донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

01.04.2008 р.                                                              справа №40/264

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

М'ясищева А.М.

суддів

Акулової Н.В. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Плужнік О.О. - по дов. №01/13-1620 від 14.03.07р.,

від відповідача:

від третьої особи:

не з"явився

Чернякова М.Г. - по дов. №02-7-2236 від 29.12.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Газетно-видавнича корпорація"Новая печать" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

06.02.2008 року

по справі

№40/264 (Підченко Ю.О.), судді: Донець О.Є., Мартюхіна Н.О.)

за позовом

Виконавчого комітету Донецької міської ради м.Донецьк

до

за участю третьої особи на стороні позивача

Товариства з обмеженою відповідальністю "Газетно-видавнича корпорація"Новая печать" м.Донецьк

КП "Управління генерального плану м.Донецька" м.Донецьк

про

стягнення 44 350 грн. 38 коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.02.2008р. у справі № 40/264 позов задоволено повністю, розірвано договір № 5 від 21.09.2005р. про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних рекламних конструкцій, укладений між виконавчим комітетом Донецької міської ради та ТОВ “Газетно-видавнича корпорація “Новая печать”; стягнуто з ТОВ “Газетно-видавнича корпорація “Новая печать” на користь виконавчого комітету Донецької міської ради борг в сумі 59 133 грн. 84 коп., витрати по державному миту в сумі 676 грн. 34 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем в порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України “Про рекламу”, п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.03р., п. 33 Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м.Донецька, п. 3.4.9. договору не дотримано порядок розрахунків за користування місцями для розташування спеціальних рекламних конструкцій, що є підставою для його розірвання.

Доводи відповідача про відсутність з його боку використання наданих місць спростовуються наступними обставинам:

-          у відповідності до п. 1.3. договору під терміном “користування місцями” сторони розуміють тимчасове платне користування відповідачем місцями, які перебувають у комунальній власності;

-          пунктом 1.4. термін “використання місць” визначається як фактичне розміщення (монтаж) та експлуатація спеціальних конструкцій;

-          предметом договору є користування місцями, та плата згідно п. 4.1. здійснюється саме за користування місцями і не залежить від факту встановлення та експлуатації рекламного засобу.

Свої зобов’язання згідно умов договору відповідач своєчасно не виконав, плату за користування наданими місцями у повному обсязі позивачеві не перерахував, тому суд позов в частині майнових вимог визнав обґрунтованим обставинами справи та доказами на їх підтвердження, і стягнув з відповідача на користь позивача борг в сумі 59 133 грн. 84 коп.

Оскаржуючи рішення суду, відповідач просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в частині стягнення суми боргу та судових витрат відмовити повністю, в частині позовних вимог про розірвання договору припинити провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмету спору.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позовні вимоги про стягнення боргу є матеріальним позовом, а про спонукання виконати певні дії –нематеріального характеру, тому позивач повинен був сплатити державне мито у розмірі 1 % за матеріальний позов та 85 грн. за нематеріальний, однак в повному обсязі мито не сплатив, що є підставою для відмови в прийнятті позову.

Крім того, позивач збільшив ціну позову, але держмито не сплатив, тому зміни та доповнення до позовної заяви повинні залишитися без розгляду, а позовні вимоги повинні бути розділені в окремі справи.

У позові відсутня печатка юридичної особи на підписі, відсутні докази наявності повноважень особи, що підписала позовну заяву, відсутні документи, що підтверджують статус юридичної особи, не надано доказів, що територія, на якій знаходиться місце, яке нібито надано в користування за договором не вибуло з комунальної власності, в позові не вказані докази, які його підтверджують, відсутній обґрунтований розрахунок стягуваної суми, уточнення позовних вимог підписано представником виконкому по довіреності, якою не дано право підпису від імені виконавчого комітету та право на збільшення позовних вимог, тобто позов підписано не уповноваженою особою; відповідачу не надіслані копії документів, які надані до суду згідно позову.

