ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

31.01.2008 року                                                                      Справа № 8/575пн

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Бойченка К.І.

суддів Єжової С.С.

Журавльової Л.І.

секретар судового засідання:           Наумов Б.Є.

за участю представників:

від позивача:                              -Дрозд С.М., головний спеціаліст –бухгалтер,

дов. №01-16/58 від 29.01.08;

-Яловєга О.Г., головний спеціаліст –юрисконсульт,

дов. №01-16/269 від 02.08.07;

від відповідача:                              -Єфіменко А.А., головний бухгалтер, дов. №25 від 28.01.08;

від третьої особи:                              -Яловєга О.Г., головний спеціаліст –юрисконсульт,

дов. №01-10/1116 від 19.09.07;

розглянувши

у судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Відділу реклами Луганської міської ради, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  04.12.07

по справі                                        №8/575пн (суддя - Середа А.П.)

за позовом:                                        Відділу реклами Луганської міської ради, м. Луганськ

до відповідача:                              Луганського Закритого акціонерного товариства „Спорттовари”, м. Луганськ

третя особа на стороні

позивача, яка не заявляє

самостійних вимог

на предмет спору                              Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради, м. Луганськ

про           спонукання виконати певні дії

та стягнення 12353 грн. 65 коп.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України за згодою представників сторін та третьої особи у судовому засіданні 29.01.08 було оголошено перерву до 31.01.08 о 14 годині 30 хвилин.

Як вбачається з матеріалів даної справи, в тому числі: з довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців №08 серії АБ, яка підписана державним реєстратором виконавчого комітету Луганської міської ради та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №321244 серії А00, найменуванням відповідача у справі є Луганське закрите акціонерне товариство „Спорттовари”, м. Луганськ, яке і слід вважати належним.

У жовтні 2007 року Відділ реклами Луганської міської ради, м. Луганськ (далі за текстом –позивач), звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою №01-16/324 від 02.10.07 з вимогами:

-про стягнення з Луганського Закритого акціонерного товариства „Спорттовари”, м. Луганськ (далі за текстом - ЛЗАТ „Спорттовари”, відповідач), заборгованості у сумі 11233 грн. 98 коп. за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій, що використовуються для розміщення рекламоносіїв, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська, пені у сумі 1119 грн. 67 коп.;

-про спонукання відповідача щодо демонтування рекламних конструкцій.

Рішенням господарського суду Луганської області від 04.12.07 по даній справі позов задоволений частково, а саме:

-з відповідача на користь позивача стягнуто борг у сумі 6200 грн. 28 коп., пеню у сумі 918 грн. 57 коп.;

-з відповідача в дохід Державного бюджету України стягнуті витрати по сплаті державного мита у розмірі 187 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 68 грн. 02 коп.;

-зобов’язано відповідача демонтувати рекламні конструкції, які були надані йому у користування на підставі договорів №54 від 01.04.02 та №42 від 01.09.02 тимчасового користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Луганська;

-у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дане рішення суду першої інстанції мотивоване наступним:

-правовідносини між сторонами за обома спірними договорами №54 від 01.04.02 та №42 від 01.09.02 виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР та продовжують мати місце після 01.01.04 - набрання чинності Цивільним кодексом України, а тому суд першої інстанції при вирішенні цього спору посилався на норми останнього;

-суд першої інстанції вважає, що позивач належним чином довів наявність вини відповідача у неналежному виконанні умов обох договорів, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України);

-боржник, який порушив зобов'язання, повинен відшкодувати кредиторові спричинені збитки;

-розмір збитків, спричинених порушенням зобов'язання, доказується кредитором (частини 1 та 2 статті 623 Цивільного кодексу України );

-позивач ставить питання про стягнення з відповідача тільки суми боргу, а не і неустойки (штрафу, пені), що є його правом;

-стягненню з відповідача підлягає борг, щодо якого не сплинув термін позовної давності, а саме: за період з 05.10.04 по 05.10.07, а саме: основний борг у розмірі 6200 грн. 28 коп. (при визначенні цієї суми відповідач у своєму розрахунку припустився помилки, вказавши його у розмірі 6200 грн. 08 коп.) та пеня у розмірі 918 грн. 57 коп., а всього 7118 грн. 65 коп.;

-суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач частково довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відповідач –частково їх спростував. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 04.12.07 по справі №8/575пн позивач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 12.12.07 №01-16/422, у якій просить згадане рішення скасувати частково та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що, на його думку, при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції були неправильно та неповно дослідженні докази і встановлені обставини у справі.

