ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 р.

№ 30/227

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кривди Д.С.,

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Суматра-ЛТД"

на постанову

від 12.12.07 Київського апеляційного господарського суду

у справі

№30/227

господарського суду

м. Києва

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Суматра-ЛТД"

до

Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про

стягнення 228429,12 грн.

за участю представників сторін

від позивача:

Мамалига А.В., Лементарчук Т.В., дов.

від відповідача:

Верес М.М., дов.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суматра-ЛТД" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення коштів в розмірі 228429,12 грн., перерахованих як аванс за земельну ділянку.

Позов мотивовано розірванням з ініціативи позивача укладеної між сторонами у справі угоди №255 від 28.05.04, згідно з якою сплачена спірна сума авансу.

Рішенням від 05.10.07 господарського суду м. Києва (суддя Ващенко Т.М.), яке залишено без змін постановою від 12.12.07 Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: Кондес Л.О. –головуючого, Куровського С.В. Михальської Ю.Б.), у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем всупереч вимогам ст. 33 ГПК України не надано належних доказів порушення його прав та охоронюваних законом інтересів саме відповідачем, оскільки згідно з п. 5 Угоди №225 від 28.05.04 сплачені авансом кошти повертаються позивачу в разі відмови Київської міської ради в продажу земельної ділянки.

Ухвалою від 07.02.08 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, в якій заявлено вимоги про скасування рішення і постанови як таких, що прийняті при неповному встановленні суттєвих обставин справи щодо невиконання зобов’язань відповідачем, та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, між сторонами у справі укладено Угоду №225 від 28.05.04 (далі –Угода), відповідно до п. 1 якої позивач згідно з рішенням Київської міської ради від 26.09.2000 №14/991 "Про деякі питання продажу земельних ділянок в м. Києві" сплачує відповідачу аванс у сумі 228429,12 грн. за земельну ділянку площею 0,09 га, розташовану за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 46 у Шевченківському районі м. Києва. На виконання вказаної умови позивач платіжним дорученням №5358 від 14.06.04 перерахував відповідачу аванс в розмірі 228429,12 грн.

Відповідно до п. 4 Угоди відповідач зобов'язався в межах своєї компетенції організувати в установленому порядку проведення експертної грошової оцінки та складення технічної документації з продажу вищезазначеної земельної ділянки.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 19.01.07, в якому просив на підставі п. 5 Угоди розірвати цю Угоду та повернути сплачений аванс в сумі 228429,12 грн.

Відповідач листом №09-356/3991 від 05.02.07 повідомив позивача про те, що згідно з п. 5 Угоди сплачені авансом кошти повертаються в разі відмови Київської міської ради у продажу спірної земельної ділянки, а також що відповідачем направлено в постійну комісію Київської міської ради з питань земельних відносин матеріали для розгляду питання продажу земельної ділянки площею 0,09 га, розташованої за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 46.

Відмовляючи в задоволенні позову, виходячи з викладених обставин, суди не звернули уваги на те, що позивач підставою для повернення сплаченого авансу за умовами Угоди в позові зазначив одностороннє розірвання договору згідно з вимогами ст. 615 ЦК України.

Також суд не дослідив обставин відповідності умов Угоди положенням п. 2 рішення Київської міської ради від 26.09.2000 №14/991 "Про деякі питання продажу земельних ділянок в м. Києві", яким передбачено зарахування надходжень за угодами продажу земельних ділянок до міського бюджету, а права відповідача на зарахування визначеного у п. 1 рішення авансу не передбачено.

Відповідність угоди вимогам ст.ст. 127, 128 ЗК України належної правової оцінки у справі не отримала.

Оскільки предметом спору є повернення сплачених позивачем відповідачу коштів, судам першої та апеляційної інстанцій слід було встановити правові підстави надходження цих коштів на рахунок відповідача відповідно до вимог законодавства та обставини знаходження цих коштів у відповідача чи іншої особи, а також наявність доказів виконання відповідачем вимог ст. 128 ЗК України щодо дотримання порядку продажу земельної ділянки безпосередньо органом, уповноваженим здійснювати продаж земель територіальної громади м. Києва, з урахуванням конкурентних засад.

З огляду на викладене судова колегія дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства, тому рішення і постанова підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки касаційна інстанція обмежена у праві оцінки доказів та встановленні фактичних обставин справи, а право оцінки доказів належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин щодо правовідносин, які існують між сторонами, із застосуванням норм законодавства, що регулюють такі правовідносини.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду м. Києва від 05.10.07 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.07 у справі №30/227 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький