ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№ 2/257

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства "Агрорембудсервіс" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.09.2007р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р.

у справі №2/257 господарського суду Кіровоградської області

за позовом Приватного підприємства "Агрорембудсервіс"

до відповідача Приватного підприємства "Житлобуд"

про стягнення 104 648,77грн.

за участю представників:

ПП "Агрорембудсервіс" –Коломієць О.В., Осадчук П.В.;

ПП "Житлобуд" – не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Приватне підприємство "Агрорембудсервіс" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом та просило суд стягнути з відповідача –Приватного підприємства "Житлобуд" 104 648,77грн., у т.ч. 78 018,60грн. основної заборгованості, 13 096,20грн. пені, 10 647,29грн. збитків від інфляції, 2 886,68грн. процентів.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на не виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором №354 на виконання субпідрядних робіт в частині оплати робіт, виконаних у жовтні-листопаді 2005р. Такі роботи, за твердженням позивача, оплачені лише частково у розмірі 14 620,40грн. (т.1 а.с.2-4).

Відповідач у справі – ПП "Житлобуд" у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє з тих підстав, що:

- відповідач не виконав ряд робіт 1етапу та порушив строки виконання робіт;

- відповідачем завищено вартість таких робіт.

Відсутня вина ПП "Житлобуд" у не виконанні зобов’язань, оскільки роботи фактично не здані, а відповідні акти не підписані.

Крім того, відповідач вказує на те, що пеня нарахована позивачем з порушення п.6 ст.232 ГК України (т.1 а.с.36-41).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, позивачем зменшено їх розмір. Так, відповідно до заяви, яка надійшла до суду 17.09.2007р., позивач просить стягнути з відповідача 98 154,49грн., у т.ч. 78 018,60грн. основної заборгованості, 9 601,92грн. пені, 10 647,29грн. збитків від інфляції, 2886,68грн. процентів (т.1 а.с.95)

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 26.09.2007р. у позові відмовлено (а.с.133-138).

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

- акти приймання виконаних робіт не підписані відповідачем та у них не вказано мотивів відмови від їх підписання;

-акти виконаних робіт на встановлені експертизою об’єми та вартість виконаних робіт, підписані сторонами або однією із сторін з відміткою про відмову від підпису актів другою стороною, відсутні;

-позивачем не надано доказів виконання ним підрядних робіт у жовтні та листопаді 2005р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р. рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.09.2007р. залишено без змін (т.1 а.с.198-199).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, ПП "Агрорембудсервіс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судами норм процесуального права, а саме ст.43 ГПК України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час вирішення спору у даній справі по суті заявлених вимог, судом першої інстанції, та, переглядаючи прийняте рішення в апеляційному порядку, апеляційна інстанція встановили наступні обставини.

01.09.2005р. між сторонами у справі –ПП "Житлобуд" та ПП "Агрорембудсервіс" укладено договір №354, предметом якого є оплатне виконання позивачем на замовлення відповідача загально-будівельних робіт з будівництва 70 квартирного жилого будинку по вул. Парковій в м. Кіровограді

Даний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань.

Так, ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Законами України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однією з підстав виникнення господарського зобов’язання, згідно ст.174 ГК України, є господарський договір.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарські зобов’язання, які є одним із видів господарських зобов’язань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Судами вірно встановлено,що відносини, які виникли між сторонами у зв’язку з укладенням відповідного договору, є підрядними.

Згідно ст.318 ГК України, за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

При цьому, в силу ч.2 цієї норми, договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об'єктів; будівництво об'єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов'язаних з будівництвом об'єктів.

Підрядні зобов’язання також врегульовані і нормами ЦК України, які застосовуються у урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, згідно ст.875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов’язання з оплати робіт, виконаних на його замовлення позивачем.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суди першої та апеляційної інстанції виходили, зокрема, з того, що акти виконаних робіт підписані лише однією стороною і відсутня відмітка про відмову іншої сторони їх підписати. При цьому, акти виконаних робіт, на об’єми та вартість робіт, що встановлені експертизою, підписані сторонами або однією стороною з відміткою про відмову від їх підписання іншою стороною відсутні.

Однак, висновку щодо необґрунтованості заявлених вимог, суди дійшли передчасно, не у повному обсязі дослідивши обставини справи, які підлягали встановленню для визначення прав та обов’язків сторін.

Зокрема, за змістом ст.853 ЦК України, одним із обов’язків замовника є обов’язок прийняти роботу, виконану підрядником.

Порядок передачі та прийняття робіт визначений ст.882 ЦК України.

Згідно ч.4 цієї норми, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. При цьому, акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, належним доказом факту виконання робіт є акт приймання-передачі.

В матеріалах у наявності акти підписані лише позивачем (т.1 а.с.12-22) і акти, підписані лише відповідачем (т.1 а..с.61-78).

Отже, суд мав з’ясувати причини не підписання таких актів. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що фактично відповідачем оспорюється обсяг та вартість таких робіт, а не факт їх виконання у цілому.

Таким чином, для визначення фактичного обсягу виконаних робіт, враховуючи наявність спору щодо цього у сторін, суд, не був позбавлений можливості у поряду, встановленому ст.41 ГПК України, призначити судову будівельно-технічну експертизу для визначення фактичного обсягу виконаних робіт.

Згідно ст.842 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Відповідно до ст.844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який може бути, в силу ч.2 вказаної норми, приблизним або твердим.

За умовами договору, загальна вартість будівельно-монтажних робіт на інших витрат, що підлягають виконанню за договором на момент підписання згідно динамічної договірної ціни становить 3322,9025тис.грн. Сторонами узгоджено, що договірна ціна уточнюється в залежності від змін цін на матеріальні ресурси та тарифи на послуги, при прийнятті нових законодавчих актів, які впливають на вартість робіт.

Отже, у випадку спору щодо вартості виконаних робіт, суди не були позбавлені можливості її визначити (у т.ч. за допомогою експертизи, висновок якої оцінюється у сукупності з іншими зібраними у справі доказами) з урахуванням умов договору, яким обумовлені обставини, що впливають на розмір встановленої ціни робіт, яка за згодою сторін, визначена як динамічна.

Не виконання відповідачем обов’язку щодо прийняття робіт та підписання акта не звільняє його від обов’язку оплатити вартість виконаних робіт. При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство не забороняє підписувати такий акт з запереченнями щодо обсягу фактично виконаних робіт та визначенні їх вартості, чим не скористався відповідач. При цьому, судами не надано оцінки тому, що відповідач у відзиві на позов стверджує, що не відмовлявся їх підписувати, а лише вимагав привести їх у відповідність до законодавства (т.1 а.с.38).

Неповне дослідження обставин, що мають значення для повного та об’єктивного вирішення спору є порушенням ст.47 ГПК України.

Принцип об’єктивної істини, тобто обґрунтованості висновків, викладених у судовому акті, реалізується також положеннями ст.ст.38,41 ГПК України та рядом інших норм ГПК України.

Вказані порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які не усунуті апеляційною інстанцією, призвели до неповного з’ясування обставин справи, в зв’язку з чим відсутні підстави вважати, що судом дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам та зроблений відповідаючий чинним нормам матеріального права висновок щодо прав і обов’язків сторін.

Зазначені порушення не можуть бути виправлені касаційною інстанцією з огляду на межі перегляду справи у касаційній інстанції, встановлені ст.1117 ГПК України.

Враховуючи наведене, прийняті судові рішення підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Приватного підприємства "Агрорембудсервіс" задовольнити.

2.Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.11.2007р. та рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.09.2007р. у справі №2/257 скасувати.

3.          Справу передати на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Палій В.М.