Відповідач подав до Луганського апеляційного господарського суду відзив №8 від 15.01.08 на апеляційну скаргу позивача, в якому заперечив проти доводів апелянта й зазначив, що:

-строки позовної давності мають загальний характер, оскільки поширюються на всі цивільні правовідносини, окрім спеціально обумовлених в законі (спеціальна позовна давність). Загальний строк позовної давності складає три роки, тобто відносно цієї справи –з жовтня 2004 року по жовтень 2007 року;

-висновки господарського суду про застосування строку позовної давності є доречними;

-із застосуванням позивачем статті 264 Цивільного кодексу України не згоден, тому що заборгованість згідно акта звірення розрахунків від 01.06.05 з визнанням суми заборгованості 6854 грн. 40 коп. була перерахована позивачу 26.08.05;

-в зв’язку з цим просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою від 17.12.07 суд апеляційної інстанції залучив до участі у справі №8/575пн в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради (вул. Коцюбинського, 14, м. Луганськ, 91000).

Третя особа подала до Луганського апеляційного господарського суду відзив від 10.01.08 на №01-20/07 на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначила, що, на її думку, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення були не повно досліджені докази у даній справі, а тому повністю підтримує вимоги позивача за апеляційною скаргою.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 17.12.07, відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України”, для розгляду апеляційної скарги Відділу реклами Луганської міської ради, м. Луганськ, від 12.12.07 №01-16/422 на рішення господарського суду Луганської області від 04.12.07 у справі №8/575пн призначено судову колегію у складі: головуючий суддя - Бойченко К.І., суддя - Єжова С.С., суддя - Журавльова Л.І.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, між Управлінням архітектури та містобудування Луганської міської ради, м. Луганськ, як „Робочим органом” з однієї сторони (третя особа у даній справі), та Луганським Закритим акціонерним товариством „Спорттовари”, м. Луганськ (відповідач у даній справі), як „Користувачем” з другої сторони, були укладені договори №54 від 01.04.02 (а.с. 19-29) та №42 від 01.09.02 (а.с. 10-18) тимчасового користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська (далі за текстом –договір №54 і договір №42).

Розділом 1 договорів №54 та №42 визначено їх предмет.

Згідно з п. 1.1 договору №54 „Робочий орган” надає „Користувачу” у тимчасове платне користування місця, визначені у рішенні виконавчого комітету Луганської міської ради від 26.03.02 №87/14, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська, а „Користувач” використовує ці місця для розташування спеціальних конструкцій та здійснює плату за користування місцем згідно розділу 2 договору.

Рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 26.03.02 №87/14 (а.с. 31) є невід’ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.1 договору №42 „Робочий орган” надає „Користувачу” у тимчасове платне користування місця, визначені у рішенні виконавчого комітету Луганської міської ради від 06.12.01 №296/14, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська, а „Користувач” використовує ці місця для розташування спеціальних конструкцій та здійснює плату за користування місцем згідно розділу 2 договору.

Рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 06.12.01 №296/14 (а.с. 30) є невід’ємною частиною даного договору.

Пунктами 1.4 договорів №54 та №42 визначено, що місця для розташування спеціальних конструкцій передаються протягом п’яти днів з моменту підписання цього договору згідно акту приймання –передачі.

Виконавчий комітет Луганської міської ради своїми рішеннями від 26.03.02 №87/14 вирішив видати відповідачу дозвіл на розміщення зовнішньої реклами у м. Луганську (тимчасова світлова спеціальна конструкція –щит, розміром 6,0м х 3,0м) без права здійснення будівельних робіт терміном на п’ять років за адресою: вул. Комінтерна (виїзд з м. Луганська), а рішенням від 06.12.01 №296/14 вирішив видати відповідачу дозвіл на розміщення зовнішньої реклами у м. Луганську (тимчасова світлова спеціальна конструкція –щит, розміром 6,0м х 3,0м) без права здійснення будівельних робіт терміном на п’ять років за адресою: виїзд на станицю Луганську (в районі ретрансляційної вишки).

