ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 7/267-25/202

19.02.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Краматорський цементношиферний комбінат "Пушка"

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 2 388 811,97 грн.

Суддя Морозов С.М.

Представники сторін:

від позивача Халецький О.В. (довіреність № 4 від 02.01.2008р.);

від відповідача Єнік Є.В. (довіреність № 246/10 від 29.12.2007р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Справа розглядається судом першої інстанції вдруге.

Відкрите акціонерне товариство «Краматорський цементний завод «Пушка»(надалі ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка», позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(надалі ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», відповідач) суми боргу в розмірі 1 922 901, 44 грн., збитків від інфляції за весь час прострочення в сумі 368 235, 63 грн., трьох процентів річних за весь час прострочення в сумі 97 674, 90 грн.. Також позивач просив суд визнати причини пропуску позовної давності відносно суми 30 458, 56 грн. (вартість недопоставленого газу за листопад 2002р.) поважними, поновити строк позовної давності.

В ході розгляду справи позовні вимоги збільшувались, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 31.01.2008р. № 9/08 в межах заявленого позову позивач просив стягнути з відповідача збитки від інфляції за весь час прострочення в сумі 867 228, 55 грн., три відсотка річних за весь час прострочення в сумі 210 362, 19 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 24.09.2002 між сторонами було укладено договір № 10/6-06/02-1373 на постачання природного газу. На підставі додаткової угоди № 1 від 26.11.2002 відповідач зобов'язався поставити у листопаді 2002 року природний газ у кількості 200 000 тис. м3 за ціною 276, 25 грн. за 1 тис. м3 на загальну суму 729 300, 00 грн., а позивач зобов'язався прийняти та сплатити його вартість на умовах, узгоджених договором.

29 жовтня 2002 року, позивач, враховуючи вимоги п. 6 договору, (платіжним дорученням № 614 перерахував 100% передоплату за газ в сумі 729 300 грн. Проте відповідач поставив газ лише на загальну суму 698 841,44 грн.. Недопоставлено газу на суму 30 458, 50 грн..

27 грудня 2002 року на підставі договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002 позивач згідно рахунку відповідача перерахував платіжним дорученням № 207 - 1 892 442, 88 грн. за постачання газу у січні 2003р.. Додаткова угода на постачання газу в січні підписана не була. В рахунок передоплати 1 892 442, 88 грн. газ поставлено не було.

14.07.2004 року позивачем було направлено вимогу, лист № 11/1852 щодо перерахування заборгованості в сумі 1 922 901, 34 грн., проте вона залишилась без відповіді і задоволення.

Строк позовної давності щодо стягнення 30 458, 56 грн. позивачем пропущено з поважних причин тому відповідно заявлено прохання його відновити і стягнути цю суму. Що стосується заборгованості в сумі 1 892 442,88 грн., то відносно неї строк не пропущено, бо не були визначені конкретні строки виконання зобов'язання.

У заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Господарського суду Донецької області від 20.09.2007р. по справі 24/39 між ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка»та Дочірньою компанією «Газ України»затверджено взаємозалік зустрічних однорідних вимог по основному боргу в сумі 1 922 901, 34 грн.. За таких обставин позивачем розраховані збитки від інфляції та три проценти річних за період з 22.07.2004р. по 31.01.2006р. та з 01.02.2006р. по 31.01.2008р..

Відповідачем позову не визнано. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що ДК «Газ України»немає невиконаних грошових зобов'язань перед позивачем, а є лише обов'язок повернути безпідставно набуте майно тому нарахування відсотків за порушення грошового зобов'язання відповідно до положення ст. 625 ЦК України є неправомірним.

Відповідно до статті 509 Цивільного Кодексу України під зобов'язанням слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторони зобов'язальних відносин - кредитор і боржник є суб'єктами цивільного матеріального права. Як вбачається з матеріалів справи та позиції позивача повернути безпідставно набуте майно, сторони безпосередньо у господарську діяльність не вступали, зазначені в позові грошові кошти не відносяться до майново - господарського (грошового) зобов'язання. Отже, у позивача відсутнє зобов'язання в розумінні ст. 509 Цивільного Кодексу України, а тому до останнього не може бути застосована і норма статті 536 вказаного Кодексу щодо нарахування відсотків, оскільки в даному випадку позивач не є кредитором, а відповідач боржником.

Згідно статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язано повернути потерпілому це майно.

Листом від 28.04.2003 р. №22/1807 (знаходиться в матеріалах справи) ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка»зазначає, в зв'язку з тим, що з 01 січня 2003 року постачання газу здійснювалося за договором №06/03-29 від 21.01.2003 року, просимо повернути помилково перераховані кошти в сумі 1 892 442, 88 грн..

На підставі викладеного вбачається, що сума в розмірі 1 892 442,88 грн., набута ДК „Газ України" як передоплата за природний газ за січень 2003р. згідно рахунку б/н від 27.12.2002 р., є безпідставно отриманими коштами.

Провадження у справі зупинялось до вирішення Господарським судом Донецької області від 20.09.2007р. справи 24/39 за позовом ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»до ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка»про стягнення заборгованості в сумі 3 191 303, 85 грн..

Ухвалою суду від 18.12.2007р. провадження у справі було поновлено у зв’язку з набранням законної сили рішенням прийнятим за результатами розгляду справи 24/39.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2002 року між ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка»та ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»було укладено Договір № 10/6-06/02-1373 на постачання природного газу .

Згідно Додаткової угоди № 1 від 26.11.2002 року відповідач зобов'язався поставити природний газ у листопаді 2002 року у кількості 2 200,000 тис. м3, за ціною 276, 25 грн. за 1 тис. м3, на загальну суму 729 300, 00 грн., а позивач зобов'язався прийняти та сплатити його вартість на умовах узгоджених Договором.

Згідно платіжного доручення № 614 від 29.10.2002р. позивачем було перераховано 729 300 грн. з призначенням платежу «передоплата за газ природний за листопад згідно договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002р. та додаткової угоди № 1…».

Однак, у листопаді 2002 року Відповідач свої зобов’язання по Договору виконав частково, поставивши природний газ у кількості 2 108,119 тис. м3, що складає загальну суму 698 841,44 грн. (акт прийому - передачі природного газу від 30.11.2002 року). Вартість недопоставленого газу за листопад 2002 року становить 30 458,56 грн..

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до пункту 6 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктами 2, 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з наведеного, на момент заявлення позову, термін позовної давності щодо зобов’язання відповідача в сумі 30 458, 56 грн., що становить вартість недопоставленого газу за листопад 2002 року, сплинув. Позивачем не наведено поважних причин, що призвели до пропуску строків позовної давності захисту своїх прав шляхом звернення з позовною заявою до суду в межах загального строку позовної давності. Зважаючи на те, що відповідач у справі наполягає на застосуванні строку позовної давності зокрема щодо вимог про стягнення 30 458, 56 грн. суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних нарахованих на вказану суму заборгованості задоволенню не підлягають.

27 грудня 2002 року, згідно пред'явленого до сплати рахунку, Позивачем, в рамках договору № 10/6-06/02-1373 від 24 вересня 2002 року, перераховано передплату 1 892 442,88 грн. (платіжне доручення № 207), за постачання газу у січні 2003 року.

Договір відповідно до п. 11.1. набирає чинності з моменту підписання і діє в частині поставки газу з 01.10.2002 до 31.10.2002, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Відповідно до згаданої додаткової угоди № 1 від 26.11.2002 постачальник (відповідач) передає покупцеві (позивачу) в листопаді 2002 року газ в обсязі до 2 200 000 куб. м. (п. 2.1.1).

Статтею 4 додаткової угоди передбачена 100% оплата потягом 5 банківських днів з моменту підписання даного договору, а згідно ст. 5 цієї угоди - решта умов договору залишається незмінною і обов'язковою до виконання сторонами.

Статтею 6 договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002 передбачена 100% передоплата газу до початку місяця його поставки.

В дорученні № 207 від 27.12.2002 призначенням платежу зазначено «передоплата за природний газ за січень 2003р. згідно рахунку б/н від 27.12.2002р.».

Як вбачається з договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002 він був і укладений на поставку газу в 2002 році, умови поставки газу передбачали обов'язкову передоплату щодо поставки газу на наступний місяць, а тому сума в розмірі 1 892 442, 88 грн. перерахована позивачем у відповідності з умовами договору.

Дійсність зобов’язань сторін та продовження дії умов договору № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002р. підтверджується зокрема додатковою угодою № 2 від 15.03.2005р. до договору № 06/02-1373 від 24.09.2002р., яка підписана сторонами, містить підписи сторін за договором та скріплена печатками підприємств. Вказаною угодою викладено преамбулу договору у новій редакції та внесені зміни в розділі 12 Договору, та як зазначено в угоді –решта умов Договору залишається незмінною і обов’язковою до виконання сторонами (копія додаткової угоди у належним чином засвідченій копії міститься в матеріалах справи).

За наведених обставин судом не приймаються твердження відповідача щодо збереження коштів позивача як таких, що перераховані безпідставно, а посилання на відсутність грошових зобов’язань по поверненню отриманих коштів спростовуються наступним.