Рішенням виконкому Донецької міськради 21.09.2005р. відповідачу надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами строком на 5 років, однак з цим рішенням відповідач не ознайомлений, про його існування стало відомо при дослідженні матеріалів справи, тоді як він є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до платіжного доручення № 2581 від 18.11.2005р. ТОВ “ГВК “Нова печать” сплатило за дозвіл на розміщення зовнішньої реклами суму 7391,73 грн., які вказані у договорі про надання у користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних рекламних конструкцій за № 5.

Однак дозволи повністю не погоджені з усіма установами, вказаними у бланках, на останній сторінці відсутня фотокартка після розташування рекламного засобу, печатка та підпис керівника робочого органу, що є ще одним доказом того, що відповідач жодного дня не використовував надані йому місця для розміщення рекламних засобів.

Дозволи не були повністю погоджені та оформлені належним чином, в остаточному виді не надавалися керівнику відповідача під розпис.

Також, в договорі відсутні реквізити для сплати сум за користування місцем розташування рекламного засобу, що є обов’язковими умовами укладення договору. Розрахунковий рахунок позивача, вказаний в позові, не відповідає рахунку, на який сплачено суму за отримання дозволів.

ТОВ “ГВК “Нова печать” не мала можливості виконувати договір не з своєї вини, бо інакше це розцінювалося б як самовільне розміщення рекламного засобу і тягнуло б за собою відповідальність згідно з діючим законодавством України, тому відповідач вважає, що договір № 5 від 21.09.2005р. не вступив в дію і його треба вважати як договір про наміри.

Підтвердженням того, що договір не вступив в дію є відсутність будь-якої оплати за ним. Листами № 54/01 від 07.12.2007р. міському голові м. Донецька та № 65 від 20.12.2007р. начальнику фінансового управління міської ради м.Донецька відповідач просив повернути помилково сплачену суму у розмірі 7391,73 грн.

У зв’язку з матеріальними труднощами у 2005 році, відповідач телефоном та усно повідомляв позивача та третю особу про те, що необхідність укладення та виконання договору відпала.

Згідно п. 6.3 договору в разі не розташування “розповсюджувачем реклами” спеціальних конструкцій на наданому “виконкомом” місці безперервно протягом шести місяців є порушенням Типових правил розміщення зовнішньої реклами і тягне за собою скасування дозволу, що в свою чергу, є підставою для припинення дії договору (п. 7.1).

Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на порушення ним ч. 1 ст. 16 Закону України “Про рекламу”, п. 32 Типових правил, п. 33 Положення шляхом безоплатного використання місця розміщення рекламних засобів у м. Донецьку, оскільки не наведено жодного доказу використання місць розміщення рекламних засобів.

Також, ТОВ “ГВК “Нова печать” вважає незрозумілим твердження про спричинення майнової шкоди виконкому з посиланням на ст. 1166 ЦК України, оскільки це є позадоговірною шкодою і виникає внаслідок правопорушення.

Комісією відповідача 22.10.2007р. шляхом огляду місць, які нібито надані в користування для розміщення рекламних засобів, встановлено, що в одному місці знаходиться рекламний засіб, який належить невстановленій особі, тобто виконком вже надав ці місця іншим юридичним або фізичним особам, отримує платню та не розриває договір з відповідачем, щоб двічі отримати кошти за одне і теж саме місце.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила.

Виконавчий комітет Донецької міської ради звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача - ТОВ “Газетно - видавнича корпорація “Новая печать”, заборгованості у сумі 44350 грн.38 коп., яка виникла на підставі договору №5 від 21.09.2005р. про надання в користування місць,. які перебувають у комунальній власності для розташування спеціальних рекламних конструкцій, укладеного між цими сторонами, а також, зобов’язання відповідача розірвати зазначений договір.

До прийняття рішення позивач листом № 01/15-433 від 28.01.2008р. уточнив позовні вимоги, та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 59 133 грн. 73 коп. за користування місцями, які перебувають у комунальній власності за період з 1 кварталу 2006 року по 4 квартал 2007 року, а також, зобов’язати відповідача розірвати зазначений договір №5 від 21.09.2005р.

