ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

"23" січня 2008 р.

справа № 20-7/447

За позовом:          Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи

ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до відповідача:          Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи

ОСОБА_2

(АДРЕСА_2)

третя особа,          Фізичної особи - підприємця

яка не заявляє          ОСОБА_3

самостійних вимог          (АДРЕСА_3)

на предмет спору на

стороні відповідача:

про          зобов'язання відповідача повернути
належне позивачу на праві власності приміщення НОМЕР_4 площею 22,2 м2,
що розташовано на АДРЕСА_4, шляхом його звільнення;

стягнення з відповідача збитків в
сумі 10089,00 грн.,

Суддя Ілюхіна
Г.П.

Представники
сторін:

від позивача:          ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1;

від відповідача:          ОСОБА_2,
паспорт НОМЕР_2

від третьої особи:          ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_3,

Суть спору:

23.11.2007 (вх.№3958) Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1звернувся до господарського
суду м. Севастополя з позовними вимогами до Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2  про зобов'язання
відповідача повернути належне позивачу на праві власності приміщення НОМЕР_4
площею 22,2 м2, що розташовано на АДРЕСА_4, шляхом його звільнення,
стягнення з відповідача збитків в сумі 10089,00 грн., з посиланням на статті
15, 16, 22, 215, 220, 387, 793, 794 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 27.11.2007
порушено провадження у справі, в порядку статті 27 Господарського процесуального
кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_3(згідно свідоцтва про
державну реєстрацію ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець)  (арк.с.1-2).

Відповідач письмового відзиву на
позов не надала.

Клопотанням (вх.№1126) третя особа
вважає спір таким, що підлягає припиненню в порядку пункту 1 частини першої
статті 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку  з тим, що спір непідвідомчий господарському
суду міста Севастополя, так як однією зі сторін договору про оренду спірного
майна (орендодавцем) є фізична особа (арк.с.100-101).

В запереченнях на клопотання
третьої особи (вх.№1310) позивач вважає його таким, що не підлягає задоволенню
по мотивам, викладеним в запереченнях, основні з яких полягають в тому, що
позивач з 05.02.2003 є суб'єктом підприємницької діяльності; 29.12.2004
позивач, з метою здійснення підприємницької діяльності -здачі в оренду
приміщень, придбав нежитлові приміщення, розташовані в Торговому центрі „Юг”;
дії позивача зі здачі в оренду приміщень з метою отримання прибутку мають
господарський (підприємницький) характер, з посиланням на статті 1, 12, 21, 22
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини третьої
статті 22 Закону України „Про судоустрій України” місцеві господарські суди
розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші
справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно з частиною першою статті 21
Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені
у статті 1 цього Кодексу, зокрема, громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності (частина перша статті 1 цього
Кодексу).

Таким чином, господарським судам
підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає статті 1
Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких
виник спір, носять господарський характер.

Відповідно до частин першої та
другої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання
робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою
одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва -підприємцями.
Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку
(некомерційна господарська діяльність).

Крім того, приписами статті 55
Господарського кодексу України визначено поняття суб'єкта господарювання, а
саме: суб'єктами господарювання визначаються учасники господарських відносин,
які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію
(сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і
несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім
випадків, передбачених законодавством.

При цьому, суб'єктами
господарювання, зокрема, є громадяни України, іноземці та особи без
громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані
відповідно до закону як підприємці.

Вимоги, пред'явлені позивачем за
даним позовом, стосуються безпосередньо його прав і обов'язків як суб'єкта
підприємницької діяльності, так як спірне майно використовується ним для
здійснення підприємницької діяльності.

Фізична особа -підприємець без
будь-яких негативних для себе наслідків вправі залучати до своєї
підприємницької діяльності будь-яке майно, що стало його власністю не у зв'язку
з підприємницькою діяльністю.

При таких обставинах, суд дійшов
висновку, що справи між громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, у спорах, що виникають при укладенні, зміні,
розірванні і виконанні господарських договорів, підвідомчі господарським судам,
що передбачено статтею 12 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від 29.03.2005 у справі № 14/87, постанові
Вищого господарського суду України від 20.06.2006 у справі №
20-9/275-7/374-4/053, постанові Вищого господарського суду України від
26.12.2006 у справі № 12/416 та постанові Вищого господарського суду України
від 24.01.2006 у справі № 8/414.

