ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"26" лютого 2008 р. Справа № А8/070-08

За позовом Кагарлицького районного центру зайнятості, м. Кагарлик

до відповідача Кагарлицької районної ради, м. Кагарлик

про стягнення 13847,50грн.,

Суддя            Чорна Л.В.

Представники:

від позивача: Дринь В.С. –доруч. №76 від 26.01.2007р. - юрисконсульт;

від відповідача: Вашека І.І. –доруч. №024 від 26.02.2008р. –гол. спец. - юрисконсульт.

Суть спору:

Стягується 13847грн. 50коп. сума виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг безробітному.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на ст.ст. 4, 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, заперечення голови районної ради проти звільнення заступника голови Бурого П.М. згідно рішення №71-05-У від 05.12.2006р. та справу Кагарлицького районного суду Київської області №2-а-8/07 –визнання позову Кагарлицькою районною радою та головою ради Коваленко Р.В.

судом встановлено:

Рішенням Кагарлицької районної ради (відповідач) №71-05-У від 05.12.2006р. звільнено з посади заступника голови районної ради Бурого Петра Михайловича з дня виходу на роботу.

Розпорядженням №099 від 20.12.2006р. Кагарлицька районна рада звільнила з займаної посади заступника голови районної ради гр. Бурого Петра Михайловича.

Постановою від 13 лютого 2007р. Кагарлицького районного суду Київської області у справі №2-а-8/07 за позовом Бурого Петра Михайловича до Кагарлицької районної ради, третя особа: Коваленко Роман Володимирович про визнання протиправним та скасування рішення сесії Кагарлицької районної ради від 05.12.2006р. в частині скасування розпорядження голови Кагарлицької районної ради від 20.12.2006р. про звільнення з посади Бурого П.М., поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2007р. постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 13 лютого 2007р. скасовано, при цьому Бурого П.М. поновлено на посаді заступника голови Кагарлицької районної ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ч. 4 ст. 35 Закону України „Про загальнообов‘язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. У зв‘язку із неповерненням відповідних коштів, відповідач завдав позивачу шкоду, оскільки це може призвести до затримок фінансування заходів, пов‘язаних з наданням матеріального забезпечення у випадку безробіття та соціальних послуг громадянам.

Позов заявлено в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України під справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначені владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, то такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття „суб'єкт владних повноважень” визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться „при здійсненні управлінських функцій”, та не має встановлених нормами кодексу адміністративного судочинства України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Позивач стверджує, що він витупає в якості суб‘єкта владних повноважень у системі загальнообов‘язкового держаного соціального страхування на випадок безробіття, який здійснює владні повноваження щодо стягнення сум виплаченого забезпечення, у зв‘язку із поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Предметом даного спору є відшкодування завданої шкоди (делікт), тому справу належить розглядати в порядку Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю.

Зважаючи на викладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Провадження у справі закрити.

Суддя Чорна Л. В.