технологічного оснащення”) в відзиві на позов (вх.№2358) позовні
вимоги не визнав по мотивам, викладеним в ньому, основні з яких полягають в
тому, що директором товариства на момент прийняття оскаржуваного рішення був
ОСОБА_4 -батько ОСОБА_5 - власника та директора ПП „Імпра”; ОСОБА_4 та ОСОБА_5
в той час мешкали за однією адресою, за якою були зареєстровані обидві
підприємства; відповідач вважає доводи відповідача в частині порушення його
прав, передбачених статтею 61 Закону України „Про господарські товариства”,
безпідставні; підставою для прийняття оскаржуваного рішення було добровільне
рішення позивача про вихід, а не примусове виключення позивача зі складу учасників,
з посиланням на статті 10, 64 Закону України „Про господарські товариства”;
добровільний вихід позивача зі складу учасників товариства підтверджується
наданими ним самим для реєстрації змін до статутних документів доказами;
відповідач вважає, що позивачем не надано жодного доказу, що він приймав кроки
по укладенню з будь-ким угоди на уступку своєї частки в Статутному фонді та
йому було відмовлено; позивач не передавав свою частку будь-кому, тому вона
перейшла Товариству; позивач не звертався з відповідними заявами про виплату
належних йому грошових коштів, що складають вартість частини майна товариства;
просить в задоволенні позову відмовити (т.2 арк.с.65-67).

Відповідач
(ОСОБА_4) в відзиві на скаргу (вх.№3005) просить задовольнити скаргу ПП „Імпра”
в повному обсязі; пояснив, що 15.11.2004 збори учасників ТОВ „Завод
технологічного оснащення” не проводились, так як в період з 12.11.2004 по
24.11.2004 здійснював догляд за батьком, що підтверджується відповідною
довідкою; про проведення зборів учасники товариства не сповіщались взагалі; я,
як батько власника та засновника ПП „Імпра” ОСОБА_5 розпорядився  належною цьому підприємству часткою у
статутному капіталі ТОВ „Завод технологічного оснащення” без його згоди та без
його відома; на час складання протоколу ніякої заяви від ПП „Імпра” про вихід
зі складу засновників не надходило; позивач не був присутній на цих зборах, як
власне і не було зборів, протокол складено ним у 2005 році та підписано ним та
ОСОБА_3 без проведення зборів (т.2 арк.с.94-95).

ОСОБА_4
підтвердив, що протокол від 15.11.2004 підписаний ним, як головою зборів,
особисто, але дати та підстави, мотиви складення протоколу в 2005 році в
судовому засіданні пояснити не зміг, вважає, що він діяв так внаслідок обману з
боку ОСОБА_1, який обіцяв внести грошові кошти та не вніс.

Відповідачі
(ОСОБА_1, ОСОБА_3) явку уповноважених представників в судове засідання не
забезпечили, вимоги ухвал суду по справі не було, витребуваних документів та
доказів, відзиву на позов не надали, про причини неявки та невиконання вимог
ухвал не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним
чином та своєчасно.

Розгляд
справи відкладався в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача ОСОБА_4, суд, -

в с т а н о в и в:

З`ясовані
наступні обставини:

30.07.2002
КБ „Приватбанк” надав довідку № 14/1761, згідно з якою здійснені внески ПП
„Імпра” в розмірі 2000,00 грн., ОСОБА_6 -1500,00 грн., ОСОБА_7 - 1500,00 грн.
(т.2 арк.с.60).

08.08.2002
ТОВ „Завод технологічного оснащення” зареєстровано в Ленінській районній
державній адміністрації м. Севастополя за № 04055593Ю0030013 за адресою: м.
Севастополь, вул. Крейзера, 17 (т.2 аркс.59).

Згідно
пунктів 4.4.4., 4.4.5 Статуту ТОВ „Завод технологічного оснащення”, учасники
Товариства мають право:

-
вийти у встановленому порядку з товариства або уступити свою частку  іншим Учасникам або третім особам;

- на
переважне придбання частки Учасника, який уступив, пропорційно їх часткам в
Статутному фонді (т.1 арк.с.8-12).

