СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

28 січня 2008 року

Справа № 20-4/319

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

розглянувши апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Фінк і син" на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 27 листопада 2007 року по справі № 20-4/319

за позовом           Прокурора Гагарінського району міста Севастополя (вул. Корчагіна, 16,Севастополь,99014)

в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Гагарінському районі міста Севастополя (пр. Гер. Сталінграда, 56,Севастополь,99059)

до           Малого приватного підприємства "Фінк і син" (пр. Жовтн. Революції, 52а-412,Севастополь,99011)

про стягнення заборгованості в розмірі 176,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 27 листопада 2007 року (повний текст складено та підписано 03 грудня 2007 року) позов Прокурора Гагарінського району міста Севастополя в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Гагарінському районі міста Севастополя до Малого приватного підприємства "Фінк і син" про стягнення заборгованості в розмірі 176,93 грн., задоволено. Постановлено стягнути з відповідача на користь Управління пенсійного фонду України в Гагарінському районі міста Севастополя заборгованість по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 176,93 (у тому числі збір з суми фактичних витрат на оплату праці працівників - 174,30 грн., , збір з суми загального оподатковуваного доходу, нарахованого працівнику відповідно до умов трудового договору - 2,63 грн.

Не погодившись з постановою суду, відповідач 13 грудня 2007 року подав заяву про апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу відповідач подав 26 грудня 2007 року.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову господарського суду міста Севастополя скасувати, провадження по справі закрити. Також, апелянт просив розглянути скаргу за його відсутністю.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Статтею 14 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що роботодавці - підприємства, установи і організації, - створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання є страхувальниками.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 17 Закону “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” страхувальники зобов’язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно з пунктом 1 частини 8 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору.

Згідно зі статтею 4 Закону України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування”, розділу 4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, для роботодавців –підприємств, установ, організацій, створених відповідно до законодавства України, що використовують працю фізичних осіб, встановлений розмір страхових внесків –33,2 % суми фактичних витрат на оплату праці працівників і 0,5-5 % суми загального оподатковуваного доходу, нарахованого працівнику відповідно до умов трудового договору.

Відповідно до пункту 11.11 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України підприємства, установи, організації, створені відповідно до законодавства України, що використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) чи на інших умовах, передбачених законодавством, щомісяця складають у двох примірниках розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у якому зазначають самостійно обчислені суми страхових внесків. Розділом 5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України встановлено, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. Нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Як вбачається з заперечень на апеляційну скаргу, наданих Управлінням пенсійного фонду України у Гагарінському районі міста Севастополя, відповідач був зобов`язаний самостійно сплатити суму внесків, зазначену в представленому розрахунку, за травень 2007 року в розмірі 176,93 грн. –до 20 червня 2007 року (у тому числі збір з суми фактичних витрат на оплату праці працівників –174,30 грн., збір з суми загального оподатковуваного доходу, нарахованого працівнику відповідно до умов трудового договору –2,63 грн.).

Згідно з частиною 2 статті 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Частиною 3 статті 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” визначено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У виконання вимог статті 106 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” позивачем була виписана відповідачеві вимога про сплату боргу №Ю-425 від 02 липня 2007 року.

Зазначена вимога була направлена на адресу відповідача та отримана уповноваженою особою відповідача 03 липня 2007 року, про що є відмітка на повідомленні про вручення поштового повідомлення.

В добровільному порядку відповідачем заборгованість перед позивачем погашена не була, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості по внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за травень 2007 року в розмірі 176,93 грн. (у тому числі збір з суми фактичних витрат на оплату праці працівників –174,30 грн., збір з суми загального оподатковуваного доходу, нарахованого працівнику відповідно до умов трудового договору –2,63 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в підтвердження проведення оплати позивачеві суми страхових внесків в розмірі 176,30 грн. за травень 2007 року було надано суду першої інстанції копії платіжних доручень № 194 від 12 червня 2007 року на суму 174,30 грн. № 195 від 12 червня 2007 року на суму 2,63 грн.

Проте, колегія суддів наголошує, що відповідно до частини п`ятої статті 106 Закону “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Пунктом 5.4 розділу 5 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, визначено, що операції здійснюються в картках особових рахунків у хронологічному порядку. Облік надходження платежів у картках особових рахунків здійснюється в порядку календарної черговості настання граничних термінів сплати узгоджених зобов'язань зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачене 12 червня 2007 року платіжними дорученнями № 194 на суму 174,30 грн. та № 195 на суму 2,63 грн. в рахунок сплати зобов`язань, заявлених в рахунок сум страхових внесків за травень 2007 року, що підтверджується випискою банку від 12 червня 2007 року.

Таким чином, з урахуванням того, що у відповідача станом на 12 червня 2007 року була в наявності заборгованість за попередні періоди по страховим внескам, що підтверджується карткою особового рахунку страхувальника – відповідача, то позивач сплачену відповідачем суму страхових внесків за травень 2007 року в розмірі 176,93 грн. зарахував в рахунок погашення заборгованості по внескам за попередні періоди.

Таким чином, після перерозподілу сплаченого відповідачем внеску в рахунок погашення боргу по внескам за попередні періоди, сума 176,93 грн. страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за травень 2007 року вважається такою, що не сплачена відповідачем.

Що стосується вимог апелянта в апеляційній скарзі про закриття провадження по справі, то судова колегія зазначає наступне. Відповідно до статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження по справі:

1) якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;

2)          якщо позивач відмовився від адміністративного позову;

3)          якщо сторони досягли примирення;

4)          якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами;

5)          у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Отже, колегія суддів вважає, що підстави для зупинення провадження по даній справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, тоді як постанова господарського суду міста Севастополя має бути залишена без змін.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Фінк і син" залишити без задоволення.

Постанову господарського суду міста Севастополя від 27 листопада 2007 року у справі № 20-4/319 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.В. Дугаренко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

Т.П. Фенько