СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" січня 2008 р.
Справа  № 15/03

за позовом          суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до відповідача   Підприємства облспоживспілки
"Рівненський заготівельно-виробничо-збутовий комбінат"

про                      визнання співвласником
приміщення магазину

Суддя
Коломис В. В.

Секретар судового засідання
Михалевська Л.В.

Представники:

Від позивача  :  не
з'явився

Від відповідача :  Грабовський В.А. (довіреність в справі)

Статті 20, 22 ГПК України
роз'яснені.

СУТЬ СПОРУ:     Позивач - підприємець ОСОБА_1 м. Рівне
звернулась до господарського суду з позовом до підприємства облспоживспілки
"Рівненський заготівельно-виробничо-збутовий комбінат" м. Рівне,
відповідно з яким просить суд визнати її співвласником приміщення магазину, що
знаходиться за адресою: м. Рівне, АДРЕСА_1.

Свої вимоги обгрунтовує насамперед
тим, що нею за період дії договору оренди складського приміщення, укладеного 01
січня 2006 року з відповідачем було здійснено його ремонт, в результаті чого
складське приміщення перетворилося на приміщення магазину, в якому, в свою
чергу,  підприємцем на даний час і
здійснюється торгівельна діяльність.

При цьому зазначає, що на момент
передачі складського приміщення в оренду, балансова вартість останнього
складала 10 000, 00 грн. В свою чергу, вартість ремонтних робіт, здійснених
позивачем в період дії договору та погоджених орендодавцем склала 25954грн. 74
коп.

Відтак позивач вважає, що вона, як
орендар майна, здійснивши його поліпшення, за згодою наймодавця, в результаті
яких була створена нова річ, стала її співвласником.

Відповідач позов не визнає в
зв'язку з безпідставністю та надуманістю позовних вимог.

Як вказав відповідач, будь-яких
письмових погоджень на проведення поліпшень чи переобладнання  приміщення
магазину по АДРЕСА_1 в м. Рівне
він  підприємцю ОСОБА_1. не
надавав.

Щодо посилання позивача на
перетворення в результаті здійснених нею ремонтних робіт складських приміщень в
приміщення магазину, то як вказав відповідач, згідно свідоцтва про право
власності від 17.08.2000р., Спільному підприємству
заготівельно-виробничо-збутовий комбінат, правонаступником якого він є, на
праві колективної власності належать вбудовані приміщення магазину № АДРЕСА_1 в
м. Рівне.

Крім того, за попередньо укладеним
договором оренди магазину від 25.10.03р. позивачу передавались в оренду
приміщення магазину та підвали магазину за вказаною адресою. Викладене, на
думку відповідача повністю спростовує твердження позивача в цій частині.

Враховуючи це, просить в позові
відмовити.

При цьому до початку судового
засідання від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних
вимог, відповідно до якої той додатково просить суд зобов'язати Підприємство
облспоживспілки "Рівненський заготівельно-виробничо-збутовий
комбінат" передати фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 приміщення
магазину, що знаходиться за адресою: м. Рівне, АДРЕСА_1.

Однак подана позивачем заява про
збільшення позовних вимог не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки
останнім не надано доказів надсилання її копії відповідачу, так само, як і
сплати державного мита в установленому порядку і розмірі.

Щодо поданого представником
позивача клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з зайнятістю в іншому
судовому процесі у Львівському апеляційному господарському суді, останнє
залишається судом поза увагою, оскільки представником позивача не надано суду
жодного належного доказу в підтвердження цього.

Враховуючи викладене, спір, з
огляду на обставини у справі підлягає вирішенню по суті.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в
їх сукупності, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до
висновку про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував
таке.

01 січня 2006 року між сторонами у
справі був укладений договір оренди нежитлового приміщення (далі - договір,
а.с. 10, 12),  відповідно з яким
відповідач передав позивачу в строкове платне
користування складські приміщення, які знаходяться за адресою: м. Рівне,
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3.1 Договору, його
дію встановлено з 01.01.06р. по 01.01.10р.

Рішенням господарського суду
Рівненської області, від 20.06.07р. у справі № 15/178, залишеним без змін
Постановами Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.07р. та
Вищого господарського суду України від 27.11.07р., вищезазначений договір
визнано дійсним (а.с. 13-22).

Відповідно до п. 5.3.1 Договору,
орендар має право з письмового дозволу орендодавця за рахунок власних коштів та
власними силами проводити поточний ремонт орендованих приміщень, рампи,
асфальтового покриття під'їздних до орендованих приміщень шляхів, які
знаходяться на території орендодавця, реконструкцією, технічне переоснащення,
поліпшення орендованих приміщень.

Відповідно до ч. 1 ст. 778 ЦК
України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за
згодою наймодавця.

