ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"31" січня 2008 р.

Справа № 4/488

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу № 4/488

за позовом: Управління культури і туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації, 25022, м. Кіровоград, Площа Кірова, 1,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпласт", 25006, м. Кіровоград, вул. Шевченка, 3,

про стягнення 540, 06 грн., -

Представники сторін :

від позивача - Середенко М.В., довіреність № 28 від 28.01.2008 року;

від відповідача - Уйсімбаєв В.М., довіреність № 1 від 30.01.2008 року;

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санпласт" на користь Управління культури і туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації дебіторської заборгованості яка виникла при виконанні договору оренди нежитлового приміщення в розмірі 540 грн. 06 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач подав до суду письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких позовні вимоги заперечив повністю як в письмових поясненнях так і в судовому засіданні, посилаючись на ту обставину, що ним повністю виконані умови укладеного договору і згідно до цих умов проведено оплату за оренду приміщень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та правовідносини між учасниками спору і надавши їм правову оцінку, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі договору оренди не житлового приміщення № 36 від 03 січня 2005 року (в подальшому договір) укладеним між Обласною бібліотекою для дітей ім. А.П. Гайдара в особі Манжули Таїсії Сергіївни як орендодавцем та ТОВ "Сан пласт" в особі Усенка Сергія Юрійовича як орендарем, а згідно до п.3.1 договору визначено, що орендна плата визначається на підставі базових орендних ставок, які затверджено Рішенням сесії обласної Ради від 16.01.2001 року № 214 "Про оренду нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області". Вказаний договір укладено в результаті вільного волевиявлення сторін, підписано повноважними представниками сторін без будь-яких заперечень чи зауважень та підписи повноважних представників сторін посвідчено відтисками печаток.

Господарським судом враховується, що відповідно до пп. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач та позивач не надали доказів того, що печатку було втрачено або викрадено, а навпаки, в судовому засіданні повністю визнали дію вказаного договору.

Методикою розрахунку, пропозицій розподілу та порядком використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, затверджених рішенням Кіровоградської обласної ради від 04 листопада 2005 року № 501, п. 6, встановлено новий розмір місячної орендної плати та порядок розрахунку, який рекомендовано п.2 розпорядження застосовувати при наданні в оренду приміщень спільної власності.

Під час планової перевірки фінансово - господарської діяльності Управління культури і туризму Контрольно - ревізійним управлінням виявлено, що в порушення п. 6 Методики розрахунку, пропозицій розподілу та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, затверджених рішенням Кіровоградської обласної ради від 04 листопада 2005 року № 501, не переглянуто орендну плату орендарям, що призвело до заниження власних надходжень спеціального фонду Управління культури і туризму обласної державної адміністрації по КФК 110201 "Бібліотеки".

Актом Контрольно - ревізійного управління в Кіровоградській області від 12 грудня 2006 року № 03 - 22/410 зобов'язано Управління культури і туризму облдержадміністрації ліквідувати вказані порушення.

З метою досудового врегулювання господарського спору обласною бібліотекою для дітей ім. А.П. Гайдара було направлено на адресу ТОВ "Сан пласт" листа - претензію з пропозицією сплатити заборгованість яка виникла в наслідок перерахунку розміру місячної орендної плати згідно нової Методики у сумі 540, 06 грн., на що у листі - відповіді ТОВ "Сан пласт" повідомляє про своєчасне та в повному обсязі виконання зобов'язань по сплаті за оренду приміщення та комунальних послуг згідно наданих рахунків.

Дослідивши матеріали справи а проаналізувавши правовідносини, що виникли між учасниками спору, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, в позові необхідно відмовити повністю.

Такий висновок господарський суд зробив на підставі наступного.

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд вважає, що визначальним для вирішення спору є умови укладеного сторонами договору щодо його істотних умов.

За приписами ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Крім того, при розгляді спору господарським судом враховуються вимоги спеціальних норм Господарського кодексу України, а саме параграфа 5 глави за приписами яких: за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Оренда структурних підрозділів державних та комунальних підприємств не повинна порушувати виробничо-господарську цілісність, технологічну єдність даного підприємства.

Законом може бути встановлено перелік державних та комунальних підприємств, цілісні майнові комплекси яких не можуть бути об'єктом оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (435-15 ) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Оцінка об'єкта оренди здійснюється за відновною вартістю. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Основними правами та обов'язками орендаря відповідно до ст. 285 ГК України є: орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Орендар може бути зобов'язаний використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду.

Орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об'єкта оренди.

Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі.

Господарським судом не приймається до уваги та розцінюється як необґрунтоване посилання на підставу для стягнення з відповідача 540 грн. 06 коп. висновку проведеної Контрольно - ревізійним управлінням перевірки та зробленим висновком про необхідність відшкодування недоотриманих коштів за оренду приміщень в судовому порядку, оскільки такий висновок протирічить вказаним положенням законодавства про господарську діяльність.

За приписом ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, виходячи с припису ст. 43 ГПК України про те, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та керуючись законом, господарським судом визнається не доведеним матеріалами справи факт порушення саме відповідачем умов договору оренди та необхідність позивача захистити будь - які свої права чи інтереси шляхом звернення до суду. Позивач не навів будь - яких доказів про наявність зобов'язання відповідача щодо сплати заявленої до стягнення суми в розмірі 540 грн. 06 коп. З матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення позовних вимог враховуючи положення як про договірні так і про недоговірні зобов'язання, а посилання позивача лише про наявність дебіторської заборгованості на підставі акту КРУ є некоректним та таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства. Посилання в позовній заяві як на підставі для задоволення позовних вимог на положення ст. 762 Цивільного кодексу України, господарський суд не визнає правильним, оскільки враховуючи обставини справи обґрунтованість позовних вимог є лише власним міркуванням позивача, а не вимогами діючого законодавства.

Натомість, господарський суд звертає увагу на ту обставину, що приписи ст. 762 Цивільного кодексу України регулюють питання про плату за користування майном при укладанні договору оренди таким, чином, коли повністю спростовуються доводи позивача на обґрунтування свої вимог, оскільки згідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Отже, законом не передбачена можливість зміни в односторонньому порядку умов договору, навіть після зазначення в актах контролюючих органів недоліків при укладанні договору, які виникли з вини працівників позивача.

Натомість, згідно до положень ст.ст. 651, 652 та 653 ЦК України визначено підстави для зміни або розірвання договору, зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин та передбачено правові наслідки зміни або розірвання договору. Будь - яких доказів про зміну або розірвання вказаного договору позивач при зверненні до суду не надав.

Керуючись ст.ст. 34, 49, 80, 82, 84, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові повністю відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного господарського суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя Ю.І. Хилько