Право на звернення із такою заявою встановлено ст.22 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що Рішеннями виконавчого комітету Донецької міської ради від 21.09.2005р. № 428/2, № 428/3, № 428/4 “Про надання товариству з обмеженою відповідальністю “Газетно-видавнича корпорація “Новая печать” дозволів на розміщення зовнішньої реклами на території м. Донецька”, останньому надані дозволи строком на 5 років на її розміщення за наступними адресами:

-          пр. Київський –вул. Павла Поповича у Київському районі;

-          вул. Куйбишева –вул. Іонова, 24 (навпроти Ленінського районного в м. Донецьку виконавчого комітету) у Ленінському районі;

-          пр. Дзержинського, 39 –вул. Донецька;

-          пр. Дзержинського, 10 –вул. Донецька (магазин “Мой хороший”) у Ворошиловському районі.

На виконання вищевказаних рішень 21.09.2005р. між виконкомом Донецької міської ради (виконком) та ТОВ “ГВК “Новая печать” (розповсюджувач реклами) укладено договір № 5 про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності для розташування спеціальних рекламних конструкцій, за умовами якого останньому надані в тимчасове користування місця для розміщення рекламних конструкцій, за вищевказаними адресами.

Згідно п. 2.1 договір набирає чинності 21.09.2005р. і діє протягом строку дії дозволів –до 21.09.2010 року включно.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили розмір плати за користування наданими місцями в сумі 7 391 грн. 73 коп. за квартал (три місяці), та у відповідності до п. 4.2.1. зазначена плата здійснюється відповідачем до 15 числа першого місяця поточного кварталу, протягом всього строку дії договору. Вказаний платіж, згідно до п. 4.3 договору має код 50110000 в якому зазначені реквізити банку отримувача та номер рахунку.

Взяті на себе зобов’язання за договором відповідач виконав не належним чином - платіжним дорученням № 2581 від 18.11.2005р. розповсюджувач реклами перерахував на рахунок виконкому 7391 грн. 73 коп. як оплату за дозвіл на розміщення зовнішньої реклами згідно договору № 5 від 21.09.2005р., код платежу 50110000. При цьому, починаючи з першого кварталу 2006р. до місцевого бюджету плату за користування місцями, які перебувають у комунальній власності , не здійснював , у зв’язку з чим за період з першого кварталу 2006р. по четвертий квартал 2007р. включно за ним утворився борг в сумі 59133 грн.73 коп.

Згідно статті 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір заборгованості та факт її неcплати відповідач не спростовує відповідними доказами

Тому господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем порушені вимог 3.4.9 договору, а майнові вимоги позивача обґрунтовано обставинами справи та доказами на їх підтвердження, та стягнув з відповідача суму заборгованості.

Частиною 1 статті 16 Закону України “ Про рекламу ” визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За вимогами п.п. 3,16,24,32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМУ № 2067 від 29.12.2003р., зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Порядок розміщення зовнішньої реклами на території міста Донецька регулюється рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради № 55 від 04.02.2004р. “Про затвердження Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Донецька ” .

Відповідно до п. 24 Правил та п. 25 Положення виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

Згідно положень частини 2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідачем в порушення вимог ч.1 ст.16 Закону України “Про рекламу”, п.32.Типових правил, п.33 Положення, п.3.4.9 договору не був дотриманий порядок розрахунків за користування місцями для розташування спеціальних рекламних конструкцій. Тому невиконання належним чином умов договору є підставою для розірвання договору.

За таких обставин господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про розірвання договору № 5 від 21.09.05р. про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності , для розташування спеціальних рекламних конструкцій є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4.3 договору вказаний платіж має код 50110000 та зазначені реквізити банку отримувача та номер рахунку, тому посилання скаржника на відсутність реквізитів для сплати сум за користування місцем розташування рекламного засобу необґрунтовані і не можуть бути прийняті до уваги.

Платіжним дорученням № 2581 від 18.11.2005р. розповсюджувач реклами перерахував на рахунок виконкому 7391 грн. 73 коп. як оплату за дозвіл на розміщення зовнішньої реклами .