Позивач вважає, що така згода була
отримана, що в свою чергу на його думку підтверджується долученими ним довідкою
про вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт (а.с. 23), актом приймання
виконаних робіт по ремонту приміщення та фасаду (а.с. 24-27) та розрахунком
договірної ціни (а.с. 31), які в свою чергу
підтверджують вартість ремонтних робіт та безпосередньо погоджені
представником підприємства облспоживспілки “Рівненський
заготівельно-виробничо-збутовий комбінат” інспектором управління капітального
будівництва облспоживспілки ОСОБА_2

Проте з такими доводами позивача
суд погодитись не може, з огляду на таке.

Підприємство облспоживспілки
“Рівненський заготівельно-виробничо-збутовий комбінат” є правонаступником
спільного підприємства “Рівненський заготівельно-виробничо-збутовий комбінат”
та, відповідно юридичною особою (п.п.1.2, 1.3 Статуту). При цьому, підприємство
Рівненської обласної спілки споживчих товарів є засновником  відповідача (п.1.1 Статуту).

Як вбачається з долучених
відповідачем до матеріалів справи доказів, ОСОБА_2 відповідно до розпорядження
правління Рівненської облспоживспілки від 18.12.03р. за №149-рк був прийнятий
на посаду інженера І-ої категорії з технічного нагляду управління капітального
будівництва, охорони праці, безпеки руху і техніки з 22.12.03р., який
відповідно до розпорядження правління Рівненської облспоживспілки від
13.06.05р. за №50-рк був звільнений з займаної посади з 13.06.05р. в зв'язку з
переведенням за його згодою на роботу в підприємство споживчої кооперації
“Рівненський завод торгівельного обладнання”.

Викладене свідчить про відсутність
трудових відносин між ОСОБА_2 та ПО “Рівненський ЗВЗК”, та відповідно
спростовує твердження позивача про отримання згоди відповідача на здійснення
невід'ємних поліпшень в період дії договору оренди.

В свою чергу, як зазначив
відповідач будь-яких довіреностей на ім'я
ОСОБА_2. на представництво підприємства він не надавав. Відсутні такі
докази і в матеріалах справи.

Більше того, як вже зазначалось
ОСОБА_2. був звільнений з роботи в облспоживспілці з 13 червня 2005 року, в той
же час, коли договір оренди між сторонами у справі було укладено 01 січня 2006
року (під час дії якого, як вказує позивач у позовній заяві і були здійснені
ремонтні роботи, в результаті яких складське приміщення перетворилось на
приміщення магазину).

Викладене свідчить про
суперечливість та надуманість доводів позивача.

Окремо слід зазначити щодо доводів
позивача про здійснені  ним поліпшення
орендованого майна, в результаті яких складські приміщення перетворились на
приміщення магазину, відтак була виготовлена нова річ.

Як вбачається, з Свідоцтва про
право власності, виданого КП Рівненським МБТІ 17 серпня 2000р., Спільному
підприємству заготівельно-виробничо-збутовий комбінат Рівненської
облспоживспілки, правонаступником якого є відповідач (п.1.1 Статуту), на праві
колективної власності належать вбудовані приміщення магазину №АДРЕСА_1.

Викладене свідчить про те, що
далеко до моменту укладення договору оренди, за вказаною вище адресою
знаходився магазин, а не складські приміщення. Зазначене підтверджується і
попередньо укладеним 25.10.03р. між позивачем та попередником відповідача
договором оренди магазину, відповідно до п.1.1 якого, позивач за актом прийому
- передачі від 25.10.03р. прийняла в тимчасове володіння  та користування приміщення магазину і підвал
магазину площею 183 кв.м.

Викладене спростовує і твердження
позивача про перетворення в результаті його дій складських приміщень в
приміщення магазину, відтак і створення в результаті проведених ремонтних
робіт   нової речі.

З огляду на викладене, суд
погоджується з доводами відповідача про безпідставне посилання позивача на
частину 4 статті 778 ЦК України, оскільки: по-перше: згоди наймодавця в
установленому порядку отримано не було і по-друге: нова річ в результаті
здійснених ремонтних робіт створена не була.

Відповідно до ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, доводи на які посилався
позивач, як на підставу своїх вимог є безпідставними, необгрунтованими та надуманими,
оскільки спростовуються вищевикладеним.

Підстави для задоволення позову
відсутні.

Керуючись стст. 49, 68, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Заходи до забезпечення позову,
вжиті відповідно до ухвали господарського суду від 20.12.07р., у вигляді
накладення арешту на приміщення магазину за адресою: м.Рівне, АДРЕСА_1
-скасувати.

Суддя
Коломис В. В.

підписано
"18" січня 2008 р.