01.06.2003
Протоколом № 6 загальних зборів ТОВ „Завод технологічного оснащення” прийнято
рішення про звільнення з посади директора ТОВ „Завод технологічного оснащення”
ОСОБА_5 з 01.06.2003, призначення директором ТОВ „Завод технологічного
оснащення” ОСОБА_4 (т.2 арк.с.57).

22.12.2003
Протоколом № 7 загальних зборів ТОВ „Завод технологічного оснащення” прийнято
рішення про надання згоди ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на уступку їх часток в Статутному
капіталі на користь Товариства, приймаючи до уваги що внески в статутний
капітал ними внесені повністю; придбання часток учасників, що вибули
Товариством; намір уступити свої частки, що повністю внесені в статутній
капітал, третім особам: ОСОБА_4 -30% статутного капіталу та ОСОБА_3 -30 %
статутного капіталу (т.2 арк.с.56).

23.12.2003
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали ТОВ „Завод технологічного оснащення” Заяву про вихід
зі складу учасників ТОВ „Завод технологічного оснащення” та уступку своїх
часток Товариству (т.2 арк.с.58).

11.03.2004
зареєстровані зміни до Статуту ТОВ „Завод технологічного оснащення” в частині
учасників товариства: ОСОБА_4 -30%, ОСОБА_3 -30%, ПП „Імпра” -40% (т.1
арк.с.12-зворотній бік, т.2 арк.с.55).

15.11.2004
Рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Завод технологічного оснащення”
вирішено вивести зі складу учасників ПП „Імпра” (40%) і дати  згоду відступити частку на користь третьої
особи ОСОБА_1 (т.1 арк.с.7).

12.11.2004
згідно наказу № 10К ОСОБА_5 видано посвідчення про відрядження, згідно з яким
він вибув 14.11.2004 з міста Севастополя до міста Мелітополя, куди прибув
15.11.2005, до міста Севастополя повернувся 17.11.2004 (т.1 арк.с.33).

Оригінал
посвідчення суду для огляду позивачем не надано.

12.07.2005
Рішенням власника ПП „Імпра”- ОСОБА_5 у зв'язку з комерційною необхідністю
вирішено вийти зі складу учасників ТОВ „Завод технологічного оснащення” (т.1
арк.с.55).

Заявою
без номеру та дати директор ПП „Імпра” ОСОБА_5 на підставі рішення власника від
12.07.2005 звернувся до загальних зборів учасників ТОВ „Завод технологічного
оснащення” з проханням вивести ПП „Імпра” зі складу учасників ТОВ „Завод
технологічного оснащення” (т.1 арк.с.54).

20.07.2005
Державним реєстратором Федоренко І.В. зареєстрована нова редакція Статуту ТОВ
„Завод технологічного оснащення”, згідно якої зі складу його учасників
виключено ПП „Імпра” і її частка передана на користь третьої особи -ОСОБА_1
(т.1 арк.с.17-25).

24.11.2005
Протоколом № 10 загальних зборів ТОВ „Завод технологічного оснащення” прийнято
рішення про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ТОВ „Завод технологічного
оснащення” (т.2 арк.с.51).

23.01.2005
Протоколом № 11 загальних зборів ТОВ „Завод технологічного оснащення” прийнято
рішення про підтвердження рішення загальних зборів учасників від 24.11.2005 та
про виключення ОСОБА_4 зі складу учасників Товариства в порядку п.9.6.14,
п.12.8 Статуту, виплату ОСОБА_4 вартості частини майна товариства, пропорційну
його частці в статутному фонді в розмірі 4950,00 грн., прийняття до складу
учасників ОСОБА_8 -30%, зміну місця знаходження товариства (т.2 арк.с.47).

03.04.2006
зареєстрована нова редакція Статуту ТОВ „Завод технологічного оснащення”,
згідно якої учасниками товариства є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та змінено місце
знаходження товариства (т.2 арк.с.69-84).

