ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 р.

№ 2-5/8439-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Мирнівської селищної ради

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.09.2007 року

у справі

№ 2-5/8439-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Фермерського господарства “Барабаш і син”

до

Мирнівської селищної ради

про

визнання недійсним та скасування рішення

за участю представників сторін від:

позивача:

не з’явились

відповідача:

не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.07.2007р. (суддя Гаврилюк М.П.) позов задоволено в повному обсязі; визнано незаконним та скасовано рішення 8-ої сесії 5-го скликання Мирнівської селищної ради „Про подання старшого помічника Сімферопольської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 21.08.2006 року за №1490 про безгосподарське використання земельних ділянок фермером Барабашом В.В.” за №V/08-11 від 15.09.2006 року; стягнуто з відповідача на користь позивача 85грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач в касаційній скарзі просить скасувати рішення та постанову і направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить в задоволенні касаційної скарги відмовити і залишити без змін прийняті у справі судові рішення.

Від позивача надійшло клопотання (повідомлення телеграфом) про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки адвоката в судове засідання. Розглянувши клопотання та враховуючи, що явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, додаткові документи від сторін не витребовувались, з врахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку щодо відхилення клопотання про відкладення розгляду скарги.

Відповідач також не скористався наданим процесуальним правом на участь свого представника в судовому засіданні касаційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.02.2004р. на 15-ій сесії 24-го скликання (друге засідання) було прийнято рішення за №24/15.2-16 “Про надання Барабаш В.В. земельних ділянок загальною площею 32,91га по вул. Надії 23 смт. Мирний для ведення фермерського господарства”, яким був затверджений проект відведення земельних ділянок наданих Барабаш В.В.

Вказаним рішенням було вирішено надати громадянину Барабашу Віктору Васильовичу в оренду строком на 25 років, до 20 лютого 2029 року, земельні ділянки загальною площею 32,91га, в тому числі земельну ділянку №1 площею 6,45га пасовищ (кадастровий номер :01:0020001) та земельну ділянку №2 площею 26,46га пасовищ (кадастровий номер :01:0020002) по вул. Надії 23 в смт. Мирний для ведення фермерського господарства з земель Мирнівської селищної ради.

22.03.2004р. на виконання пунктів 5.2, 5.3 рішення №24/15.2-16 “Про надання Барабаш В.В. земельних ділянок загальною площею 32,91га по вул. Надії 23 смт. Мирний для ведення фермерського господарства” від 20.02.2004р. між Мирнівською селищною радою з одного боку та Барабашом В.В. з іншого боку був укладений договір оренди землі, відповідно до якого в оренду була передана земельна ділянка загальною площею 32,91га.

На виконання договору оренди землі від 22.03.2004р. був складений акт приймання-передачі, згідно з яким Мирнівська селищна рада передала, а Барабаш В.В. прийняв земельну ділянку у складі: земельна ділянка №1 площею 6,45га за кадастровим номером :01:0020001, земельна ділянка №2 площею 26,26 га за кадастровим номером :01:0020002, загальною площею 32,91га.

Договір оренди землі від 22.03.2004р. зареєстрований в Мирнівській селищній раді від 22.03.2004р. за №30 та Кримській регіональній філії державного підприємства “Центр державного земельного кадастру” при Державному комітеті України по земельним ресурсам, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 липня 2005р. №24.

Згідно ст. 8 Закону України “Про фермерське господарство”, після одержання державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації.

Державну реєстрацію фермерського господарства “Барабаш і син” було проведено 18 квітня 2005р., про що зроблено запис за № 0000672.

Згідно ст.5 установчого договору про створення фермерського господарства “Барабаш і син” від 23.02.2005, а також ст. 3.4 статуту фермерського господарства “Барабаш і син”, затвердженого загальними зборами (протокол №1 від 23.02.2005) внеском Барабаш В.В. - учасником господарства було право користування земельною ділянкою площею 32,91га, що розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія, смт. Мирний, вул. Надії 23 й надання її для ведення фермерського господарства.

Положеннями ст.ст. 1, 4, 6, 7, 8, 12, 14, 19 Закону України “Про фермерське господарство” визначено, що після державної реєстрації фермерського господарства як юридичної особи, усі права та обов’язки переходять саме до нього, в тому числі й права щодо володіння та користування земельною ділянкою, яка є основною матеріальною основою фермерського господарства.

Отже, як правильно визначилися суди, з цього часу обов'язки власника чи землекористувача земельної ділянки здійснює селянське (фермерське) господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

15.09.2006 року на 8-ій сесії 5-го скликання Мирнівської селищної ради було прийнято рішення за №V/08-11 “Про подання старшого помічника Сімферопольської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 21.08.2006 за №1490 про безгосподарське використання земельних ділянок фермером Барабашом В.В.”, відповідно до якого вирішено: розірвати в односторонньому порядку договір оренди землі від 22.03.2004, укладений між Мирнівською селищною радою та Барабашом Віктором Васильовичем, зареєстрований в Кримській регіональній філії державного підприємства “ЦДЗК” від 01.03.2005 за №24, а також в Мирнівській селищній раді від 22.03.2004 за №30; припинити право Барабаша Віктора Васильовича на оренду земельних ділянок загальною площею 32,91га по вул. Надії 23 в промисловій зоні №2 смт. Мирний; вважати таким, що втратило чинність рішення Мирнівської селищної ради від 20.02.2004 за №24/15.2-6 “Про надання Барабашу В.В. в оренду земельної ділянки площею 32,91га по вул. Надії 23 смт. Мирний для ведення фермерського господарства”.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, спірне рішення Мирнівської селищної ради було прийнято на підставі частини 39 договору оренди від 22.03.2004р., частини 3 рішення селищної ради від 28.07.2006 за №V/02-21 “Про заяву фермера Барабаша В. про зниження орендної плати за земельну ділянку площею 32,91га по вул. Надії 23 в промисловій зоні №2 смт. Мирний для ведення фермерського господарства”, ст. 31 Закону України “Про оренду землі”, ст.12 Закону України “Про охорону землі”, ст.12 Земельного кодексу України, п.34 ч.1 ст.26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

