СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

27 березня 2008 року

Справа № 2-9/14334-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Бреждіна Г.О., дов. № б/н від 27.02.2008 р. (Науково-виробниче підприємство "Пластополімер");

відповідача: Петухова Л.В., ліквідатор (Відкрите акціонерне товариство "Сивашський аніліно-фарбовий завод");

відповідача: не з'явився (Армянська міська рада);

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сивашський аніліно-фарбовий завод" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Пєтухова Н.С.) від 20 лютого 2008 року у справі № 2-9/14334-2007

за позовом           Науково-виробничого підприємства "Пластополімер" (вул. Лісова, 1,с. Андрусове, Сімферопольський р-н,97571)

до Армянської міської ради (вул. Сімферопольська, 7,Армянськ, Красноперекопський р-н,96012)

та Відкритого акціонерного товариства "Сивашський аніліно-фарбовий завод" (Промзона,Армянськ, Красноперекопський р-н,96012)

про усунення перешкод в користуванні своїм майном та припинення права власності ВАТ "Сивашський аніліно-фарбовий завод" земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 20 лютого 2008 року по справі № 2-9/14334-2007 частково задоволено позов Науково-виробничого підприємства „Пластополімер” (далі - НВП „Пластополімер”) до Армянської міської ради та Відкритого акціонерного товариства „Сивашський аніліно-фарбовий завод” (далі - ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод”) про усунення перешкод в користуванні своїм майном та припинення права власності ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод” земельною ділянкою.

Не погодившись з вказаним судовим актом, ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод” звернулося до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, котрим у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з’ясуванням всіх обставин справи, що привело до прийняття незаконного рішення. Заявник апеляційної скарги зазначає, що судом не з’ясовано наявності перешкод, неправомірних дій з боку відповідача в користуванні позивачем майном яке йому належить. Також, позивач не довів того, що ним було дотримано встановлене законом досудове врегулювання питання щодо встановлення сервітуту.

27 березня 2008 року на адресу Севастопольського апеляційного господарського суду від ТОВ НВП „Пластополімер” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також, ТОВ Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” скерувало на адресу Севастопольського апеляційного господарського суду заяву про заміну сторони по справі, а саме, позивача - Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” замінити на Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство „Пластополімер”, у зв’язку з перейменуванням. В якості доказів, позивач надав суду копію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” (дата реєстрації 27 лютого 2008 року, номер запису 0000268), копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та копію довідки АА №005398 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” створене шляхом об’єднання майна учасників на основі їх власності та є правонаступником перейменованого Науково-виробничого підприємства „Пластополімер” ЛТД.

Таким чином, судова колегія вирішила задовольнити заяву позивача про заміну сторони по справі, а саме, замінити позивача - Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство „Пластополімер”.

27 березня 2008 року від ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод” надійшли клопотання про проведення комплексної землевпоряджувальної експертизи для встановлення якнайменше обтяжливого способу здійснення земельного сервітуту та про залучення в якості третьої особи Республіканський комітет по земельним ресурсам АР Крим в особі Армянського міського відділу земельних ресурсів.

Однак, судова колегія відмовляє у задоволенні вказаних клопотань у зв’язку з тим, що у цьому не має необхідності, оскільки в матеріалах справи є всі документи котрі потрібні суду для всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Від Армянської міської ради надійшло клопотання про відкладення слухання справи у зв’язку з неможливістю прибуття представника відповідача.

Судова колегія, враховуючи ті обставини, що явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, клопотання про відкладення розгляду справи не мотивовано та не містить причин поважності неявки в судове засідання представників сторін, а також те, що чинний Господарський процесуальний кодексу України не обмежує коло представників юридичних осіб, які мають право представляти їх інтереси в господарському процесі, визнала можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами без представника відповідача.

Розпорядженням про заміну складу колегії від 27 березня 2008 року, у зв’язку з зайнятістю в іншому судовому процесі та з метою дотримання графіку розгляду справ, суддя Заплава Л.М. замінена на суддю Антонову І.В.

Повторно розглянувши в порядку, передбаченому статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 30 травня - 9 червня 2005 року по справі № 2-26/5670-2005., зареєстрованим 29 липняи2005 року Армянським міським БРТІ у ТОВ Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” знаходяться в власності об'єкти нерухомого майна: будівля зарядною електрокар і будівля господарського цеху, розташовані в місті Армянськ, Північна промислова зона. Крім того, на підставі Державного акту на право постійного користування, виданого на підставі рішення Армянської міськради від 24 грудня 1999 року № 183 (зареєстрований за КМ.-АРМ 00031), позивач має право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,3359 га., під власними об'єктами нерухомості.

Територіально вказана земельна ділянка ТОВ Науково-виробниче підприємство "Пластополімер" розташована усередині чужої земельної ділянки - ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод”.

5 вересня 2007 року ТОВ Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” звернулось до ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод” з пропозицією укласти договір на встановлення земельного сервітуту.

13 вересня 2007 року ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод” надіслало позивачу лист за вихідним № 01/72 у якому повідомив, що запропонований договір земельного сервітуту буде їм розглянутий у встановлені строки, а у випадку можливої відмови від укладення договору земельного сервітуту на запропонованих позивачем умовах, позивач має право на встановлення такого сервітуту через суд.

Отже, договір земельного сервітуту сторонами не укладений.

Вказані обставини явилися підставою для звернення ТОВ Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” до господарського суду з позовом до Армянської міської ради та ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод” про усунення перешкод в користуванні своїм майном та припинення права власності ВАТ ”Сивашський аніліно-фарбовий завод” земельною ділянкою.