За договором № 10/6-06/02-1373 від 24.09.2002р. згоди щодо умов та строків постачання газу у січні 2003р. сторонами не досягнуто, та відповідно в рахунок здійсненої передплати на суму 1 892 442, 88 грн., відповідач газ не поставив, кошти не повернув.

Пунктом 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною другою статті 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини другої статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що сторонами не були визначені конкретні строки виконання зобов'язання з постачання газу, відповідно до здійсненої передоплати - 1 892 442, 88 грн., право вимоги позивача до відповідача повинно визначатися на підставі п.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

14.07.2004 року, зважаючи на те, що зобов'язання відповідача щодо поставки газу втратило інтерес для позивача (п. 3 ст. 612 ЦК України) ВАТ “Краматорський цементний завод - Пушка” направлено вимогу, лист за № 11/1852 про перерахування заборгованості в сумі 1 922 901, 34 грн. (30 458, 56 грн. - вартість недопоставленого газу за листопад 2002 року та 1 892 442, 88 грн. - передоплата за непоставлений газ). Дана вимога відповідачем залишена без відповіді.

Таким чином, оскільки строк виконання зобов’язання сторони не визначили, то перебіг строку позовної давності розпочався з дня пред’явлення позивачем вимоги про сплату заборгованості від 14.07.2004 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення 1 892 442, 88 грн. - передоплата за непоставлений газ, заявлені в межах строку позовної давності.

Однак, позовні вимоги у даній справі з урахуванням уточнень до позову заявлені про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних нарахованих зокрема на суму заборгованості в розмірі 1 892 442, 88 грн. за період з 22.07.2004р. по 31.01.2008р.. Зокрема, як встановлено під час розгляду Господарським судом Донецької області справи 24/39 відповідно до заяви № 13-2940/ЕГЦУсм від 23.11.2006р. зараховані зустрічні вимоги сторін на суму 1 922 901, 34 грн..

Зокрема, кошти сплачені відповідно до платіжних доручень № 614 від 29.10.2002р., № 207 від 27.12.2002р. зараховані в рахунок зобов’язань, що виникли для позивача (ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка») за договором № 06/03-29 від 21.01.2003р.). Рішення Господарського суду Донецької області від 20.09.2007р. у справі 24/39, що прийняте за результатами розгляду вимог ДК «Газ України»до ВАТ «Краматорський цементний завод «Пушка»про стягнення заборгованості за договором на поставку газу № 06/03-29 від 21.01.2003р. за поставлений газ у 2003р., набрало законної сили –залишене без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2007р..

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином в ході розгляду справи 24/39 встановлено факт припинення зобов’язань сторін за вимогами про стягнення суми в розмірі 1 922 901, 34 грн., окрім того припинення таких зобов’язань відбулось 23.11.2006р. на підставі заяви № 13-2940/ЕГЦУсм. Посилання позивача на те, що рішенням суду від 20.09.2007р. затверджено взаємозалік зустрічних однорідних вимог по основному боргу в сумі 1 922 901, 34 грн. є безпідставним, оскільки зарахування зустрічних однорідних вимог не може бути здійснено сторонами на підставі рішень судів, а в силу положень ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

У відповідності з ч.2 ст. 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 532 003, 55 грн. збитків від інфляції та 132 678, 39 грн. 3% річних, нарахованих за прострочення виконання зобов’язання у розмірі 1 892 442, 88 грн. за період з 22.07.2004 року по 23.11.2006 року.

Судові витрати позивача відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 6 764, 82 грн. (6 646, 82 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу).

Відповідно до ч. 2 п. 4.2 Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998р. № 02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу 6 Господарського процесуального кодексу України»якщо позивач завищив ціну позову, або у процесі розгляду спору зменшив позовні вимоги, або господарський суд відмовив у стягненні певних сум, державне мито у цій частині не повертається.

Керуючись ст.ст. 33,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(04116, м. Київ, вул. Шолуденка 1, п/р 4 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Краматорський цементний завод –Пушка»(84302, м. Краматорськ, вул. Привокзальна 2, п/р 2575 в філії «Відділення ПІБ м. Краматорськ»МФО 334141, код ЄДРПОУ 0029242) 664 681, 94 грн. (шістсот шістдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят одну гривню 94 копійки), в тому числі 532 003, 55 грн. інфляційних збитків та 132 678, 39 грн. 3% річних.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(04116, м. Київ, вул. Шолуденка 1, п/р 4 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Краматорський цементний завод –Пушка»(84302, м. Краматорськ, вул. Привокзальна 2, п/р 2575 в філії «Відділення ПІБ м. Краматорськ»МФО 334141, код ЄДРПОУ 0029242) судові витрати в розмірі 6 764, 82 грн. (шість тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 82 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Морозов С.М.