20.11.2006
вих.№3801/3 військовий комісар Севастопольського об'єднаного міського
військового комісаріату на запит Ленінського районного суду міста Севастополя
надав відповідь, що ОСОБА_3 звільнений в запас наказом Міністерства Оборони
України № 1132 від 16.12.2004, виключений зі списків особистого складу
військової частини А-1797 з 22.12.2004 наказом командиру військової  частини № 452 від 22.12.2004; дані про
находження ОСОБА_3 у відпустці або на медичному обстеженні на 15.11.2004
відсутні (т.1 арк.с.73).

08.02.2006
рішенням господарського суду міста Севастополя
по справі № 20-8/346 за позовом Приватного підприємства „Імпра” до
Ленінської районної державної адміністрації міста Севастополя про скасування
державної реєстрації змін до статуту ТОВ “Завод технологічного оснащення”,
здійсненої державним реєстратором
Федоренко І.В. 20.07.2005, яке постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від  06.04.2006 та
постановою Вищого адміністративного суду України  від 29.11.2007 залишено без змін, в задоволенні
позову відмовлено (т.2 арк.с.28-29, 30-33, 61-63).

В
зазначених рішеннях факт проведення загальних зборів та присутності на них
позивача встановлений, тому доказуванню не підлягає згідно з частиною другою
статті 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої
факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Спір
виник у зв'язку з тим, що позивач вважає, що оскаржуваним рішенням порушені
вимоги закону та його права і охоронювані законом інтереси, як власника  корпоративних прав та частки в статутному
фонді товариства.

Правовідносини
сторін регулюються статтями 116, 126, 147, 148 Цивільного кодексу України,
статтями 10, 54, 59-60, 71 Закону України „Про господарські товариства”.

Порядок
виходу учасника з господарського товариства регламентовано статтями 126, 148
Цивільного кодексу України, статтями 54, 71 Закону України „Про господарські
товариства”.

Вихід
учасника з товариства зумовлює припинення корпоративних відносин між учасником
і товариством. Правовим наслідком виходу учасника є виникнення у товариства
зобов'язань щодо здійснення з ним розрахунків.

Зокрема,
стаття 54 Закону України „Про господарські товариства” передбачає, що при
виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному
капіталі. Така виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він
вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Учаснику, який
вибув, виплачується також належна йому частка прибутку, одержаного товариством
в даному році до моменту його виходу.

Відповідно
до зазначених нормативних актів, учасник товариства з обмеженою
відповідальністю чи Товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який
час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників. Вихід зі складу
учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з
внесенням змін до установчих документів товариства, у зв'язку з чим моментом
виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній
посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Такий
висновок зроблено у рішенні Судової палати у цивільних справах ВСУ від
28.02.2007 у справі за позовом ОСОБА_9 до ТОВ “Магістраль-Агро”, треті особи:
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання недійсним та скасування наказів
генерального директора ТОВ “Магістраль-Агро”, визнання недійсними та скасування
рішень загальних зборів учасників ТОВ “Магістраль-Агро”, стягнення вартості
частини майна, пропорційної частці у статутному фонді, збитків та витрат на
проведення судово-економічної експертизи.

Стаття
10 Закону України „Про господарські товариства” передбачає право учасника у
встановленому порядку в будь-який час вийти з товариства, незалежно від згоди
інших учасників чи самого товариства. Положення статутних документів, які
обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що на вихід
учасника з товариства не вимагається згода інших учасників чи прийняття
відповідного рішення зборами учасників товариства, а днем виходу учасника з
товариства є день подачі ним заяви про вихід з товариства у встановленому
порядку. Днем подачі такої заяви слід розглядати день передачі її учасником
будь-якому виконавчому органу товариства або уповноваженому на це учаснику чи
працівнику товариства, а не тільки зборам товариства, підставою скликання яких
була заява позивача про вихід з товариства.

Поняття
„вихід учасника з товариства”, „уступка своєї частки товариству чи третім
особам” та „виключення учасника з товариства” не є тотожними поняттями.

Чинне
законодавство не визначає підстав для визнання недійсними актів органів
юридичної особи на відміну від підстав визнання недійсними правочинів. Так,
частиною п'ятою статті 98 Цивільного кодексу України  передбачено право учасника товариства на
оскарження рішення загальних зборів до суду, проте не встановлено підстав для
визнання рішення загальних зборів недійсними.

Рішення
загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського
товариства є актами, оскільки ці рішення породжують певні правові наслідки,
спрямовані на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин.

Підставами
для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників)
господарського товариства можуть бути:

-          порушення вимог закону та/або
установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів
товариства;

-          акціонер (учасник) товариства був
позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах;

-          рішення загальних зборів порушує
права чи законні інтереси акціонера (учасника) товариства.

Не
всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних
зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих
на них рішень.

Зокрема,
безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів в силу
прямої вказівки закону є прийняття загальним зборами рішення за відсутності
кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (ст.ст. 59-60
Закону про господарські товариства).

При
вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими
порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів,
господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на
прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для
визнання недійсними рішення загальних зборів товариства обов'язково необхідно
встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника
(акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факту такого
порушення не встановлено, у господарського суду відсутні підстави для
задоволення позову.

При
вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського
товариства з підстав недопущення до участі в них всіх акціонерів (учасників)
товариства, судам необхідно з'ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність)
істотно вплинути на прийняття спірних рішень.

Цей
висновок стосується і порушення порядку персонального повідомлення акціонерів
(учасників) товариства про проведення загальних зборів.

Носіями
корпоративних прав у товариствах з обмеженою відповідальністю, товариствах з
додатковою відповідальністю, командитних та повних товариствах є учасники цих
товариств. Стаття 116 Цивільного кодексу України передбачає право учасника
господарського товариства здійснити відчуження належної йому частки у
статутному (складеному) капіталі товариства. Порядок відчуження частки у
статутному капіталі залежить від виду господарського товариства.

Перехід
прав на частку у статутному капіталі товариств з обмеженою відповідальністю
врегульовано статтею 147 Цивільного кодексу України та статтею 53 Закону
України „Про господарські товариства”. Відповідно до частини четвертої статті
151 Цивільного кодексу України вказані положення застосовуються також до
відносин, пов'язаних з переходом частки у статутному капіталі товариств з
додатковою відповідальністю.

Згідно
з частиною першої статті 147 Цивільного кодексу України та частиною першої
статті 53 Закону України „Про господарські товариства” учасники товариств з
обмеженою та з додатковою відповідальністю мають право продати чи іншим чином
відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком
учасникам цього товариства. Закон не обмежує це право необхідністю отримання
згоди інших учасників товариства на передачу частки.

Учасник
товариства з обмеженою або з додатковою відповідальністю має право на
відчуження частки (її частини) у статутному капіталі третім особам за умови
дотримання переважного права інших учасників товариства на придбання
відчужуваної частки.

Абзац
другий частини другої статті 147 Цивільного кодексу України передбачає
переважне право учасників товариств з обмеженою відповідальністю на купівлю
частки (її частини) у статутному капіталі товариства, що відчужується. Відповідно
до статті 135 Цивільного кодексу України таким же правом користуються учасники
товариств з додатковою відповідальністю. Оскільки у абзаці другому частини
другої статті 147 Цивільного кодексу України йдеться про переважне право на
купівлю частки (її частини), переважне право не поширюється на відносини
дарування, іншого безоплатного відчуження частки у статутному капіталі
товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою
відповідальністю, а також обмін цієї частки (її частини) на інше майно.

Позивач
не скористався своїм правом на відчуження чи уступку своєї частки, тому
товариство обґрунтовано само розпорядилось його часткою.

