ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2008 р.

Справа № 6/198

Господарський
суд Чернівецької області в складі головуючого судді Паскаря А. Д.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Кредитної
спілки “Буковинський Альянс”

до приватного підприємця
ОСОБА_1

про відшкодування
завданої шкоди на суму 29 800,00 грн.

за
участю представників сторін:

від
позивача: Варварюк В. В., Парасій Д. С., доручення від 29.08.2008;

від
відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, довіреність від 02.09.2008,

В С Т А Н О В И В :

Кредитна
спілка “Буковинський Альянс”, м. Чернівці, звернулась з позовом до приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Чернівці, про відшкодування завданої шкоди в сумі 29
800,00 грн.

Позов
обґрунтовується тим, що відповідно до пункту 1.2 укладеного сторонами договору
№ 30 від 05.01.2007 на технічне обслуговування відповідач зобов'язався один раз
на місяць та по виклику здійснювати технічний нагляд за організацією
експлуатації установок замовника та проводити необхідні регламентні роботи по
утриманню їх в робочому стані. Однак, через бездіяльність відповідача та
недотримання ним умов вказаного договору 18 лютого 2008 року в офісі позивача
виникла пожежа, під час якої пожежна сигналізація не спрацювала, внаслідок чого
позивачу завдано прямих збитків в сумі 29 800,00 грн. та побічних збитків в
сумі 68 520,00 грн.

Відповідач
позов не визнає, посилаючись на те, що 05 січня 2008 року даний договір на
технічне обслуговування установки пожежної сигналізації втратив чинність, а
пожежа в приміщеннях офісу Кредитної спілки виникла 18 лютого 2008 року.

З
часу укладення договору на технічне обслуговування установки пожежної
сигналізації, тобто з 05.01.2007, до травня 2007 року п/п ОСОБА_1 проводив
технічне обслуговування пожежної сигналізації, але внаслідок невиконання
позивачем умов пункту 4.1 договору про вартість робіт, належних до виконання,
відповідач згідно пункту 4.5. договору припинив роботи по технічному
обслуговуванню пожежної сигналізації, про що письмово повідомив адміністрацію
Кредитної спілки.

У
зв'язку з викладеним, на думку відповідача, посилання позивача, що через
бездіяльність підрядчика та недотримання ним умов укладеного договору № 30 від
05.01.2007 не спрацювала пожежна сигналізація, в результаті чого не було
можливості запобігти пожежі, є безпідставними.

Крім
того, вказує відповідач, згідно акту про пожежу від 18 лютого 2008 року причина
пожежі установлена: недолік конструкції факсу, коротке замкнення електромережі.
При складанні акту про пожежу від членів комісії особливих зауважень не
надходило.

У
судовому засіданні представники позивача позов підтримали, зазначивши, що
ніякого листа від п/п ОСОБА_1 при припинення ним договору в односторонньому
порядку не отримали, а відтак, на день пожежі, як і на день вирішення спору,
договір діяв.

Представники
відповідача позов відхиляють з підстав, викладених у відзиві, та, крім того,
пояснили, що лист відповідача від 26.04.2007 про припинення договору у зв'язку
з відсутністю оплати з боку позивача за виконанні роботи по обслуговуванню
пожежної сигналізації за 1-й квартал 2007 року був направлений позивачеві
простою поштою, себто не рекомендованим листом.

Дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов
висновку про необґрунтованість позову за наступних підстав.

У
відповідності до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Одними з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким
чином, із змісту цієї правової норми вбачається, що договір є різновидністю
правочину, під яким розуміється дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 202 ЦК України).

При
цьому частиною 1 статті 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право
укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Вимога
про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства міститься в
частині 1 статті 203 ЦК України.