При прийнятті зазначених рішень виконавчий комітет Луганської міської ради керувався ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст. 15 Закону України „Про рекламу”, Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.98 №1511, Правилами розміщення зовнішньої реклами на території Луганської області, затвердженими розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 25.06.99 №466.

Відповідно до п. 1.4 договорів №54 та №42 складені та підписані відповідні акти приймання –передачі.

Умовами п. 2.1 договорів №54 та №42 сторонами за ними встановлений розмір плати у сумі 214 грн. 20 коп. на місяць, який у подальшому додатковими угодами змінювався, а саме: додатковими угодами №001 від 01.10.02 по обох договорах – до 229 грн. 50 коп., додатковою угодою №003 від 01.08.06          до договору №54 –до 979 грн. 20 коп. на місяць, додатковою угодою №004 від 26.09.06 до договору №54 –до 489 грн. 60 коп., додатковою угодою №002 до договору №42 –до 489 грн. 60 коп.

За умовами п. 4.1.1 обох договорів –№54 та №42 при їх укладанні сторони за ними встановили, що у випадку несвоєчасної або неповної оплати сплачується пеня у розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожний день затримки платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у термін прострочення.

У подальшому до умов п. 4.1.1 договорів №54 та №42 сторони за ними вносили зміни і остаточна редакція п. 4.1.1 цих договорів за додатковою угодою №003 від 01.08.06 до договору №54 та за додатковою угодою №002 від 01.08.06 до договору №42 викладена наступним чином: п. 4.1.1 –„У випадку несвоєчасної або неповної сплати за місця розташування спеціальних конструкцій, „Користувач” сплачує пеню згідно з діючим законодавством України. Стягнення заборгованості проводиться у порядку, передбаченому чинним законодавством України”.

Відповідно до п. 2.3 договору №54 в редакції додаткової угоди №003 від 01.08.06 та №42 в редакції додаткової угоди №002 від 01.08.06 плата за тимчасове користування місцем розташування спеціальних конструкцій сплачується щомісячно до 20-го числа звітного календарного місяця.

Згідно з п. 5.1 договору №54 строк його дії встановлений з 01.04.02 до 27.03.07, а згідно п. 5.1 договору №42 – з 01.09.02 до 24.01.07.

20.02.07 Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради та відділ реклами Луганської міської ради уклали договір відступлення права вимоги (цесії) (далі за текстом –договір від 20.02.07).

Згідно з п. 1 договору від 20.02.07 Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради відступило відділу реклами Луганської міської ради право вимоги за усіма договорами тимчасового користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська.

У відповідності з п. 2 договору від 20.02.07 відділ реклами Луганської міської ради (позивач у справі) набув право вимагати від боржників належного виконання зобов’язань, передбачених договорами тимчасового користування місцями.

До позивача перейшло право вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент укладання договорів тимчасового користування місцями.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов’язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов’язанні.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 38 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Станом на 20.02.07 відповідач за вищевказаними договорами №54 та №42 мав заборгованість на загальну суму у розмірі 10333 грн. 75 коп.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено, що цей борг утворився за період користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв) з квітня 2005 року по січень 2007 року включно.

За договором від 20.02.07 до позивача не перейшло право вимагати від відповідача плати за договором №54 за лютий 2007 року у сумі 489 грн. 60 коп. і за березень 2007 року в сумі 410 грн. 63 коп., всього в сумі 900 грн. 23 коп.

Судовою колегією при перегляді справи від сторін та третьої особи були витребувані докази переходу до позивача за договорами №54 та №42 прав у зобов’язанні.

Встановлено, що повідомленням від 13.03.07 за №01-10/303 про відступлення права вимоги позивач та третя особа довели до відома відповідачу про укладання 20.02.07 договору відступлення права вимоги за договорами №54 та №42.

