СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

02 квітня 2008 року

Справа № 2-8/16221-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Ткаченка М.І.,

Дугаренко О.В.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Мікліна Марина Ігорівна, довіреність № 11/01 від 11.01.08, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гра";

представник відповідача, не з'явився, Ялтинська міська рада;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гра" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Чумаченко С.А. ) від 04 лютого 2008 року у справі № 2-8/16221-2007

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Гра" (вул. Полікурівська/Басейна, 4/6, м.Ялта, АР Крим, 98600)

до Ялтинської міської ради (пл. Радянська, 1, м.Ялта, АР Крим, 98600)

про визнання права оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 04 лютого 2008 року у справі № 2-8/16221-2007 (суддя С.А. Чумаченко) у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю „Гра” до Ялтинської міської ради про визнання права оренди земельної ділянки відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що статтею 33 Закону України „Про оренду землі” не передбачений порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню. Необхідною умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, зобов'язання цього органу укласти або поновити договір оренди земельної ділянки, у разі відсутності такого рішення, це є порушенням виключного, передбаченого Конституцією України, права на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями органу місцевого самоврядування, яке підлягає захисту.

Враховуючи, що товариством з обмеженою відповідальністю „Гра” не було представлено доказів прийняття Ялтинською міською радою рішення про поновлення договору оренди земельних ділянок від 21 травня 2001 року, господарський суд Автономної Республіки Крим дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю „Гра” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована посиланнями товариства з обмеженою відповідальністю „Гра” на порушення господарським судом Автономної Республіки Крим норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування всіх обставин справи. Зокрема апелянт вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не прийнято до уваги положення статті 123 Земельного кодексу України, а також не враховано те, що товариство з обмеженою відповідальністю „Гра” після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 21 травня 2001 року продовжує здійснювати на даній земельній ділянці господарську діяльність, передбачену договором (контрактом) № 4 від 01 лютого 2001 року на реалізацію інвестиційного проекту, укладеного з Ялтинською міською радою.

У судове засідання Ялтинська міська рада не з'явилась, направила на адресу Севастопольського апеляційного господарського суду телеграму з проханням відкласти розгляд справи з причини неможливості забезпечення явки представника у судове засідання. Судова колегія не знайшла підстав для задоволення заявленого клопотання, оскільки Ялтинською міською радою не надано доказів поважності причини неможливості явки представника у судове засідання, крім того, явка представників сторін не визнавалась обов’язковою та є правом, а не обов’язком учасників судового процесу.

Отже, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги, судова колегія ухвалила можливим розглянути справу за відсутністю Ялтинської міської ради, яка не з’явилась у судове засідання, за наявними в матеріалах справи доказами.

Повторно розглянувши матеріали справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

Товариству з обмеженою відповідальністю „Гра” відповідно до рішення Ялтинської міської ради № 36 від 27 квітня 2001 року у тимчасове користування строком на 6 років були надані земельні ділянки, розташовані за адресою: місто Ялта, Набережна ім. Леніна/кут вул. Єкатериненської загальною площею 0,0696 га, в тому числі:

ділянка № 1 для розміщення атракціону „Камікадзе” площею 0,0310 га з земель Ялтинської міської ради загального користування;

ділянка № 2 для розміщення атракціону „Супер телекомбат” площею 0,0386 га з земель Ялтинської міської ради загального користування.

21 травня 2001 року на підставі вказаного рішення між Ялтинською міською радою (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Гра” (Орендар) був укладений договір оренди земельних ділянок.

Пунктом 1.1 вказаного договору передбачалось, що Орендодавець надає, а орендар приймає в тимчасове користування на умовах оренди земельні ділянки площею 0,0696 га, в тому числі:

ділянка № 1 площею 0,0310 га з земель Ялтинської міської ради загального користування;

ділянка № 2 площею 0,0386 га з земель Ялтинської міської ради загального користування.

Згідно із пунктом 2.1 договору оренди від 21 травня 2001 року було визначено, що земельні ділянки передаються в оренду з метою:

ділянка № 1 для розміщення атракціону „Камікадзе”;

ділянка № 2 для розміщення атракціону „Супер телекомбат”.

Відповідно до пункту 2.2 договору строк дії договору 6 років, починаючи із дня прийняття Ялтинською міською радою рішення № 36 від 27 квітня 2001 року, тобто строк дії договору визначено з 27 квітня 2001 року по 27 квітня 2007 року.

Крім того, вказаним пунктом договору оренди від 21 травня 2001 року передбачено, що після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк за умовою письмового повідомлення про це не пізніше, ніж за 2 місяця до закінчення строку дії договору.

На підставі зазначеного пункту договору товариство з обмеженою відповідальністю „Гра” листом від 22 грудня 2006 року № 16 звернулось до Ялтинської міської ради з проханням поновити строк оренди земельної ділянки, однак відповіді не одержало.

Відповідно до статті 35 Закону України „Про оренду землі” спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Враховуючи положення вказаної правової норми, товариство з обмеженою відповідальністю „Гра” звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „Гра” право оренди строком до 28 квітня 2013 року на земельні ділянки –ділянка № 1, площею 0,0310 га, і ділянка № 2, площею 0,0386 га, розташовані за адресою: місто Ялта, Набережна ім. Леніна/кут вул. Єкатериненської, на умовах договору оренди від 21 травня 2001 року, укладеного між Ялтинською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю „Гра”.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника товариства з обмеженою відповідальністю „Гра”, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення господарського суду Автономної Республіки Крим виходячи з наступного.

Статтею 13 Конституції України визначено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до статей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об’єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Статтею 116 Земельного кодексу України закріплено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Ялтинської міської ради № 36 від 27 квітня 2001 року між Ялтинською міською радою (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Гра” (Орендар) був укладений договір оренди земельних ділянок площею 0,0696 га по Набережній ім. Леніна/кут вул. Єкатериненської для розміщення атракціонів зі строком дії –до 27 квітня 2007 року.