В судовому засіданні позивач надав
клопотання про затвердження Мирової угоди (вх.№ 1310), з доданою до неї Мировою
угодою від 23.01.2008, підписаною сторонами та третьою особою.

Відповідно до умов Мирової угоди
від 23.01.2008, сторони досягли згоди з наступного:

„1. СПД ОСОБА_2 визнає позовні
вимоги в частині звільнення приміщення НОМЕР_4 площею 22,2 м2,
розташованого на АДРЕСА_4.

2. СПД ОСОБА_1 відмовляється від
матеріальних вимог в сумі 10089,00 грн.

3. СПД ОСОБА_2 звільнює приміщення
НОМЕР_4 площею 22,2 м2, розташоване на АДРЕСА_4, в день затвердження
цієї Угоди господарським судом міста Севастополя.

4. В день укладення цієї Угоди СПД
ОСОБА_1 приймає на себе зобов'язання укласти з СПД ОСОБА_3 договір оренди,
предметом якого буде виступати приміщення НОМЕР_4 площею 22,2 м2,
розташоване на АДРЕСА_4.

5. У випадку відмови з боку СПД
ОСОБА_1 укласти з СПД ОСОБА_3 договір оренди на приміщення, зазначене в цій
Угоді, ця Угода вважається анульованою та не підлягає виконанню сторонами.

6. Сторонам роз'яснені та зрозумілі
положення частини другої статті 80 Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до яких після затвердження Мирової угоди справа № 20-7/447
провадженням припиняється та повторне звернення до суду з того ж приводу спору,
між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.”

Судом перевірені  документи, що підтверджують особу сторін та
третьої особи.

Вказана Мирова угода не суперечить
чинному законодавству, не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом
інтереси, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, стосується лише
прав та обов'язків сторін щодо предмету позову,
у зв'язку з чим підлягає затвердженню згідно статті 78 та пункту 7 частини
першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, інтереси третіх
осіб даною Мировою угодою не зачіпаються і не порушуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 3, 55 Господарського кодексу України, статтею 22 Закону України „Про
судоустрій України”, статями 1, 12, 21, 22, 78, пунктом 7 частини першої статті
80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

1.          Мирову
угоду від 23.01.2008, укладену між Суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особою ОСОБА_1(АДРЕСА_1, індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_5, відомості про поточні рахунки в матеріалах
справи відсутні), Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3(АДРЕСА_3,
індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_6, відомості про поточні рахунки в
матеріалах справи відсутні) та  Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_2(АДРЕСА_2,індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_7, відомості про поточні рахунки в матеріалах
справи відсутні) на наступних умовах:

„1. СПД ОСОБА_2 визнає позовні
вимоги в частині звільнення приміщення НОМЕР_4 площею 22,2 м2,
розташованого на АДРЕСА_4.

2. СПД ОСОБА_1 відмовляється від
матеріальних вимог в сумі 10089,00 грн.

3. СПД ОСОБА_2 звільнює приміщення
НОМЕР_4 площею 22,2 м2, розташоване на АДРЕСА_4, в день затвердження
цієї Угоди господарським судом міста Севастополя.

4. В день укладення цієї Угоди СПД
ОСОБА_1 приймає на себе зобов'язання укласти з СПД ОСОБА_3 договір оренди,
предметом якого буде виступати приміщення НОМЕР_4 площею 22,2 м2,
розташоване на АДРЕСА_4.

5. У випадку відмови з боку СПД
ОСОБА_1 укласти з СПД ОСОБА_3 договір оренди на приміщення, зазначене в цій
Угоді, ця Угода вважається анульованою та не підлягає виконанню сторонами.

6. Сторонам роз'яснені та зрозумілі
положення частини другої статті 80 Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до яких після затвердження Мирової угоди справа № 20-7/447
провадженням припиняється та повторне звернення до суду з того ж приводу спору,
між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.”
-  затвердити.

2.          Провадження по справі № 20-7/447
припинити.

Суддя
Г.П.Ілюхіна