ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26.02.08р.

Справа № А10/568-07

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області , смт. Томаківка

до Марганецького відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України , м. Марганець

про стягнення 14411,57 грн.

Суддя Кощеєв І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Ткачук Ю.А. (дов. № б/нвід 09.01.08р.)-гол. спеціаліст юрист

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду із адміністративним позовом та з уточненням позовних вимог (доповнення №533/08-15 від 18.02.2008 року) просить зобов'язати відповідача прийняти до заліку суми виплачених пенсій по інвалідності громадянам Дубовик В.Г. –за період з жовтня 2001 року по жовтень 2007 року включно, Мельниченко Г.М. –за період з січня 2004 року по травень 2005 року включно, Кушнір Л.І. –за період з листопада 2006 року по жовтень 2007 року включно в загальному розмірі 14411,57 грн. та включити їх до актів звірки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем громадянам Дубовик В. Г., Мельниченко Г. М., Кушнір Л. І., які отримали каліцтво на території колишнього СРСР, були виплачені пенсії по інвалідності у загальній сумі 14 411,57 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до Закону. Оскільки відповідач відмовляється включити зазначену суму пенсії до заліку, позивач просить зобов'язати прийняти до заліку суму в розмірі 14 411,57 грн. та включити її до акту звірки.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що вказані громадяни не мають права на отримання відшкодування, яке раніше було встановлено законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, так як вони були застраховані відповідно до законодавства Російської Федерації, страхові внески за застрахованих сплачувалися до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань Російської Федерації, акти форми Н-1 складалися також у відповідності із законодавством Російської Федерації. Відповідач, у запереченнях до позову, зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесеним ним витрат, оскільки у разі відсутності згоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, вимоги про відшкодування таких сум вирішуються шляхом пред'явлення позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки та включення відповідних сум до таких.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи був відкладений з 18.12.2007 року на 24.01.2008 року, у судовому засіданні 24.01.2008 року було оголошено перерву до 28.01.2008 року. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2008 року провадження у справі було зупинено та призначений розгляд справи на 19.02.2008 року, у судовому засіданні 19.02.2008 року було оголошено перерву до 26.02.2008 року.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Пунктами "г" і "д" пункту 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівниками внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утримані, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Згідно п. 2 ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.01 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , а між страховиками з інших видів страхування і Фонду соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Як вбачається з матеріалів нещасний випадок з Дубовик Віталієм Григоровичем стався 11.10.1996 року на території Республіки Саха (Якутія Усть-Янський улус), з Кушнір Леонідом Івановичем нещасний випадок стався 16.05.2006 року на території Оймяконського району, сел. Усть-Нера, з Мельниченко І.К. нещасний випадок стався під час виконання трудових обов'язків 30 січня, про що складені акти про нещасний випадок на виробництві (а.с. 47-50).

Управлінням Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області виплачена пенсія зазначеним особам на загальну суму 14411,57 грн., в тому числі: Дубовик В.Г. –за період з жовтня 2001 року по жовтень 2007 року включно в сумі 10736,78 грн., Мельниченко Г.М. –за період з січня 2004 року по травень 2005 року включно в сумі 1989,79 грн., Кушнір Л.І. –за період з листопада 2006 року по жовтень 2007 року включно в сумі 1685 грн.

16.05.03 року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03 року №5-4/4, якою затверджено "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" (надалі –Порядок).

Згідно п.2 вказаного Порядку, останній визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (надалі-Фонд) Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою відповідних пенсій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особових справах потерпілих , складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню, та до 15 числа місяця наступного за звітним , подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою відповідних пенсій , та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному Фонду.

Позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про зобов'язання прийняти до заліку суму 14411,57 грн. не підлягають задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Питання пенсійних виплат громадянам, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих на території країн співдружності регулюється Угодою про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, що була підписана 09.09.1994 року державами колишнього союзу РСР, в тому числі й Україною. Згідно зі ст. 2 цієї Угоди відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я в тому числі під час втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, пов'язаних з виконанням працівником трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої сторони, смерті, проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалося на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті. Роботодавець відповідальний за заподіяну шкоду відшкодовує її відповідно до свого національного законодавства.

Відповідно до ст. 5 Угоди про гарантії прав громадян-учасників Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до ст. 3 Угоди про гарантії прав громадян-учасників Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

Міжнародна угода про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року стосується пенсійного забезпечення громадян, а не страхування від нещасних випадків і ніяких зобов'язань, в тому числі щодо компенсації виплачених Пенсійних фондом України пенсій по інвалідності чи втрату годувальника на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не покладає.

Відмовляючи в позові, господарський суд враховує те, що спосіб захисту порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Пенсійного фонду України щодо відшкодування понесених ним витрат, оскільки зазначений Порядок, на який посилається позивач, не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

За викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 98, 161-163, розділом VІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.М. Кощеєв

(Дата складання постанови у повному обсязі відповідно до

вимог статті 163 КАС України, - 29.02.2008 року)