СУД
СУД
УХВАЛА

01.02.08                                                                                 Справа № 7/45.

Суддя О.О.Седляр, розглянувши матеріали справи за позовом

Луганський транспортний прокурор в інтересах держави в особі Луганського відділення Донецької залізниці, м. Луганськ

до Холдінгової компанії «Луганськтепловоз», м. Луганськ

про стягнення 713 грн. 40 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Саржина І.М., дов. від 10.11.07 № Н-01/4216,

від відповідача –Шмигленко В.О., дов. від 02.01.08 № 863-10,

в с т а н о в и в:

Суть спору: про стягнення штрафу у сумі 713 грн. 40 коп. за понаднормативний простій вагонів.

Дослідивши обставини справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до наступного.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що по даній справі у березні 1999 року Луганський транспортний прокурор звернувся з позовом в інтересах Луганського відділення Донецької залізниці, яке на той час мало повноваження юридичної особи.

Після поновлення провадження у справі ухвалою від 16.01.08 позивачем надано копію наказу Міністерства транспорту України від 29.03.99 №176 про реорганізацію відділків та Попаснянського державного підприємства по перевезенню вантажів та пасажирів Донецької залізниці, у якому зазначено, що Луганський відділ по перевезенню вантажів та пасажирів Донецької залізниці, реорганізовано 01.07.99 в регіональне представництво залізниці у м. Луганську на правах відокремленого структурного підрозділу Донецької залізниці, яка є правонаступником відповідних реорганізованих відділків. А згідно наказу Донецької залізниці від 15.05.00 №228/н про реорганізацію регіональних представництв Донецької залізниці, Луганське регіональне представництво Донецької залізниці реорганізоване 01.06.00 шляхом перетворення його у тотожню дирекцію залізничних перевезень без права юридичної особи.

Тому по справі слід уточнити позивача, яким є Донецька залізниця в особі Луганської дирекції залізничних перевезень.

Щодо суті спору, за вирішенням якого звернувся до суду Луганський транспортний прокурор, то вони полягають у наступному.

Щодо суті спору, за вирішенням якого звернувся до суду позивач, то вони полягають у наступному.

Так, у вересні 1998 року відповідачем було допущено простій вагонів, зазначених у відомостях подачі та прибирання вагонів, тому позивачем нараховано штраф у сумі позову.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду даної справи відповідачем проведено оплату штрафу у сумі 713 грн. 40 коп. та судових витрат згідно простого векселя № 97 від 26.02.99. Даний факт також підтверджений представником позивача.

За таких обставин, провадження по справі слід припинити на підставі п.1.1 ст. 80 ГПК України (за відсутністю предмету спору).

Щодо вимог позивача про накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача з ціллю забезпечення позову слід визначити, що на це час вказані вимоги втратили актуальність та оскільки провадження у справі припиняється за взаємною згодою та підтвердженням сторін, підстав для задоволення вказаної вимоги не має.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України витрати по держмиту не стягується з відповідача, оскільки відповідачем згідно простого векселя № 97 від 26.02.1999 проведено оплату зазначених витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 25, 44, 49, п.1.1 ст.80, ст. 86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

Провадження по справі припинити.

Суддя                                                                      О.О. Седляр