Відповідно до статті 33 Закону України „Про оренду землі” після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Аналіз наведеної норми земельного законодавства дозволяє зробити висновок про те, що основними умовами, які необхідні та достатні для виникнення та реалізації орендарем переважного права на поновлення договору, є:

належне виконання обов'язків відповідно до умов договору;

закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі;

повідомлення орендодавця про намір орендаря щодо поновлення договору.

Матеріали справи не містять доказів які б свідчили про неналежне виконання товариством з обмеженою відповідальністю „Гра” своїх обов'язків під час дії договору оренди земельної ділянки.

Строк договору оренди, як вже зазначалось, відповідно до пункту 2.2 договору оренди від 21 квітня 2001 року - 6 років, а саме: до 27 квітня 2007 року, тобто на момент звернення до суду –08 листопада 2007 року –з позовом про захист порушеного права строк дії договору скінчився.

Крім того, листом № 16 від 22 грудня 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю „Гра” як землекористувач та як особа, що має переважне право на поновлення строку договору оренду звернулось до Ялтинської міської ради з проханням вирішити зазначене питання.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з частиною 1 статті 19 Закону України „Про оренду землі” строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

В силу частини 1 статті 31 Закону України „Про оренду землі” договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Стаття 33 Закону України „Про оренду землі” визначено переважне право на поновлення договору, отже вказаною нормою не передбачений порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки, а лише закріплено, що в цьому разі договір підлягає поновленню.

Разом з тим, відповідно до пункту 34 статті 26 та пункту 2 статті 77 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради –сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Отже, господарський суд Автономної Республіки Крим дійшов обґрунтованого висновку про те, що статтею 33 Закону України „Про оренду землі” не передбачений порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню. Необхідною умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, зобов'язання цього органу укласти або поновити договір оренди земельної ділянки.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що чинним земельним законодавством не визначений порядок поновлення строку договору оренди та реалізації переважного права на таке поновлення, однак статтею 16 Закону України „Про оренду землі” передбачено, що особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю „Гра” як землекористувач та як особа, що має переважне право на поновлення строку договору оренду, листом № 16 від 22 грудня 2006 року звернулось до Ялтинської міської ради з проханням вирішити зазначене питання, однак відповіді не отримало.

Статтею 123 Земельного кодексу України встановлено місячний строк для розгляду відповідних заяв (клопотань) та прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування.

Пунктом 9 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що невирішення Ялтинською міською радою питання про поновлення строку договору оренди від 21 травня 2001 року у строк та у порядку, визначені статтею 123 Земельного кодексу України, за умовами дотримання товариством з обмеженою відповідальністю „Гра” вимог статті 33 Закону України „Про оренду землі” щодо підстав, які необхідні та достатні для виникнення та реалізації орендарем переважного права на поновлення договору, є порушенням переважного права товариства з обмеженою відповідальністю „Гра” на поновлення договору, яке відповідно до вимог статті 15 Цивільного кодексу України та статті 123 Земельного кодексу України підлягає судовому захисту.

Повідомлення Ялтинської міської ради від 23 березня 2007 року, відповідно до якого товариства з обмеженою відповідальністю „Гра” було проінформовано про відсутність наміру продовжити строк дії договору оренди, не може розглядатися як належне вирішення питання про поновлення договору, оскільки як вже зазначалось питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішуються на пленарному засіданні ради –сесії шляхом прийняття відповідних рішень.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що при прийнятті рішення господарським судом Автономної Республіки Крим також не було враховано, що товариство з обмеженою відповідальністю „Гра” на спірній земельній ділянці і досі здійснює господарську діяльність, передбачену інвестиційним проектом „Створення парку атракціонів на Південному березі Криму”, а також договором (контрактом) від 01 лютого 2001 року на його реалізацію.

Зобов'язання Ялтинської міської ради з надання в оренду спірних земельних ділянок, а отже, і право товариства з обмеженою відповідальністю „Гра” на оренду земельних ділянок, прямо передбачено умовами договору (контракту) № 4 на реалізацію інвестиційного проекту від 01 лютого 2001 року, оскільки відповідно до пункту 1.1. вказаного договору (контракту) Ялтинська міська рада зобов'язується забезпечити необхідні умови для його реалізації, а саме, надати у користування земельні ділянки.

Слід вказати, що інвестиційний проект „Створення парку атракціонів на Південному березі Криму”, а також договір (контракт) від 01 лютого 2001 року на його реалізацію в установленому порядку не були визнані недійсними або розірвані.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29 грудня 1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції встановив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення господарського суду Автономної Республіки Крим та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю „Гра”.

Державне мито та судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 101, пунктом 2 статті 103, пунктом 1 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Гра” задовольнити.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 04 лютого 2008 року у справі № 2-8/16221-2007 скасувати.

3. Постановити нове рішення.

4. Позов товариства з обмеженою відповідальністю „Гра” задовольнити.

5. Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „Гра” право оренди строком до 28 квітня 2013 року на земельні ділянки – ділянка № 1, площею 0,0310 га, і ділянка № 2, площею 0,0386 га, розташовані за адресою: місто Ялта, Набережна ім. Леніна/кут вул. Єкатериненської, на умовах договору оренди від 21 травня 2001 року, укладеного між Ялтинською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю „Гра”.

6. Стягнути з Ялтинської міської ради () на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Гра” () 127,50 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

7. Доручити господарському суду Автономної Республіки Крим видати наказ.

Головуючий суддя                                                  О.А.Латинін

Судді                                                                                М.І. Ткаченко

О.В. Дугаренко