ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.08 р.                     Справа № 15/9пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Комбінат шкільного харчування-83” м. Донецьк ()

до відповідача приватного підприємства “Руслан” м. Донецьк ()

про зобов’язання укласти договір оренди

за участю представників сторін:

від позивача: Лукін О.О. за довіреністю № 05/247 від 20.12.2007 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “Комбінат шкільного харчування-83” м. Донецьк до приватного підприємства “Руслан” м. Донецьк про зобов’язання укласти договір оренди.

Ухвалою суду від 24.01.2008 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 15/9пд.

31.01.2008 р. позивач надав заяву про зміну позовних вимог.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу. Судом, відповідно до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2003 року виконавчим комітетом Донецької міської ради на підставі рішення виконкому від 25.07.2001 р. № 344 була надана в оренду товариству з обмеженою відповідальністю “Комбінат шкільного харчування-83” земельна ділянка площею 180,5 кв. м., що знаходиться на території Київського району м. Донецька про проспекту П.Поповича, 35. Площа земельної ділянки визначена пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в користуванні або власності орендаря. Договір укладений на термін оренди або перебування у власності орендаря нежитлового приміщення, що знаходиться на земельній ділянці за вищезгаданою адресою. Вказані обставини підтверджуються договором оренди земельної ділянки № 704 № Ю-14357/2003 від 16.05.2003 року, засвідчена копія якого додана до матеріалів справи.

На вказаній земельній ділянці знаходиться об’єкт нерухомості, що належить ТОВ “Комбінат шкільного харчування-83”, а саме: нежитлове вбудоване приміщення на 1 поверсі загальною площею 99,2 кв. м, Літ. А-3, яке знаходиться за адресою: 83056, м. Донецьк, вул. П.Поповича, 35. Права власності позивача на об’єкт нерухомості підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.07.2006 р., актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 20.09.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП БТІ м. Донецька від 29.09.2006 р. Засвідчені копії вказаних документів додані до матеріалів справи.

Також в матеріалах справи знаходиться засвідчена копія технічного паспорту КП БТІ м. Донецька (виготовлений станом на 18.12.2007 р.) на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок № 35 по вул. П.Поповича у м. Донецьку. Із вказаного технічного паспорту вбачається, що у вказаному житловому будинку позивачу належить на праві власності частка у розмірі 194,4 кв. м. Крім вищевказаного вбудованого приміщення Літ. А-3, позивачу належить прибудова площею 94,8 кв. м. Літ. А1-1.

Позивач надав до суду довідку без номеру та без дати, з якої вбачається, що прибудова Літ. А1-1, загальною площею 94,8 кв. м., розташована за адресою: м. Донецьк, вул. П.Поповича, 35, знаходиться на балансі ТОВ “Комбінат шкільного харчування-83”, та збудована господарським способом за рахунок коштів підприємства.

15.11.2007 року відповідач звернувся до позивача з пропозицією надати йому в оренду об’єкти нерухомості, а саме: вбудоване приміщення Літ. А-3 та прибудову до цього приміщення Літ. А1-1, розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. П.Поповича, 35. Сторони досягли усної згоди щодо укладення договору оренди та визначилися на 10.12.2007 року о 12.00 укласти договір оренди в письмовій формі. Однак, 07.12.2007 року відповідач письмово повідомив позивача про наявність заперечень щодо укладення договору оренди, посилаючись на те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на об’єкти нерухомості. У цьому ж листі відповідач зазначає, що у разі належного оформлення позивачем права власності на вищевказане нерухоме майно відповідач надасть згоду на укладення договору оренди на раніше погоджених умовах.

На думку позивача, відповідач своїми запереченнями щодо укладення договору оренди намагається ухилитися від усної домовленості з позивачем щодо письмового укладення такого договору та фактично не визнає позивача власником об’єкту нерухомості за адресою: м. Донецьк, вул. П.Поповича, 35.

За вказаних обставин позивач вирішив скористатися законним правом сторони в господарському процесі та згідно ст. 22 ГПК України змінити предмет позову, про що позивач надав до суду заяву від 29.01.2008 року. Вказаною заявою позивач просить замість зобов’язання укласти договір оренди розглядати позовні вимоги про визнання права власності на прибудову Літ. А1-1, загальною площею 94,8 кв. м за адресою: м. Донецьк, вул. Павла Поповича, 35.

Суд прийняв від позивача заяву про зміну предмету позову та в подальшому розглядав по суті змінені позовні вимоги.

Одним з засобів захисту порушеного цивільного права є визнання такого права відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно статті 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 331 ч. 2 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Згідно заключенню спеціаліста будівельно-технічної експертизи № 108 С/07 від 26.12.2007 року ТОВ „ІВЦ Союзу експертів України” обслідуване приміщення під Літ. А1-1 – прибудова загальною площею 94,8 кв. м. до вбудованого приміщення у будинку № 35 по вул. П.Поповича у м. Донецьку вимогам будівельних норм та правил (у тому числі протипожежних та санітарних, які містяться в ДБН) не суперечить. Причин технічного характеру, що заважають цільовому використанню вказаного об’єкту нерухомості як нежитлового приміщення – не встановлено. Вказане нежиле приміщення має 100% ступеня будівельної готовності.

Згідно ст. 376 ч. 5 Цивільного кодексу на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Доказів порушення прав інших осіб від набуття прав власності позивачем на спірний об’єкт до суду не представлено.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення позову.

На думку суду, ствердження відповідача про відсутність законних підстав укладення з позивачем договору оренди та відсутності у нього доказів реєстрації права власності на вказане майно не є підставою для відмови у задоволенні позову про визнання права власності.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на вищевказане нежитлове приміщення по вул. П.Поповича, 35 у м. Донецьку, є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 22; 32-34; 36; 43; 49; 82-85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю “Комбінат шкільного харчування-83” (юридична адреса: 83054, м. Донецьк, пр. Київський, 9; ) право власності на прибудову Літ. А1-1, загальною площею 94,8 кв. м, до вбудованого приміщення, загальною площею 99,2 кв. м., в будинку Літ. А-3, розташованому за адресою: м. Донецьк, вул. Павла Поповича, 35.

Стягнути з приватного підприємства “Руслан” (юридична адреса: 83114, м. Донецьк, пр. Панфілова, 20А; ; інші відомості в матеріалах справи відсутні) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Комбінат шкільного харчування-83” (юридична адреса: 83054, м. Донецьк, пр. Київський, 9; ; інші відомості в матеріалах справи відсутні) витрати на оплату державного мита в сумі 85 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

У судовому засіданні 31.01.2008 р. оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя Богатир К.В.