ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"04" лютого 2008 р.

справа № 20-5/633

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі його структурного підрозділу Центру електрозв’язку № 3 Кримської філії, м. Феодосія (98100, м. Феодосія, вул. Назукіна, 3)

до Військовій частини А-2272 (м. Севастополь)

про стягнення заборгованості в розмірі 4581,68 грн.

Суддя Євдокимов І.В.

Представники сторін:

Позивач - Бабенко Ірина Миколаївна, представник. довіреність № ВСМ № 025433 від 15.08.05;

Відповідач - не з’явився.

Суть спору:

Позивач, ВАТ „Укртелеком” в особі його структурного підрозділу Центру електрозв’язку № 3 Кримської філії, м. Феодосія, звернувся до суду з позовом до відповідача, Військовій частини А-2272, про стягнення заборгованості за договором про надання послуг електрозв'язку № 723 від 21.07.2005 в розмірі 4581,68 грн., з яких: 3948,11 грн. –основний борг, 4,72 грн. –пеня, 8,75 грн. –3% річних.

В процесі розгляду справи у зв’язку із погашенням відповідачем основної суми заборгованості позивач уточнив позовні вимоги, та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 13,47 грн., з яких: 4,72 грн. –пеня, 8,75 грн. –3% річних.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем належним чином не виконувались обов’язки щодо оплати наданих послуг електрозв’язку.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з’являвся, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку, за адресою вказаною у позовній заяві.

Оскільки до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, суд вважає, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, які повернуті органами поштового зв’язку з позначками „адресат вибув”, „адресат не значиться” і таке інше, можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Представнику позивача в судовому засіданні роз'яснені його процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Суд визнав можливим розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані позивачем докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2005 між позивачем (підприємство зв’язку) та відповідачем (споживач) був укладений договір № 723 про надання послуг електрозв’язку.

Строк дії договору визначений сторонами у 5 років.

Згідно розділу 1 договору позивач зобов’язався надавати відповідачу послуги електрозв’язку, а відповідач, в свою чергу, прийняв на себе зобов’язання своєчасно вносити плату за користування телефоном, за міжміські та міжнародні телефонні розмови, надані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону (пункт 3.2.8 розділу 3 договору та 4.3 розділу 4).

Відповідно до розділу 4 “Оплата та порядок розрахунків” послуги, які надаються підприємством зв’язку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством. Споживач сплачує послуги електрозв’язку за спільно погодженою системою оплати – по наданню рахунку.

Розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв’язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5.8 Договору у разі несплати за надані послуги електрозв’язку понад установлений термін (з 21 числа місяцю, що настає після розрахункового періоду), споживач сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статті 546 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Позивачем нарахована пеня в сумі 4,72 грн., яка підлягає стягненню.

Також позивач просить стягнути 3% річних.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотку річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

15.07.2005 Інформаційним листом № 3.2.-2005 Верховний Суд України виклав правову позицію про природу трьох процентів річних та індексу інфляції, що передбачені статтями 214 ЦК УРСР та 625 ЦК України, згідно з якими боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів; грошовими зобов'язаннями боржника перед кредитором є грошова сума, що визначена з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних; оскільки інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в зв'язку з цим відносити до санкцій.

Відповідно наданому позивачем розрахунку, сума 3% річних складає 8,75 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13,47 грн., з яких: 4,72 грн. –пеня, 8,75 грн. –3% річних.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 102,00 грн. і інформаційне –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 75, 82 –85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Військовій частини А-2272 (м. Севастополь, , п/р 2394 в УДК в АРК м. Сімферополь, МФО 824026) на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі його структурного підрозділу Центру електрозв’язку № 3 Кримської філії, м. Феодосія (98100, м. Феодосія, вул. Назукіна, 3, код в , п/р 26032532 в КРД „Райффайзен Банк Аваль”, МФО 324021) заборгованість в сумі 13,47 грн., з яких: 4,72 грн. –пеня, 8,75 грн. –3% річних, витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.В. Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

06.02.2008

Розсилка:

1.          ВАТ „Укртелеком” в особі його структурного підрозділу Центру електрозв’язку № 3 Кримської філії, м. Феодосія (98100, м. Феодосія, вул. Назукіна, 3)

2.          Військова частина А-2272 (м. Севастополь)

3.          Справа

4.          наряд