Частиною 1 статті 16 Закону України “Про рекламу” визначено, що стягнення плати за видачу дозволів забороняється. Тому посилання скаржника на відсутність будь-якої оплати за договором, у зв’язку з чим він не вступив в дію, не приймається судовою колегією до уваги. Крім того, згідно п. 2.1 договору, початок його дії пов’язаний з певною датою –датою прийняття рішень виконкомом, а не датою внеску першого платежу.

Пунктом 7.1.2 договору визначено, що він припиняє свою дію у разі невикористання місця розташування рекламного засобу безпосередньо протягом шести місяців. Проте факт невикористання місця розташування рекламного засобу не підтверджений матеріалами справи.

Позовна заява відповідає вимогам ст. 54 ГПК України, а посилання скаржника на відсутність печатки юридичної особи безпідставне.

Згідно п. 36 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита позовні заяви по спорах, які виникають при укладенні, зміні або розірванні господарських договорів, що носять одночасно майновий характер, до яких включено вимоги про стягнення штрафу тощо, оплачуються державним митом як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв по спорах, що виникають при укладенні, зміні або розірванні господарських договорів. У такому ж порядку оплачуються державним митом позовні заяви, що носять одночасно майновий і немайновий характер.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 55 ГПК України визначено, що ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. З наданих до справи платіжних доручень №1137 від 30.08.07р., №1136 від 30.08.07р., № 46 від 30.01.2008р. вбачається, що позивачем за позовом сплачена сума 676грн.37коп. держмита. Тому посилання скаржника на те, що позивачем не сплачено 85 грн. держмита за розгляд немайнового позову –помилкове.

Посилання про порушення вимог ч. 3 ст. 46 ГПК України оскільки до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано документа, що підтверджує сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі,необґрунтоване оскільки , листом № 01/15-469 від 31.01.2008р. позивач направив платіжне доручення № 46 від 30.01.2008р. про сплату державного мита в сумі 147 грн. 84 коп. за збільшення позовних вимог.

Уточненням № 01/15-433 від 28.01.2008р. підписаним представником виконавчого комітету Плужнік О.О., яка діяла згідно довіреності № 01/13-1620 від 14.03.2007р. (т. 1 а.с. 47 позивач змінив свої вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 59 133 грн. 73 коп. за користування місцями, які перебувають у комунальній власності за період з 1 кварталу 2006 року по 4 квартал 2007 року.

З довіреності № 01/13-1620 вбачається, що Плужнік О.О., наділена повноваженнями, передбаченими ст. 22 ГПК України, тому посилання скаржника на те, що цією довіреністю не надані права підпису від імені виконавчого комітету та збільшення позовних вимог, тобто позов підписано не уповноваженою особою, безпідставні.

На виконання зазначених норм, КП “Управління генерального плану м.Донецька”, як органом уповноваженим згідно із Положенням здійснювати регулювання в сфері розміщення зовнішньої реклами, надані відповідачу дозволи на її розміщення №№ 000384, 000379, 000388, 000380.

Твердження відповідача, що дозволи повністю не погоджені з усіма установами, вказаними у бланках, на останній сторінці відсутня печатка та підпис керівника робочого органу, дозволи не були повністю погоджені та оформлені належним чином, в остаточному виді не надавалися керівнику відповідача під розпис, не приймається судовою колегією до уваги, оскільки вищевказані дозволи на другій сторінці містять підписи та печатки всіх погоджувальних органів, а також прізвище та підпис керівника робочого органу та печатку КП “Управління генерального плану м. Донецька”.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За умовами договору п.3.1 “виконком” не зобов'язаний перевіряти використання місць розміщення рекламних засобів, тому посилання скаржника на те, що позивач повинен довести факт використання місць розміщення рекламних засобів необґрунтоване та не може бути прийнято до уваги.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам справи та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ч.1 п.1 ст. 103, ст. 104, ст.105, ГПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Донецької області від 06.02.2008р. по справі № 40/264 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий          А.М. М'ясищев

Судді:          Н.В. Акулова

Т.А. Шевкова

Надруковано 6пр.:

1.          позивачу

2.          відповідачу

3.          третій особі

4.          у справу

5.          ДАГС

6.          ГСДО