ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 3/109

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Перепічая В.С.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Компанія В" на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 25.06.2007 року за скаргою Приватного підприємства "Компанія В" на дії Відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції у справі № 3/109 за позовом Приватного підприємства "Компанія В" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра" про стягнення насіння соняшнику та штрафу,

У С Т А Н О В И В:

На виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.06.2005 року, яким було стягнуто з боржника на користь стягувача 100 тонн насіння соняшнику, штраф у сумі 40 000 грн., витрати на держмито 1 700 грн. і на послуги ІТЗ судового процесу в сумі 75,80 грн., 27.07.2005 року було видано наказ.

У квітні 2007 року стягувач звернувся до господарського суду Кіровоградської області із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області щодо виконання зазначеного наказу господарського суду та просив визнати їх незаконними і зобов’язати Державну виконавчу службу провести виконавчі дії відповідно до вимог закону у зв’язку з порушенням вимог законодавства під час здійснення виконавчого провадження.

Доповідач -Вовк І.В.

Під час розгляду скарги стягувач доповнив та уточнив вимоги і просив визнати неправомірними дії державної виконавчої служби щодо повернення виконавчого документа та постанову від 12.04.2007 року з повернення виконавчого документа і зобов’язати державну виконавчу службу здійснити виконавче провадження відповідно до вимог закону.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 25.06.2007 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційному порядку зазначена ухвала суду першої інстанції не переглядалась.

У касаційній скарзі стягувач вважає, що судом порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняту ним ухвалу скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу державна виконавча служба вважає, що ухвала суду ґрунтується на законі та просить залишити її без змін.

Відзив на касаційну скаргу від боржника до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників стягувача і державної виконавчої служби, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняту в ній судову ухвалу, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 09.06.2005 року позов було задоволено частково та стягнуто з боржника на користь стягувача 100 тонн насіння соняшнику, штраф у сумі 40 000 грн., витрати на держмито 1 700 грн. і послуги ІТЗ судового процесу в сумі 75.80 грн.

Для примусового виконання зазначеного судового рішення місцевим господарським судом 27.07.2005 року було видано наказ, на виконання якого Відділом державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції 02.08.2005 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду.

На підставі п.п.2,3 ст.40 Закону України “Про виконавче провадження” з причин відмови стягувача залишити за собою не продане майно, не виявлення іншого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, постановою від 12.04.2007 року про повернення виконавчого документа наказ господарського суду №3/109 від 27.07.2006 року повернуто стягувачу.

Предметом даного судового розгляду є вимоги стягувача про визнання неправомірними дій державної виконавчої служби щодо повернення виконавчого документа та незаконною постанови від 12.04.2007 року з повернення виконавчого документа і зобов’язання державну виконавчу службу здійснити виконавче провадження відповідно до вимог закону

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.40 Закону України “Про виконавче провадження” виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; та якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, одержати певні предмети, що повинні бути передані йому від боржника згідно з рішенням.

Згідно з ч. 5 ст.40 Закону України “Про виконавче провадження” повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2 - 6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що стягувачем не доведено невідповідність виконавчих дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби та прийнятої ним постанови вимогам закону.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги на дії державної виконавчої служби й обґрунтовано відмовив в її задоволенні, що відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, оскаржена судова ухвала відповідає вимогам закону та обставинам справи, і тому підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга- без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Компанія В" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 25.06.2007 року - без змін.

Головуючий суддя                                                            В. Перепічай

Судді                                                                                І. Вовк

П. Гончарук