ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 р.

№ 9/323-05-8890

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривди Д.С.,

суддів Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: Негру І.В., Кравченко М.І.

розглянувши касаційну скаргу Фірми “Неком” у виді товариства з обмеженою відповідальністю

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р.

у справі № 16-17-9/323-05-8890 Господарського суду Одеської області

за позовом Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України

до Ізмаїльської міської ради

до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради

до Фірми “Неком” у виді товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 40395,89 грн. та виселення,

та зустрічний позов Фірми “Неком” у виді товариства з обмеженою відповідальністю

до Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України

про стягнення 55050,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина 1474 Державної прикордонної служби України звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Ізмаїльської міської ради, Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, ТОВ фірма “Неком” та Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради про визнання недійсними п. 2, п. 3 рішення Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 28.11.1995р. № 856, визнання недійсним договору оренди нежилих приміщень від 28.11.1995р. укладеного між Управлінням житлового комунального господарства та КТ "Неком" та про виселення КТ "Неком" з цокольного поверху нежитлового будинку по вул. Свердлова, 48 та передати його Військовій частині 1474 Державної прикордонної служби України.

Військова частина 1474 Державної прикордонної служби України заявою змінила позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів на користь Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України 27845,64 грн., визнати недійсними п. 2, п. 3 рішення Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 28.11.1995р. №856, визнати недійсним договорі оренди нежилих приміщень від 28.11.1995р. укладеного між Управлінням житлового комунального господарства та КТ "Неком" та виселити КТ "Неком" з цокольного поверху нежитлового будинку по вул. Свердлова, 48 та передати його Військовій частині 1474 Державної прикордонної служби України.

Військова частина 1474 Державної прикордонної служби України заявою про уточнення позовних вимог уточнила позовні вимоги та просить визнати недійсними п. 2, п. 3 рішення Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 28.11.1995р. № 856, виселити КТ "Неком" з цокольного поверху нежитлового будинку по вул. Свердлова, 48 та передати його Військовій частині 1474 Державної прикордонної служби України, стягнути з ТОВ фірма “Неком” на користь Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України 18582,54 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма “Неком” подала до Господарського суду Одеської області зустрічний позов до Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України про стягнення 55050,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.03.2006р. (суддя Н.В.Бакланова) позовні вимоги Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України задоволено частково, визнано недійсними п. 2, п. 3 рішення Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 28.11.1995р. № 856, виселено КТ "Неком" з цокольного поверху нежитлового будинку по вул. Свердлова, 48 та передано його Військовій частині 1474 Державної прикордонної служби України, стягнуто з ТОВ фірма “Неком” на користь Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України орендну плату за три місяці у розмірі 66,87 грн., витрати по сплаті держмита у розмірі 187,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн., в решті позову відмовлено, зустрічний позов задоволено, стягнуто з Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України на користь ТОВ фірма “Неком” 55050,00 грн., витрати по сплаті держмита у розмірі 550,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Одеської області від 20.03.2006р., Військова частина 1474 Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.05.2006р. (судді: Н.Б.Таценко, М.В.Сидоренко, М.А.Мишкіна) апеляційну скаргу Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2006р. скасовано, провадження у справі № 9/323-05-8890 припинено.

Не погодившись з постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.05.2006р., Військова частина 1474 Державної прикордонної служби України подала касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2006р. касаційну скаргу Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2006р. у справі № 9/323-05-8890 скасовано, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.05.2006р. у справі № 9/323-05-8890 залишено в силі в частині припинення провадження у справі щодо визнання недійсними пунктів 2 та 3 рішення Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 28.11.1995р. № 856 в іншій частині скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

За новим розглядом справи, якій присвоєно номер №16-17-9/323-05-8890, рішенням Господарського суду Одеської області від 11.09.2007р. (суддя С.П.Желєзна), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р. (судді: В.В.Бєляновський, Н.В.Ліпчанська, О.Т.Лавреноюк), позовні вимоги задоволено частково, виселено Товариство з обмеженою відповідальністю фірму “Неком” з цокольного поверху нежитлового будинку, загальною площею 131,1 кв.м., по вул. Свердлова, 48 в м. Ізмаїлі, стягнуто з Ізмаїльської міської ради на користь Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України витрати по сплаті держмита у розмірі 28,33 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 39,33 грн., стягнуто з Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради на користь Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України витрати по сплаті держмита у розмірі 28,33 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 39,33 грн., стягнуто з ТОВ фірма “Неком” на користь Військової частини 1474 Державної прикордонної служби України витрати по сплаті держмита у розмірі 28,33 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 39,33 грн., в іншій частині позову відмовлено, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Фірма “Неком” у виді товариства з обмеженою відповідальністю подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р. та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Фірми “Неком” у виді товариства з обмеженою відповідальністю не підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено:

Нежитловий будинок № 48 по вул. Свердлова є державною власністю та з 15.05.2000р. закріплено за позивачем.

08.10.2002р. між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради та відповідачем - ТОВ “Неком” було укладено договір оренди, за яким Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради передав, а вищезгаданий відповідач прийняв в оренду нежитлове приміщення площею 131,1кв.м. по вул. Свердлова в м. Ізмаїлі строком до 28.11.2005р. За таких обставин, вищезгаданий відповідач користувався спірним приміщенням на підставі договору оренди, який укладено з суб’єктом комунальної власності.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Господарським судом встановлено, що 07.11.2005р. Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради попередив відповідача про припинення договору оренди, в наслідок чого, відповідно до приписів ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вищезгаданий договір було припинено. За таких обставин, відповідач з 29.11.2005р. безпідставно користується спірним приміщенням.

Згідно ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що нежитлове приміщення площею 131,1кв.м. по вул. Свердлова в м. Ізмаїлі закріплено за позивачем та має використовуватися позивачем за його цільовим та функціональним призначенням, то господарський суд дійшов правомірного висновку щодо передачі даного приміщення позивачу шляхом виселення відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Оскільки місцевим господарським судом та апеляційним господарським судом норми матеріального та процесуального права порушено не було, то підстави для скасування даних судових рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Фірми “Неком” у виді товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р. у справі № 16-17-9/323-05-8890 –без змін.

Головуючий - суддя Кривда Д.С.

судді Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.