ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2008 р.

№ 4/230

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. –головуючого,

Ковтонюк Л.В.,

Чабана В.В.,

розглянувши у відкритому засіданні матеріали

касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротехінвест”, м. Дніпропетровськ

на

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.10.2007

у справі

господарського суду Кіровоградської області № 4/230

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Агросфера”, м. Дніпропетровськ

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротехінвест”

про

стягнення 31 397 грн. 84 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –не з’явилися;

від відповідача –Кам’яхова Г.А.

УСТАНОВИВ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Агросфера” звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовними вимогами про стягнення з відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротехінвест” відсотків за користування товарним кредитом у сумі 27 305 грн. 02 коп., оскільки відповідно до пункту 4.3 договору № 37-ДО від 27.04.2004, продавець в день остаточного погашення основного боргу здійснює нарахування відсотків за користування товарним кредитом по ставці 16% річних, а борг сплачено 15.12.2006; також позивач просить стягнути 3% річних у сумі 4 092 грн. 82 коп. відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.09.2007 (суддя Хилько Ю.І.) позов задоволено частково, стягнуто за користування товарним кредитом 21 836 грн. 28 коп., 4 092 грн. 82 коп. річних, на загальну суму 25 929 грн. 10 коп., 259 грн. 30 коп. державне мито, 197 грн. 35 коп., витрат на оплату послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення мотивовано тим, що на час ухвалення рішення у справі № 3/114 борг у сумі 91 225 грн. 55 коп. не був сплачений, а проценти річних за користування кредитом не нараховувалися, оскільки вони нараховуються тільки після погашення боргу, тому позов в частині стягнення за користування кредитом задоволено, водночас зазначено, що нарахування за користування кредитом повинно бути нараховано виходячи із заборгованості яка становила 91 225 грн. 55 коп., а не 101 094 грн.45 коп., тому сума підлягає частковому задоволенню у сумі 21 836 грн. 28 коп. Вимоги щодо стягнення річних задоволено на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.10.2007 (судді: Чоха Л.В. –головуючий, Сизько І.А., Тищик І.В.) рішення скасовано, стягнуто відсотки за користування товарним кредитом у сумі 27 305 грн. 02 коп., витрати по сплаті держмита в сумі 273 грн. 05 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 102 грн. 62 коп.; в іншій частині позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що відсотки за користування товарним кредитом підлягають стягненню, оскільки їх нарахування передбачено після сплати боргу, а за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.06.2005 у справі № 3/114 відсотки не стягувалися, оскільки борг сплачено тільки 15.12.2006; у стягненні 3% річних відмовлено, оскільки сторони встановили сплату за користування товарним кредитом 16% річних, а повторне стягнення річних ні законом, ні договором не передбачено.

Не погоджуючись з ухваленою постановою апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою про її скасування та передачу справи на новий розгляд, покликаючись на те, що апеляційний господарський суд не врахував, що позивачем визначено проценти за користування товарним кредитом у розмірі 21 836 грн. 28 коп., згідно рахунку-фактури № СФ 0000005 від 31.01.2007 та саме на цю суму позивачем складено податкову накладну № 300101 від 30.01.2007. Крім того при ухваленні постанови не взято до уваги вимоги статті 599 Цивільного кодексу України щодо припинення зобов’язання у разі його виконання, а покупець за несвоєчасну сплату боргу розрахувався з урахуванням відсотків за користування товарним кредитом, пені.

Заслухавши представника відповідача, та проаналізувавши мотиви викладені у касаційній скарзі, у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів визнає касаційну скаргу необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Судами обох інстанцій встановлено, що 27.04.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Агросфера” (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Агротехінвест” (покупець) укладено договір № 73-ДО, згідно якого продавець зобов’язався поставляти покупцю товари на умовах товарного кредиту.

Відповідно до пункту 4.3 договору продавець надає покупцю товарний кредит по ставці 16% річних та здійснює нарахування відсотків за користування товарним кредитом на фактичну суму заборгованості у день остаточного погашення основного боргу. Сплата відсотків здійснюється у строк, на протязі трьох банківських днів після їх нарахування.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.06.2005 у справі № 3/114 встановлено, що у відповідності з пунктом 3.1 договору № 73 –ДО від 27.04.2004 позивач поставив відповідачу по видатковим накладним № 3367 від 04.11.2004, № 3370 від 08.11.2004 і № 3372 від 08.11.2004 засоби для захисту рослин на загальну суму 101 094 грн. 45 коп.

Відповідач здійснив оплату за поставлений товар у сумі 9 868 грн. 89 коп., тому суд стягнув з покупця на користь продавця основний борг у сумі 91 225 грн. 55 коп., який оплачено 15.12.2006.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 07.05.2007 у справі № 15/56 покупцю відмовлено у позові про стягнення з покупця відсотків за користування товарним кредитом у сумі 21 836 грн. 28 коп., оскільки покупець не направляв покупцю вимогу про сплату відсотків згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

Тому продавець 03.07.2007 направив покупцю лист-вимогу за № 401/3 про сплату 3% річних та відсотків за користування товарним кредитом, а у зв’язку з несплатою вимоги направив до суду позов.

Крім того, апеляційна інстанція встановила, що за користування товарним кредитом за період з 08.11.2004 по 15.12.2006 з покупця підлягає стягненню 27 305 грн. 02 коп., а не 21 836 грн. 28 коп., як вказав місцевий господарський суд в рішенні від 13.09.2007.

Судами також правильно встановлено, що відсотки за користування товарним кредитом не були повністю стягнуті за рішенням господарського суду Кіровоградської області 21.06.2005 у справі № 3/114, оскільки відсотки у цьому рішенні стягнуті із заборгованості по поставках, які були здійснені позивачем з 29.04.2004 по 20.09.2004, а у справі, що розглядається стягуються відсотки за користування товарним кредитом за товар, поставлений в листопаді 2004.

Тому твердження скаржника про сплату відсотків за користування товарним кредитом за товар за рішенням господарського суду Кіровоградської області 21.06.2005 у справі № 3/114 безпідставне.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторони договору встановили сплату за користування товарним кредитом 16% річних, то стягнення додатково 3% не випливає ні з вимог закону, ні з договору. Отже 3% річних у сумі 4 092 грн. 82 коп. судом стягнуто без належних підстав.

Беручи до уваги правильність встановлення фактичних обставин справи, їх юридичної оцінки, правильність застосування норм матеріального права та відсутність процесуальних порушень при ухваленні рішень, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.10.2007 у справі господарського суду Кіровоградської області № 4/230 залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротехінвест” –без задоволення.

Головуючий суддя

В.Я. Карабань

Суддя

Л.В. Ковтонюк

Суддя

В.В. Чабан