Позивач вважає, що дії відповідача порушують його права власника - по користуванню та розпорядженню свої майном, у зв'язку з чим просить зобов'язати ВАТ „Сивашський аніліно - фарбовий завод” усунути перешкоди позивачу в користуванні майном: будівлею зарядною електрокар і будівлею господарського цеху, розташованими в місті Армянську, Північна Промислова зона, що належать позивачу на підставі рішення Господарського суду АРК від 30 травня- 9 червня 2005 року по справі № 2-26/5670-2005 року, зареєстрованого 29 липня 2005 року Армянським міським БРТІ, шляхом забезпечення безперешкодного проїзду транспорту і проходу працівників ТОВ Науково-виробниче підприємство "Пластополімер" до вказаного майна через прохідну № 2, позначеною під № 73 схеми, що належить ВАТ „Сивашський аніліно - фарбовий завод”, розташованому в місті Армянську, Північна промислова зона, у будь-який час.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 лютого 2008 року у справі № 2-9/14334-2007 позов задоволено частково.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно зі статтею 98 Земельного кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Таким чином, зміст земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною (сусідньою) земельною ділянкою з метою усунення недоліків власної ділянки.

Залежно від мети використання обслуговуючої ділянки власником (користувачем) панівної ділянки земельні сервітути можуть бути строковими і постійними. До останнього належать сервітути, при яких одна ділянка постійно обслуговує іншу, підвищуючи її здатність задовольняти певні потреби власника (користувача) ділянки.

Відповідно до пунктів „а” і „б” частини 1 статті 99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, як право проходу та проїзду на велосипеді та право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

За змістом частини 2 статті 100 Земельного кодексу України, земельний сервітут встановлюється між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Якщо власники (користувачі) сусідніх ділянок не дійшли згоди щодо встановлення земельного сервітуту, то в такому випадку власник (користувач) повинен звернутися до суду з заявою про встановлення земельного сервітуту.

Частиною 2 статті 100 Земельного кодексу України встановлено, що Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Згідно із статтею 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Право земельного сервітуту полягає в можливості обмеженого використання чужої земельної ділянки в певній меті.

Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб іншої особи, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Проїзд до земельної ділянки позивача неможливій без користування під'їзного автошляху, розташованому на земельної ділянки відповідача.

Все вищевикладене підтверджує необхідність встановлення земельного сервітуту, оскільки іншим способом позивача неможливо використовувати свою земельну ділянку та здійснювати право власності своїм майном, розташованим на цій земельної ділянці.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач правомірно звернувся до суду із заявою про встановлення земельного сервітуту, а потому позивні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також, підлягають частковому задоволенню і вимоги позивача про усунення перешкод ТОВ НВП „Пластополімер” в користуванні майном: будівлею зарядною електрокар і будівлею господарського цеху, розташованими в місті Армянську, північна Промзона, що належать ТОВ Науково-виробниче підприємство „Пластополімер” на підставі рішення господарського суду АРК від 30 травня - 9 червня 2005 року по справі № 2-26/5670-2005 року, зареєстрованого 29 липня 2005 року Армянським міським БРТІ, шляхом забезпечення безперешкодного проїзду транспорту і проходу працівників позивача до вказаного майна через прохідну № 2, позначеною під № 73 схеми, що належить ВАТ „Сивашський аніліно - фарбовий завод”, розташованому в місті Армянську, Північна промзона, у будь-який час та встановленні права постійного користування (постійний сервітут) позивача майном -прохідної № 2, що належить ВАТ „Сивашський аніліно - фарбовий завод”, розташованому в місті Армянську, Північна промзона, для можливості проїзду транспорту та проходу робітників підприємства у будь-який час.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із статтею 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Предметом сервітуту виступає нерухоме майно як певний різновид майна.

Частиною 3 статті 404 Цивільного кодексу України встановлено, що право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Основної потрібністю позивача при здійсненні права власності своїм майном є доступ до нього, оскільки його майно знаходиться всередині земельної ділянки, що належить другому землекористувачу.

Прохід робітників підприємства позивача та проїзд транспорту до будівель, що належать позивачу, можливе здійснювати через прохідну №2, що належать відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом № 01/11 від 4 лютого 2008 року сповістив позивача про те, що пропуск людей та проїзд транспорту через прохідну №2 не представляється можливим.

Отже, при вказаних обставинах позивні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, що викладені у відзивах на позовну заяву, не обґрунтовані на законі та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Земельний сервітут регулюється спеціальними правилами статей 98-102 Земельного кодексу України. Положення Цивільного кодексу України можуть поширюватися на відносини щодо земельного сервітуту лише в тих випадках, коли вони не врегульовані нормами земельного законодавства.

Позивач заявою від 30 листопада 2007 року та 15 січня 2008 року відмовився від позивних вимог до Армянської міської ради, а також у судовому засіданні 20 лютого 2008 року відмовився від позивних вимог у частині усунення перешкод в користуванні своїм майном шляхом забезпечення ВАТ „Сивашський аніліно - фарбовий завод” вільного проходу робітників та проїзду транспорту позивача через прохідну № 1.

Оскільки відмова позивача від частині позивних вимог не заперечує діючому законодавству, відмова прийнята судом та в цій частині позову провадження по справі підлягає припиненню згідно пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного судова колегія дійшла висновку, що рішення у справі прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим вимоги ВАТ „Сивашський аніліно-фарбовий завод”, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сивашський аніліно-фарбовий завод" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 лютого 2008 року у справі № 2-9/14334-2007 залишити без змін.

3. Замінити позивача - Науково-виробниче підприємство "Пластополімер" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Пластополімер".

Головуючий суддя

Судді