Спірне рішення обґрунтовано тим, що з боку Барабаша В.В. є порушення вимог земельного та природоохоронного законодавства (п. “г” ст. 6 Закону України “Про державний контроль за використанням та охоронною землі”, ст. 168 Земельного кодексу України), а саме не прийняв заходів щодо збереження корисних властивостей орендованої земельної ділянки, не забезпечив режиму використання земельної ділянки, не здійснив на ній ґрунтозахисні заходи з метою попередження погіршення його якісного стану, а також порушення вимог земельного та природоохоронного законодавства, а саме надання ТОВ “Лотос-97” дозволу на перенесення ґрунтового шару землі, не маючи на це відповідного дозволу, у наслідок чого земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 0,15га була виведена з сільськогосподарського обігу, порушена структура ґрунту, що потягло за собою тривале зниження та втрату родючості земельної ділянки, порушення вимог земельного законодавства, а саме нецільове використання земельної ділянки, ухилення від підписання угоди до договору оренди землі про сплату орендної плати за новими ставками, які затверджені селищною радою у зв’язку із затвердженням грошової оцінки землі.

Разом з тим суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, з посиланням на наявні в матеріалах справи докази, визнали недоведеним факт порушення Барабашом В.В. земельного та природоохоронного законодавства, а саме в частині безгосподарського використання земельної ділянки, що потягло за собою зниження та знищення її родючості.

Також, як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на доказах, відхилено доводи відповідача щодо порушення Барабашом В.В. земельного та природоохоронного законодавства в частині нецільового використання земельної ділянки позивачем.

Так, відповідно до ч.1. ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку у випадках, зокрема: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Згідно ст.144 Земельного кодексу України у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор по використанню та охороні земель складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор по використанню та охороні земель відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор по використанню та охороні земель звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

Відтак, підставою для притягнення позивача до юридичної відповідальності у вигляді припинення його права на землекористування є відповідні, встановлені уповноваженими державними органами факти –протоколи, рішення, інші акти якими встановлюються порушення землекористувачем вимог земельного та природоохоронного законодавства.

Суди, дослідивши акти перевірки природоохоронного законодавства від 26.04.2006р., 04.11.2005р., 25.07.2006р., 16.08.2006р., дійшли висновку, що вони не свідчить про використання наданої Барабашу В.В. земельної ділянки не за цільовим призначенням або використання із порушенням земельного та природоохоронного законодавства.

Зокрема, в акті від 04.11.2005р. та акті від 25.07.2006р. зазначено, що з земельної ділянки фермерського господарства “Барабаш і син” вивезений ґрунт, однак, як встановлено судом, вивезення ґрунту здійснювалось на підставі укладеного між ТОВ “Лотос-97” та Мирнівською селищною радою договору підряду, відповідно до якого радою було надано дозвіл на розробку ґрунту у кількості 3000 тон для підсипки доріг. Вказані акти не встановлюють, що саме Барабаш В.В. вивозив ґрунт з орендованої земельної ділянки або що саме Барабашом В.В. порушені норми земельного та природоохоронного законодавства.

Відповідно до акту перевірки природоохоронного законодавства, складеного 26.04.2006, будь-яких порушень закону не встановлено, натомість зазначено, що на орендованій Барабашом В.В. земельній ділянці проведена рекультивація та ведеться діяльність згідно статуту господарства.

Щодо посилань в спірному рішенні ради на ухилення позивачем від підписання додаткової угоди до договору в частині зміни орендної плати за орендовану земельну ділянку, що обумовлено затвердженням Мирнівською селищною радою грошової оцінки землі, суди дійшли правильного висновку, що таке твердження не ґрунтується на законі та не є підставою для припинення права позивача на орендовану земельну ділянку.

Згідно ст.ст. 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно п.36 договору оренди землі від 22.03.2004р. зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Відтак, суди дійшли висновку щодо відсутності підстав для односторонньої відмови відповідача від укладеного з позивачем договору, оскільки останнім не порушено умов договору, так само як і положень чинного законодавства.

З огляду на недоведеність обставин порушення позивачем вимог земельного та природоохоронного законодавства, колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що спірне рішення Мирнівської селищної ради було прийнято рішення за №V/08-11 “Про подання старшого помічника Сімферопольської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 21.08.2006 за №1490 про безгосподарське використання земельних ділянок фермером Барабашом В.В.” прийнято без правових підстав та з порушенням чинного законодавства.

За змістом ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З врахуванням зазначених положень законодавства та встановлених обставин справи, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

За змістом статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція переглядає у касаційному порядку судові рішення на підставі встановлених фактичних обставин справи і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

Також колегія вважає правомірним висновок судів про розгляд справи за правилами Господарського процесуального кодексу України, оскільки, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, між сторонами існує спір про право.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.09.2007р. у справі №2-5/8439-2007 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький