СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.08                                                                                 Справа № 5/735

За позовом Обласного комунального підприємства "Луганська обласна паливно-енергетична компанія", м. Луганськ

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора-1", м. Рубіжне Луганської області

про стягнення 8726 грн. 53 коп.

Суддя

Закропивний О.В.

При секретарі

Савенко В.Ю.

За участю представників:

Від позивача

Ткач Т.В., довіреність № 970 від 13.12.07.

Від відповідача

Лебедєва К.О., довіреність № 92 від 04.02.08.

До початку слухання справи від представників сторін вимоги про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв’язку з чим технічна фіксація не здійснювалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 7 473 грн. 40 коп., інфляційних нарахувань у сумі 1 032 грн. 83 коп. та 3% річних у сумі 220 грн. 30 коп.

Позивач позов підтримує.

Відповідач відзив на позов і витребуванні документи не надав.

На вимогу суду сторони здійснили звірення розрахунків, і відповідно до акту звірення підписаного сторонами заборгованість відповідача складає 7473 грн. 40 коп.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що між сторонами по справі був укладений договір на надання інформаційних послуг від 07.10.05. № 9р/іп, за яким Відповідач по справі (замовник) доручає, а позивач по справі (виконавець) бере на себе зобов’язання надавати Відповідачу послуги з автоматизованого ведення бази даних споживачів послуг, актуалізації інформаційної бази даних споживачів послуг з а користування житлом (квартирна плата) і утримання житла, проведення аналітичної роботи й складання звітності.

Так, Позивач зобов’язання за договором виконав у повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт, підписаними сторонами по справі та атом звірення розрахунків від 08.01.08. (приєднані до матеріалів справи).

Відповідач в порушення п. 3,1 договору свої зобов’язання виконав не у повному обсязі, а саме здійснив часткову сплату за надані Позивачем послуги.

Позивачем, з метою досудового урегулювання спору, направлено претензією № 34 від 23.10.07 вих. №771, щодо перерахування суми заборгованості.

Відповідач відповіді на претензію щодо погашення заборгованості Позивачу не надав. У добровільному порядку відповідач борг не сплатив.

Позивач 20.12.07 звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованість у сумі 7 473 грн. 40 коп., при цьому нарахувавши відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України: інфляційні нарахування у сумі 1 032 грн. 83 коп. та 3% річних у сумі 220 грн. 30 коп.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

За таких обставин вимоги позивача э обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі – 102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора-1", вул.. Міра, 46, м. Рубіжне Луганської області, ідентифікаційний код 13395715 на корить Обласного комунального підприємства "Луганська обласна паливно-енергетична компанія", м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1 «Б», ідентифікаційний код 30091715 заборгованість у сумі 7 473 грн. 40 коп., інфляційні нарахування у сумі 1 032 грн. 83 коп. та 3% річні у сумі 220 грн. 30 коп., державне мито у сумі – 102 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. Наказ видати.

У судовому засіданні за згодою сторони була оголошена тільки вступна та резолютивна частина рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                        О.В.Закропивний

Дата підписання рішення

11.02.2008 р.

Помічник судді А.В.Бабаян