Учасники:
відповідачі ОСОБА_4 (з 25.01.2005 згідно протоколу № 11 виключений зі складу
учасників товариства), ОСОБА_3, підписавши протокол від 15.11.2004, не
скористались своїм переважним правом на отримання частки учасника, який написав
заяву про вихід з товариства, надали згоду на її уступку третій особі -ОСОБА_1

Суд
не приймає до уваги посилання відповідача -ОСОБА_4 на те, що його син та він
були відсутні на час прийняття оскаржуваного рішення, та що збори учасників не
проводились, так як згідно його ж письмових пояснень протокол ним складено в
2005 році. Крім того, він є зацікавленою особою: батьком власника та директора,
учасника ПП „Імпра” -ОСОБА_5, пояснення його неодноразово змінювались та
спростовуються матеріалами справи, а також наданою заявою позивача про вихід з
товариства (т.1 арк.с.56-61).

Всі
доводи, мотиви, аргументи, заперечення та факти позивача та його батька
спростовуються заявою позивача від 12.07.2005 про вихід зі складу учасників
товариства.

Вказаним
рішенням права і охоронювані законом інтереси позивача не порушені, так як
подача заяви про вихід підтверджує його волевиявлення на вихід з товариства і
рішення, оформлені протоколом від 15.11.2004, не зачіпають його інтересів.
Позивач не позбавлений можливості у встановленому законом порядку звернутись з
вимогами про стягнення вартості частки майна, пропорційній його частці в
статутному фонді товариства.

Відповідно
до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази
подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський   суд
приймає  тільки  ті
докази,  які  мають значення для справи.

Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути  підтверджені
певними  засобами  доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Встановити
дійсну дату проведення зборів учасників не має можливості, і це питання  не має правового значення для питання виходу
позивача зі складу учасників, так як своїми наступними діями позивач своє
волевиявлення на вихід з товариства оформив у встановленому порядку.

При
викладених обставинах, у суду відсутні підстави вважати, що збори учасників не
проводились і позивач був відсутній на них і було відсутнє його волевиявлення
на вихід з товариства.

Позивач
не надав належних та допустимих доказів звернення до відповідача (ТОВ „Завод
технологічного оснащення”) з відповідною заявою про виділення його частки з
майна, що належить товариству та виплати її вартості в порядку, встановленому
діючим законодавством України, та належних і допустимих доказів, що оскаржуваним
рішенням порушені його права та охоронювані законом інтереси.

По
заявленим позовним вимогам та по підставам, що містяться в позовній заяві,
позивач є неналежним, суд не встановив факту порушення його прав..

Належними
позивачами по заявленій вимозі, що стосується подальшого розпорядження долею
частки ПП „Імпра” можуть бути ОСОБА_4, ОСОБА_3, так як їх переважне право на
уступлену долю третій особі -ОСОБА_1, здійснено без дотримання п.п.4.4.4.,
4.4.5 Статуту та при відсутності цього питання в порядку денному на зборах
15.11.2004  при доведенні порушення їх
прав і охоронюваних законом інтересів в цій частині при зверненні з
відповідними предметом та підставами позову до належного відповідача.

Крім
того, відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 є неналежними відповідачами, так
як загальні збори товариства є органом товариства, їх рішення мають
розцінюватись, як рішення самого товариства, а не окремих учасників товариства,
тому відповідачем по справах про визнання недійсним рішення загальних зборів є
товариство.

При
викладених обставинах, підстави для задоволення позовних  вимог відсутні.

Відповідно
до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, Витрати
позивача на оплату державного мита та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу суд покладає на позивача у зв'язку з відмовою в
позові.

На
підставі вищепереліченого, керуючись статтями 116, 126, 147, 148 Цивільного
кодексу України, статтями 10, 54, 59-60, 71 Закону України „Про господарські
товариства”, статтями 22, 33, 34, 44, 49, 77, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

В
задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя
Г.П. Ілюхіна

Рішення оформлено і
підписано

в
порядку статті 84 ГПК України

25.02.2008