Судом
встановлено, що 05.01.2007 сторони уклали між собою договір № 30 на технічне
обслуговування, у відповідності з пунктами 1.1, 2.1 якого відповідач
зобов'язався один раз на місяць та по виклику позивача виконати роботи по
технічному обслуговуванню установки пожежної сигналізації в офісі,
розташованого в м. Чернівці, вул. Заньковецької, 15. Оплату робіт сторони
визначили в сумі 60 грн. в місяць, а розрахунки за роботи повинні були проводиться
щоквартально на підставі двосторонніх актів на протязі трьох діб з дня підпису
акту прийомки робіт (пункти 4.1, 4.3, 4.4 договору). Згідно пункту 5.1
договору, в числі інших зобов'язань позивач зобов'язався  також приймати у відповідача виконані роботи
і підписувати необхідну документацію.

Згідно
частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони
(замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким
чином, зміст укладеного сторонами 05.01.2007 договору свідчить про те, що він є
договором про надання послуг, але не підряду, як вважає позивач. При цьому
позивач неправильно визначив і правову природу суми позову, яка ним вказана як
шкода, хоча за невиконання чи належного виконання договірних зобов'язань у
сторін за договором можуть виникнути збитки.

Загальновідомо,
що будь-який договір, насамперед, свідчить про наміри сторін, які його уклали.
Наприклад, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язався протягом певного
строку передати покупцеві товар, а покупець, в свою чергу, зобов'язуються протягом
певного строку оплатити товар.

У
судовому засіданні представники позивача пояснили, що ніякі акти виконаних
відповідачем робіт позивач не підписував.

Між
тим, як вже було зазначено вище, за умовами договору відповідач  зобов'язався виконати роботи по технічному
обслуговуванню установки пожежної сигналізації в офісі позивача один раз в
місяць за викликом позивача.

Однак,
в порушення вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, якою
приписано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не довів, що він
щомісячно викликав відповідача для технічного обслуговування згаданої
сигналізації, а відповідач на виклики позивача не приходив та технічне
обслуговування сигналізації не здійснював.

Дані
обставини підтверджують, що жодна із сторін за договором його умови не
виконувала та де-факто договір залишився лише в паперовому варіанті.

У
відповідності до пункту 3 частини 3 статті 129 Конституції України одним із
засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Частиною
1 статті 906 ЦК України також передбачено, що збитки, завдані замовнику
невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату,
підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному
обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір
про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності,
відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося
неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Ураховуючи,
що умови договору жодною із сторін не виконувалися, не можна зробити висновок
про наявність вини відповідача, оскільки його вина апріорі допускає виконання
позивачем умов договору та невиконання або неналежне виконання його умов
відповідачем.

З
довідки ТОВ «Пожежне
Спостереження-Чернівці»від 20.03.2008 № 24  вбачається, що після 23.08.2007 на пульт
пожежного спостереження спостерігався стабільний зв'язок з об'єктовою АПС в
офісних приміщеннях по вул. Заньковецької, 15. Сигнал про пожежу в ніч з 17 на
18 лютого 2008 року на пульт пожежного спостереження з невідомих причин не
пройшов. Причиною непроходження сигналу могло послужити несправність об'єктової
АПС та приймально-контрольного приладу. Перевіркою на місці
приймально-контрольного приладу та комунікаційного модулю вранці 18 лютого 2008
року встановити причину непроходження сигналу на пульт не представилося
можливим.

Крім
того, навіть при наявності вини відповідача у виникненні пожежі розмір збитків
позивача нічим не підтверджений та по суті є голослівним. Довідка позивача про
те, що розмір збитків внаслідок пожежі складає суму позову судом до уваги не
приймається, оскільки вона без номера, дати та в ній нічого не сказано на
підставі чого, тобто, яких документів, вона складена.

Приймаючи
рішення, суд також ураховує, що позивач не повідомив п/п ОСОБА_1 про можливість
його участі в дослідженні майна, пошкодженого внаслідок пожежі та позбавив його
права участі в такому дослідженні, а заявлений позивачем позов судом
розцінюється як намагання позивача безпідставно збагатитися за рахунок
відповідача.

За
таких обставин суд дійшов висновку, що позов, як безпідставний, задоволенню не
підлягає. Тому відмовляючи в задоволенні позову, судові витрати слід віднести
на рахунок позивача.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У задоволенні позову відмовити за
безпідставністю.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Суддя
А. Паскарь