ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/10-166
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської
області

у складі

Розглянув матеріали справи

За
позовом  Приватного підприємства
"Кемілайн Агро" вул. Гоголя. 4 офіс 317,м.Житомир,10012

до
відповідача  ОСОБА_1с.АДРЕСА_1

про  стягнення заборгованості в
сумі 81 242 грн. 21 коп..

За участю представників сторін:

позивача:
Макарський Я.В. - доручення №115 від 08.11.07р.

відповідача:

Суть справи: Позивач
пред'явив позов про стягнення 81 242 грн. 21 коп. вартість товару прийнятого
відповідачем у виконанні умов договорів зберігання від 03.02.2005р.; від
07.04.2005р.; від 14.09.2005р.; від 09.06.2006р. по накладних №4 від 03.02.2005р.;
№10 від 07.04.2005р.; №45 від 14.09.2005р.; №4/1 від 12.05.2006р.; №6 від
16.05.2006р.; №21 від 09.06.2006р.

Відповідач відзив на позов  не надав.

Розглядаючи матеріали справи,
вислухавши пояснення представника позивача та приймаючи до уваги, що:

1) У відповідності до ст. 21
Господарського процесуального кодексу України сторонами у судовому процесі
позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, що
зазначені ст.1 цього кодексу.

Відтак, у відповідності до ст. 1 та
21 Господарського процесуального кодексу України відповідачем по справі може
бути - підприємство, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

2) Із наказу директора ПП
"Кемілайн-Агро"  В.В. Козін №2
від 17.01.2005р. вбачається, що ОСОБА_1. прийнятий на посаду регіонального
представника в Тернопільській області згідно контракту.

Отже, відповідач виконує роботу
позивача у відповідності до заключеного між ними трудового договору.

3) Незважаючи на вимогу суду (ухвала
суду від 17.01.2008р.) ні позивач ні відповідач не представили документи
підтверджуючі, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності.

А представник позивача не засіданні
суду стверджував, що відповідач не здійснював підприємницьку діяльність
зберігаючи (беручи під зберігання) засоби
захисту рослин.

При таких обставинах з врахуванням
вимог ст. 33  Господарського
процесуального кодексу України слід вважати, що відповідач не є суб'єктом
підприємницької діяльності і договір зберігання заключав не для здійснення
підприємницької діяльності.

А відтак, відповідач не може бути
стороною в судовому процесу господарського суду. Дана позовна заява не підлягає
розгляду  (вирішенню) в господарських
судах, а тому згідно ст. 80 Господарського процесуального кодексу України
господарський суд припиняє провадження у справі.

4) Згідно Декрету Кабінету Міністрів
України №7-93 від 21.01.1993р. держмито слід повернути позивачеві.

5) Згідно постанови Кабінету
Міністрів України №411 від 29.03.2002р. сплачені позивачем витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу теж слід повернути.

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст. 80,86 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1) Справу провадженням в господарському суді припинити.

2) Позивачеві повернути держмито в сумі 812 грн. 50 коп. сплачене
платіжним дорученням №571 та витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118 грн. сплачені за платіжним дорученням №572.

Суддя