За таких обставин, борг підлягає до стягнення в сумі 10333 грн. 75 коп., а в останній частині борг до стягнення заявлений безпідставно.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 2 цього Закону розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем пеня розрахована за період з 21.08.06 по 24.01.07, тобто після остаточних змін, що були внесені до редакції пункту 4.1.1 договорів №54 та №42, за змістом якого відсутні відомості про встановлення розміру пені.

Таким чином, пеня в сумі 1119 грн. 67 коп. до стягнення не підлягає у повному обсязі за безпідставністю.

Відповідачем не доведено факту звільнення місць розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв) та їх повернення за актом прийому-передачі, як це передбачено умовами п. 3.4.4 договорів №54 та №42, після припинення їх дії, а тому, позовні вимоги про зобов’язання відповідача демонтувати спеціальні конструкції (рекламоносії) підлягають до задоволення.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що у частині вирішення спору за майновими вимогами оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції припустився суперечливих висновків, а саме: зазначив спочатку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а у подальшому –що позов підлягає задоволенню частково.

Таким чином, апеляційна скарга позивача від 12.12.07 №01-16/422 підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Луганської області від 04.12.07 у справі №8/575пн підлягає частковому скасуванню на підставі п. 2 ст. 103, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Тому, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду приймає по даній справі нове рішення, яким позов задовольняє частково, а саме: стягує з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 10333 грн. 75 коп.; у частині немайнових вимог оскаржуване рішення залишає без змін; в решті майнових вимог у задоволенні позову відмовляє.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по державному миту у сумі 103 грн. 34 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. за позовом, а також 18 грн. 43 коп. за апеляційною скаргою покладаються на відповідача –Луганське закрите акціонерне товариство „Спорттовари”, м. Луганськ.

У судовому засіданні за згодою представників сторін та третьої особи оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Відділу реклами Луганської міської ради, м. Луганськ, від 12.12.07 №01-16/422 на рішення господарського суду Луганської області від 04.12.07 у справі №8/575пн задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 04.12.07 у справі №8/575пн скасувати частково.

3.Прийняти нове рішення.

4.Позов задовольнити частково.

5.Стягнути з Луганського Закритого акціонерного товариства “Спорттовари”, вул. Оборонна, 109, м. Луганськ, 91047, ідентифікаційний код №01555102, на користь Відділу реклами Луганської міської ради, вул. Коцюбинського, 14, м. Луганськ, 91000, ідентифікаційний код №34791800, основний борг у сумі 10333 грн. 75 коп.

6.Стягнути з Луганського Закритого акціонерного товариства “Спорттовари”, вул. Оборонна, 109, м. Луганськ, 91047, ідентифікаційний код №01555102, в дохід Державного бюджету України:

-рахунок №0006, банк –ГУ ДКУ У Луганській області, МФО 804013, код –24046582, одержувач –УДК у м. Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, код бюджетної класифікації –22090200, символ звітності банку –095, державне мито у сумі 188 грн. 34 коп. за позовом (103 грн. 34 коп. за майнові вимоги та 85 грн. 00 коп. за немайнові вимоги) та 18 грн. 43 коп. за апеляційною скаргою;

-рахунок №0006, банк –ГУ ДКУ У Луганській області, МФО 804013, код –24046582, одержувач –УДК у м. Луганську, код бюджетної класифікації –22050000, символ звітності банку –259, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. за позовом.

7.У частині позовних вимог про зобов’язання Закритого акціонерного товариства “Спорттовари”, вул. Оборонна, 109, м. Луганськ, 91047, ідентифікаційний код №01555102, демонтувати рекламні конструкції, які були надані йому у користування на підставі договорів №54 від 01.04.02 та №42 від 01.09.02 тимчасового користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Луганська, рішення господарського суду Луганської області від 04.12.07 у справі №8/575пн залишити без змін.

8.В решті позовних вимог відмовити.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                            К.І. Бойченко

Суддя                                                                                 С.С. Єжова

Суддя                                                                                Л.І. Журавльова