ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"15" січня 2008 р.                     Справа № А8/516-07

За позовом Сквирського районного центру зайнятості, м. Сквира

до відповідача Закритого акціонерного товариства „Сквирський цегельний завод „Промінь”, м. Сквира

про стягнення 540,31грн.,

Суддя Чорна Л.В.

Представники:

від позивача: Белікова Л.М. –довір. №872 від 09.10.2007р. - представник;

від відповідача: Мусійко В.В. –довір. б/н від 14.01.2008р. - представник.

Суть спору:

Стягується 540грн. 31коп. заборгованості по сплаті страхових внесків.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на погашення заборгованості платіжним дорученням №357 від 04.07.2001р., підпункт 8.7.1 пункту 8.7 статті 8, підпункти 16.3, 16.5 ст. 16 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, підпункт 22.4 статті 22 Закону України „Про платіжні системи та переказ грошей в Україні”, та постанову господарського суду Київської області по справі №334/15-05.

Позов задоволенню не підлягає.

судом встановлено:

Відповідно до Закону України “Про загальнообов‘язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, позивач створений для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України „Про загальнообов‘язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” та п. 5.6. Інструкції про порядок обчислення та сплати внесків на загальнообов‘язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходжень до Фонду загальнообов‘язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, роботодавці є платниками страхових внесків до Фонду загальнообов‘язкового соціального страхування України на випадок безробіття і зобов‘язані своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески.

Згідно довідки №1057 від 04.12.2007р. відповідач зареєстрований як платник страхових внесків до Фонду загальнообов‘язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття з 20.08.1997р. за номером 21.

Розмір страхових внесків встановлений у ст. 17 Закону України “Про загальнообов‘язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”.

Відповідно до ст. 38 зазначеного Закону, роботодавець несе відповідальністю за несвоєчасність та неповноту сплати страхових внесків. У разі несвоєчасності сплати страхових внесків страхувальники сплачують суми донарахованих контролюючим органам страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.

Згідно розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов‘язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 09 місяців 2005р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 15624грн. 69коп.

Постановою господарського суду Київської області від 27 січня 2006р. по справі №334/15-05 за позовом Сквирського районного центру зайнятості до закритого акціонерного товариства „Сквирський цегельний завод „Промінь” про стягнення 15624,69грн. в позові відмовлено. При вирішенні зазначеного спору було з‘ясовано, що відповідач платіжним дорученням №357 від 04.07.2001р. сплатив 16165грн. через Сквирське ТАБВ „Україна”, грошові кошти були списані з розрахункового рахунка відповідача, але зазначена сума в бюджет не поступила, у зв‘язку із процедурою банкрутства банку „України”.

Відповідно до п. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов‘язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 9 місяців 2007р. заборгованість відповідача зі сплати страхових внесків становить 16165грн. 00коп. Таким чином заявлена сума заборгованості в сумі 540грн. 31коп. являється різницею між недоїмкою за 9 місяців 2007р. –16165грн. 65коп. та недоїмкою за 9 місяців 2005р. –15624грн. 69коп., на яку є постанова суду.

Відповідно до пункту 3 ст. 17 “Про загальнообов‘язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, роботодавці та застраховані особи сплачують страхові внески один раз на місяць в день одержання роботодавцями в установах банків коштів на оплату праці.

У разі незабезпечення банківськими установами перерахування страхових внесків до Фонду одночасно з видачею коштів на виплату заробітної плати ці банківські установи сплачують за рахунок власних коштів до Фонду суму несплачених страхових внесків.

Відповідно до пункту 5.9. Інструкції про порядок обчислення та сплати внесків на загальнообов‘язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходжень до Фонду загальнообов‘язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, у разі незабезпечення банківськими установами перерахування страхових внесків до Фонду одночасно з видачею коштів на виплату заробітної плати, ці банківські установи сплачують за рахунок власних коштів до Фонду суму несплачених страхових внесків.

Відповідно до підпункту 16.5.1 пункту 16.5 ст. 16 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за порушення строків перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, та штрафні санкції, встановлені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього Закону, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до підпункту 16.5.2 пункту 16.5 ст. 16 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Відповідно до пункту 22.4 ст. 22 Закону України „Про платіжні системи та переказ грошей в Україні”, при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Платіжним дорученням №357 від 04.07.2001р. відповідач перерахував через установу Сквирського ТВБВ „Україна” грошові кошти в сумі 16165грн. 00коп. –збір на обов‘язкове соціальне страхування на випадок безробіття. Згідно відмітки банку платіжне доручення №357 від 04.07.2001р. проведено банком 04.07.2001р.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 158, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В позові відмовити.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку: заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження (ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя                                                                                          Чорна Л. В.