ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/65

17.03.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Солвент ЛТД»

до

Дочірнього підприємства «Київські хліби»

про

стягнення 5 444,69 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Тесля А.В. (довіреність б/н від 17.10.2007);

від відповідача –

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Солвент ЛТД»(далі –Позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Дочірнього підприємства «Київські хліби»(далі –Відповідач) про стягнення 3 311,88 грн. заборгованості за поставлений товар, 494,31 грн. інфляційних втрат, 49,56 грн. 3% річних, 1 324,74 грн. штрафу, 264,20 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням Відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки № 10/31 від 25.04.2006, укладеного між Позивачем та Відповідачем, (далі –Договір) щодо оплати згідно з пунктом 5.1 Договору вартості поставленого товару.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана на юридичну адресу Відповідача: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/9, зазначену в позовній заяві, його реєстраційних документах та Довідці Головного управління статистики у м. Києві.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців»передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо такі відомості, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника Відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Відповідача не надходило.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 Господарсько процесуального кодексу України (далі –ГПК України) здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

25.04.2006 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Позивач (Постачальник) зобов’язується передати (поставити) у власність у зумовлені строки Відповідачу (Покупцю) товар, а Покупець зобов’язаний прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору за поставлений за даним Договором товар Покупець повинний розрахуватися в повному обсязі не пізніше чотирнадцяти календарних днів з моменту отримання кожної конкретної партії товару.

Згідно з пунктом 6.3 за несвоєчасну оплату отриманого товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого своєчасно товару за кожний день прострочення.

Пунктом 6.4 Договору встановлено, що за ухилення від сплати товару, а також у випадку прострочення оплати товару більш ніж на тридцять днів від строку зазначеного у пункті 5.1 Договору, Покупець на користь Постачальника повинен сплатити 10% від вартості неоплаченої своєчасно партії, а за прострочення оплати більш ніж на шістдесят днів з моменту отримання –Покупець сплачує Постачальнику додатково 30% від суми всього отриманого, але не оплаченого за даним Договором товару.

На виконання вказаного Договору, Відповідачу був поставлений Товар відповідно до видаткових накладних № Н-00001316 від 27.03.2007 на суму 235,14 грн., № Н-00001317 від 27.03.2007 на суму 169,74 грн., № Н-00001353 від 28.03.2007 на суму 136,26 грн., № Н-00001434 від 03.04.2007 на суму 130.80 грн., № Н-00001 529 від 11.04.2007 на суму 194,40 грн., № Н-00001848 від 03.05.2007 на суму 123 грн., № Н-00001872 від 04.05.2007 на суму 164,70 грн., № Н-00002022 від 14.05.2007 на суму 329,22 грн., № Н-00002051 від 15.05.2007 на суму 138 грн., № Н-00002135 від 18.05.2007 на суму 444,12 грн., № Н-00002136 від 18.05.2007 на суму 423,24 грн., № Н-00002249 від 29.05.2007 на суму 124,14 грн., № Н-00002384 від 06.06.2007, на суму 298,14 грн., № Н-00002449 від 08.06.2007 на суму 143,82 грн., № Н-00002494 від 12.06.2007 на суму 257,16 грн., всього на суму 3 311,88 грн.

Поставлений товар прийнятий Відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписом та печаткою Відповідача на вказаних видаткових накладних.

Відповідач за отриманий на підставі вказаних видаткових накладних товар з Позивачем не розрахувався, що підтверджується довідкою Позивача від 14.03.2008 № Ю/в02/08.

23.07.2007 Позивач направив Відповідачу претензію щодо сплати заборгованості за поставлений товар.

Відповідач залишив вказану претензію без відповіді, а вимоги Позивача без задоволення.

17.10.2007 та 04.02.2008 Позивач та Відповідач підписали акти звірки взаєморозрахунків, відповідно до яких заборгованість відповідача перед позивачем становить 3 311,88 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідно до пункту 5.1 Договору Відповідач повинен був здійснити оплату вартості отриманого товару у сумі 235,14 грн., в строк до 10.04.2007; у сумі 169,74 грн., в строк до 10.04.2007; у сумі 136,26 грн., в строк до 11.04.2007; у сумі 130.80 грн., в строк до 17.04.2007; у сумі 194,40 грн., в строк до 25.04.2007; у сумі 123 грн., в строк до 17.05.2007; у сумі 164,70 грн., в строк до 18.05.2007; у сумі 329,22 грн., в строк до 28.05.2007; у сумі 138 грн., в строк до 29.05.2007; у сумі 444,12 грн., в строк до 01.06.2007; у сумі 423,24 грн., в строк до 01.06.2007; у сумі 124,14 грн., в строк до 12.06.2007; у сумі 298,14 грн., в строк до 20.06.2007; у сумі 143,82 грн., в строк 22.06.2007; у сумі 257,16 грн., в строк до 26.06.2007, всього на суму 3 311,88 грн.

Проте, Відповідач, як у встановлений пунктом 5.1 Договором строк так і на дату судового розгляду, свого зобов’язання щодо оплати вартості отриманого товару у сумі 3 311,88 грн. не виконав.

Відтак, позовна вимога про стягнення з Відповідача 3 311,88 грн. боргу є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічне положення міститься й у статті 611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі за розрахунком Позивача в сумі 494,31 грн. інфляційних втрат та 49,56 грн. 3% річних. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає нормам законодавства, матеріалам справи та умовам Договору.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Таким чином, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафу та пені підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком Позивача в сумі 1 324,74 грн. штрафу та 264,20 грн. пені. Розрахунки штрафу та пені відповідають нормам законодавства, матеріалам справи та пунктам 6.3 і 6.4 Договору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 525, 526, 530, 546, 549, 611, 612, 625, ЦК України, статтями 193, 230 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Київські хліби»(01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/9, ідентифікаційний 32664637, р/р 721 в ВАТ КБ «Хрещатик»у м. Києві, МФО 300670, а у випадку відсутності коштів із будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Солвент ЛТД»(03186, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 42, кв. 16, ідентифікаційний код 31410325, р/р в ВАТ «СЕБ Банк», МФО 300175) 3 311 (три тисячі триста одинадцять) грн. 88 коп. боргу, 494 (чотириста дев’яносто чотири) грн. 31 коп. інфляційних втрат, 49 (сорок дев’ять) грн. 56 коп. 3% річних, 1 324 (одну тисячу триста двадцять чотири) грн. 74 коп. штрафу, 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 20 коп. пені, а також 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денногс строку з дня його прийняття.

Суддя

Сташків Р.Б.

Повний текст рішення підписано 17.03.2008