ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 2-167/04

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому  судовому
засіданні  касаційну  скаргу ОСОБА_1на рішення Апеляційного
суду  Донецької області  від
1  жовтня 2004 року  у справі
№ 2-167/04 за позовом ОСОБА_1до
ТОВ ”Шахтар”, ТОВ ”Людмила ”, ОСОБА_2 треті особи: виконавчий  комітет
Вугледарської міської Ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23,ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38,
ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45 про
визнання незаконним рішення  загальних
зборів ТОВ ”Шахтар” від 12.01.2001р., скасування державної реєстрації змін до
Статуту і Установчого договору ТОВ ”Шахтар”, зареєстрованих  10.05.2001р. рішенням  № 1050 виконкому  Вугледарської міської ради, визнання
недійсним свідоцтва  № 17 про право  власності
на приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Встановив:

У
лютому  2004 р.  ОСОБА_1звернулась  до Вугледарського  міського
суду  Донецької області  з позовом
до ТОВ ”Шахтар”, ТОВ ”Людмила ”, ОСОБА_2про  визнання
незаконними  загальних зборів ТОВ
”Шахтар” від 12.01.2007р., скасування державної реєстрації змін до Статуту і
Установчого договору ТОВ ”Шахтар”, зареєстрованиї  10 травня 2001р. рішенням  № 1050 виконкому  Вугледарської міської ради, визнання
недійсним свідоцтва  № 17 про право  власності
на приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням  Вугледарського  міського
суду  Донецької області від  13 липня
2004 р.   у позові  відмовлено.

Доповідач : Гончарук П.А.

Рішенням  Апеляційного
суду  Донецької  області
від  1 жовтня  2004 р. рішення  Вугледарського  міського
суду  Донецької області від  13 липня
2004 р. скасовано  та прийнято
нове  рішення про відмову   у позові.

У касаційній скарзі  ОСОБА_1просить скасувати прийняте  судом
другої інстанції  судове  рішення,
посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм  матеріального та процесуального права, а
справу  направити на новий  розгляд
до суду  апеляційної інстанції.

У
запереченнях на касаційну
скаргу   ОСОБА_2, посилаючись  на безпідставність доводів касаційної скарги,
просить залишити її без  задоволення, а
оскаржуване судове  рішення  без змін.

Заслухавши пояснення позивачки,
представника ТОВ „Шахтар”, які
підтримали  касаційну  скаргу, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що
касаційна скарга  підлягає   частковому задоволенню з таких підстав.

Як  вбачається  з матеріалів
справи  та встановлено,  позивачка
є   учасником
ТОВ ”Шахтар”, з часткою у статутному
фонді  7,3 %. Згідно протоколу   № 1 загальних зборів  учасників
ТОВ „Шахтар”  від  12 січня
2001 р. прийнято рішення  про
вихід  зі
складу  учасників  ТОВ „Шахтар”
ОСОБА_2 з часткою у
статутному  фонді   ТОВ „Шахтар” 20,2% або 27340,54 грн. та
виплаті їй належної частки у статутному фонді у вигляді частки в статутному
фонді ТОВ "Людмила" на вказану суму.

19 січня 2001 р. ТОВ „Людмила”,
засновником якого є ОСОБА_2, видано свідоцтво
на    право    власності      приміщенням      за
адресою: АДРЕСА_1.

10 травня 2001 року рішенням № 1050
виконкому Вугледарської міської ради було зареєстровано відповідні зміни в
установчі документи ТОВ „Шахтар”.

Право власності на приміщення за
адресою АДРЕСА_1, згідно виданого свідоцтва належить ТОВ „Людмила”.

Предметом спору у даній справі є
вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення загальних зборів ТОВ ”Шахтар”
від 12 січня 2001р., на яких прийнято рішення про вихід ОСОБА_2 з учасників
товариства,  скасування державної
реєстрації відповідних змін до Статуту і Установчого договору ТОВ ”Шахтар”,
визнання недійсним свідоцтва № 17 про право власності ТОВ "Людмила"
на приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції посилався на те, що позивачкою пропущений трьохрічний строк позовної
давності, що є підставою для відмови у позові

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення, суд апеляційної інстанції посилався на те,
що вимоги про визнання рішень загальних зборів недійсними вирішуються в
порядку, передбаченому гл. 31- А ЦПК України. Позивачкою пропущено двомісячний
строк на звернення зі скаргою до суду передбачений ст.2485 ЦПК
України, оскільки, як зазначає позивачка, вона дізналась про рішення загальних
зборів учасників ТОВ ”Шахтар” від 12 січня 2001р. 29 листопада 2003 р., а з
позовом до суду позивачка звернулась 23 лютого 2004 р., що є підставою для
відмови у позові.

Проте, з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не можна,
оскільки   вони,   грунтуються
на  неповно   встановлених
обставинах справив та постановлені з порушенням  норм
матеріального і   процесуального
права.

Апеляційний суд належним чином не
з'ясував правовідносини, що

виникли між сторонами та
безпідставно визнав, що вимоги про

визнання загальних зборів від 12
січня 2001 р. недійсними вирішуються

відповідно до гл. 31 - А ЦПК
України.

Переглянувши справу у такому
порядку суд другої інстанції припустився порушень, які тягнуть за  собою скасування прийнятого рішення.

Згідно    ст. 257 ЦК України загальна   позовна
давність    встановлена тривалістю
у три роки.

Перебіг позовної давності, в силу
ч. І ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у справі, відповідно до ст. 267 ЦК України,
є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При постановлені рішення дані норми
матеріального права судом першої інстанції не враховані.

Зокрема, судом першої інстанції не
встановлені та не наведені у рішенні причини пропуску строку позовної давності,
не зазначено хто із сторін заявляв про застосування строку   позовної давності у спорі.

Крім того, позивачем заявлено
кілька позовних вимог, по яких перебіг позовної давності починається у різний
час. На дані обставини суд не звернув уваги, а приймаючи рішення про відмову у
позові про скасування реєстрації змін до установчих документів, визнання
недійсними свідоцтва про право власності не навів жодного обгрунтування
прийнятого рішення та норм матеріального права, якими він керувався при
прийнятті такого рішення.

З урахуванням  викладеного
рішення  судів  першої та
другої інстанції підлягають скасуванню, а справа  передачі на новий розгляд до господарського
суду  Донецької   області, якому підвідомча  дана справа з урахуванням набрання чинності
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та корпоративних прав” від 15.12.2006 №
483-V.

При новому розгляді справи суду
слід урахувати наведене, встановити фактичні обставини справи, з'ясувати дійсні
права та обов'язки сторін,  і в
залежності від вставленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішенням  Вугледарського  міського
суду  Донецької області від  13 липня
2004 р.   та рішення Апеляційного
суду  Донецької області  від
1  жовтня 2004 року  у справі № 2-167/04 - скасувати, а справу
направити на  розгляд до господарського
суду  Донецької області.

Головуючий
Перепічай В.С.

Судді
Вовк І.В.

Гончарук
П.А.