ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

08.01.08 р.                      Справа № 32/254пн

Господарський суд Донецької області у складі

Головуючого Сковородіної О.М.

Суддів Ломовцевої Н.В.

Склярук О.І.

при секретарі судового засідання: Журби А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Ратнікова Є.М. - довіреність від 29.10.07р.

від відповідача: Пупкова Н.В. - довіреність від 05.06.07р.

Ремесленик І.Ю. – довіреність від 17.01.07р.

від третьої особи: не з’явився

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Крок” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ПО ТК –Донбас” м. Донецьк

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрпромбанк” м. Донецьк

про визначення часток в праві власності на обробне виробництво як єдиний майновий комплекс

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа № 32/254пн за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Крок” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “ПО ТК –Донбас” м. Донецьк, третя особа у справі - Донецька філія Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромбанк” м. Донецьк про визначення часток в праві власності на обробне виробництво як єдиний майновий комплекс.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що: 1) після ліквідації ВАТ „Донецький текстиль” шляхом банкрутства вся будівля оздоблювальної фабрики, в якій розташоване граверне виробництво, стала власністю відповідача, а технологічне обладнання та комунікації граверного виробництва на праві власності належали позивачу, про що свідчать документи процедури банкрутства ВАТ „Донецький текстиль”, яке вийшло з засновників позивача, передало йому у власність обладнання, вартість якого позивач компенсував йому згідно договорів купівлі-продажу; 2) будівлі оздоблювальної фабрики без виключення частки, в якій розташоване обладнання позивача, згідно договору купівлі-продажу нерухомості № 02/1к/п від 27.01.03р. перейшла у власність відповідача; 3) позивач володіє єдиним майновим комплексом граверного виробництва, в якому частина належить йому на праві власності (технологічне обладнання), а частина будівлі оздоблювальної фабрики, в якій воно розташоване, належить на праві власності відповідач; 4) позивачу належить продуктивна частина власності, яка створює суспільно-корисний продукт, а відповідачу належить пасивна частина власності, яка виконує огороджувальну функцію технологічного обладнання від зовнішнього впливу і несучу функцію для обладнання, вмонтованого в будівельні конструкції другого поверху.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Заперечуючи проти позову, вказував на те, що оздоблювальний цикл текстильного виробництва не є річчю, а є стадією (остаточною) бавовняного виробництва. Тобто, не є майном, на яке в силу закону може виникати право спільної часткової власності. Вважає, що позивач є лише власником певного обладнання , яке розташоване в приміщенні, що належить відповідачу, та яке має звільнити за рішенням суду. Зауважував до суду, що майно позивача та відповідача є окремими речами, що не пов’язані між собою, як власне речі.

Третя особа, в поясненнях до суду посилалась на те, що є заставодержателем майна позивача. Вказувала на те, що експертним висновком Донбаської національної академії будівництва та архітектури було встановлено, що: 1) функціональне призначення та будівельно-конструктивні рішення будівлі допоміжньо-побутового корпусу № 2 за адресою: м. Донецьк, вул. Бахметьєва, 34 не дозволяють розташувати в ній демонтоване технологічне обладнання граверного цеху; 2) демонтаж частини основного обладнання, стаціонарно вмонтованого в будівельні конструкції цеху, в період будівництва оздоблювальної фабрики призведе до руйнування демонтованого обладнання та частини будівельних конструкцій цеху; 3) демонтаж та перебазування точного технологічного обладнання позивача призведе до погіршення або повної втрати його основних техніко-експлуатаційних характеристик; відновлювальний ремонт буде неможливим із-за відсутності запасних частин та кваліфікованих наладчиків представників заводів виробників; 4) розміщення екологічно шкідливих гальванічних та травильних дільниць в непристосованому приміщенні, без розробки екологічного паспорту та дозволу органів місцевої влади – неможливо.

Статтею 190 ЦК України передбачено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

З метою встановлення об’єктивної істини у справі щодо визначення наявності (або відсутності) права спільної часткової власності сторін щодо спірного майна, суд дійшов висновку про необхідність призначення судової експертизи, на вирішення якої мають бути поставлені питання, пов”язанності між собою майна придбаного позивачем за договорами від 26.03.03р., від 02.04.03р., від 04.08.03р., від 25.11.03р. (арк. справи 34-35, 38-39, 42-43, 48-50 т. 1) – далі за текстом майно позивача, та майна, придбаного відповідачем за договором (арк. справи 11-12 т. 1) – далі за текстом майно відповідача.

Представники відповідача проти призначення експертизи заперечували.

Зважаючи на обставини справи, з урахуванням необхідності застосування спеціальних знань, суд, вважає доцільним призначення незалежної судової експертизи, та як слід, зупинити провадження у справі.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись п. 1 79, ст. ст. 41, 86, 87 ГПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 32/254пн за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Крок” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “ПО ТК –Донбас” м. Донецьк, третя особа у справі - Донецька філія Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромбанк” м. Донецьк про визначення часток в праві власності на обробне виробництво як єдиний майновий комплекс.

Призначити незалежну комплексну (інженерно-технічну, будівельну та товарознавчу) судову експертизу.

На вирішення експертизи поставити такі питання:

1)          Чи є майно (вказане в описовій частині ухвали) позивача та відповідача таким, що пов’язане між собою: а) нерозривним виробничим циклом; б) єдиним енергетичними мережами, єдиною системою обліку споживання, іншими єдиними системами (як-то системи водопостачання та водовідведення, під’їзним шляхом, тощо)?;

2)          Чи є майно позивача відокремленим від майна відповідача у просторі? Якщо ні, чи можливе відділення майна відповідача без втрати його цільового призначення. При цьому, встановити чи є можливим відділення майна позивача без його пошкодження або суттєвого знецінювання?

Експертизу доручити Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз

(83102, м. Донецьк, вул. Ливенка, 4).

Зобов’язати сторін у справі при проведенні експертизи надавати експерту всі необхідні документи.

Витрати по експертизі будуть розподілені судом після винесення рішення у справі.

Попередити експерта, якому буде доручено проведення експертизи, про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Суддя Сковородіна О.М.

Судді Н.В. Ломовцева

О.І. Склярук