ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.08 Справа № 7/449/07

Суддя

За позовом Закритого акціонерного товариства “Український мобільний зв’язок”

в особі Запорізької філії “УМС”, м. Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Аква-Ленд”, м. Запоріжжя

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Від позивача Вітько С.Г., дов. № 01-46 від 01.02.2007р.

Від відповідача не з’явився

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 1579,33 грн., які складаються з 564,27 грн. заборгованості за надання послуг мобільного зв’язку, 78,63 грн. сума несплачених зборів в Пенсійний фонд України, 913,92 грн. договірні санкції та 22,51 грн. пені за неналежне виконання умов договорів.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги ст.ст. 14, 259, 526, 530, 546 Цивільного кодексу України та умовами договорів про надання послуг мобільного зв’язку.

27.11.2007 р. порушено провадження у справі, розгляд якої призначений на 27.12.2007 р., про що сторони були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 27.12.2007р. судове засідання відкладалось до 14.01.2008р.

Ухвали суду на адреси сторін були відправлена вчасно та до суду поштовим відділенням не поверталась, що свідчить про те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду спору.

Відповідач в продовжене 14.01.2008р. в судове засідання не з’явився повторно, без поважних , відзив та інші витребувані документи суду не надав, свого повноважного представника в судове засідання без поважних причин не направив.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. “Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно зі ст. 93 ЦК України, місцезнаходження юридичної особи визначається місцем його державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов’язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Неявка відповідача чи його представника в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в попередніх ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобов’язання не виконав, не скористався без поважних причин правом на захист своїх інтересів. Не надав суду відзив на позовну чи доказів заперечення (при наявності таких, чи доказів виконання договірних зобов’язань.

За клопотанням представника позивача судове засідання ведеться без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Справу розглянуто в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розгляд справи закінчено 14.01.2008р. оголошенням рішення суду в повному об’ємі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.06.2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2299485/1.11218726 про надання послуг мобільного зв’язку (надалі – договір), а також додаткова угода до нього.

Для використання телефону відповідачу було надано телефонний номер, а також особовий рахунок № 1.11218726, який у відповідності з п. 7.1 Правил користування мережею стільникового зв’язку УМС, які є згідно п. 1.2 договору його невід’ємною частиною, кожному абоненту надається один рахунок по усім договорам та за цим рахунком проводяться розрахунки за надані послуги по усім зареєстрованим номерам абонента.

Про стан особистого рахунку за договором та рух грошових коштів міститься в звіті про баланс особистого рахунку абонента, який розбивці по окремим договорам не підлягає.

Згідно п. 3.1 договору, розрахунковий період складає один календарний місяць. У випадку неотримання рахунків до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим у відповідності з п. 2.4.6 договору відповідач повинен подзвонити в УМС для отримання інформації про подальших розрахунках.

Відповідно до п. 11 ст. 4 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” та п. 15-15 “Порядку оплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій”, затвердженого Постановою КМУ № 1740 від 03.11.1998 р., відповідач зобов’язаний перераховувати позивачу збір на обов’язкове державне пенсійне страхування у розмірі 6%, а з 01.08.2005 р. –7,5% від вартості послуг мобільного зв’язку одночасно з оплатою рахунків за послуги.

Сума несплаченого відповідачем до ПФУ збору складає 78,63 грн. за розрахунком позивача.

У відповідності з п. 1.1 додаткової угоди до договору, відповідач уклав додаткову угоду на 730 днів, тобто до 24.06.2007р., у випадку тимчасового обмеження (призупинення) надання послуг за ініціативою позивача на підставах, обумовлених договором чи за заявою абонента на період строку, обумовленого цим пунктом, період дії додаткової угоди продовжується на увесь строк, протягом якого надання послуг було призупинено.

Відповідач не оплачував послуги мобільного зв’язку, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 564,27 грн.

У зв’язку з періодичним виникненням заборгованості на особовому рахунку відповідача надання послуг зв’язку на підставі п. 8.4 Правил та п. п 2.1.2 договору було кількаразова автоматично призупинено кожен раз до погашення поточної заборгованості відповідачем, та з 01.06.2006 р. на підставі п. 2.4.2 договору відповідачу виставлені рахунки тільки за збереження телефонного номеру у мережі до 30.07.2006 р., тобто до розірвання договору.

Згідно ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічну норму містить ст. 526 ЦК України.

Доказів сплати борги відповідач суду не надав.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 564 грн. 27коп., а також 78 грн. 63 коп. суми несплачених зборів до Пенсійного фонду України, пред’явлені до стягнення обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню, нараховану згідно Закону України “Про телекомунікації”, у випадку затримки оплати за надані телекомунікаційні послуги відповідач повинен сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості. З 01.06.2007 р. за невиконання грошових зобов’язань з 16.07.2006 р. по 22.11.2007 р., тобто за 182 дні від суми заборгованості за надані послуги зв’язку, пеня складає 22,51 грн. та підлягає задоволенню.

Також відповідно до п. 1.2 додаткової угоди, коли абонент відмовляється від договору чи додаткової угоди до закінчення строку встановленого п. 1.1 додаткової угоди чи коли дія договору достроково зупиняється на підставі п. 5.2 договору, у зв’язку з несплатою абонентом наданих послуг, відповідач згідно ст. 546 ЦК України, зобов’язаний сплатити договірну санкцію (фактично це є штраф), поскільки всиновлений в твердій сумі 1,92 грн. за кожен день до закінчення строку дії додаткової угоди.

Відповідачу позивачем було направлено попередження про розірвання договору, але у зв’язку з несплатою рахунків, 30.07.2006 р. договір був розірваний згідно п. 5.2 договору та відповідачу були виставлені рахунки на оплату договірної санкції, яка у відповідності до п. п. 1.1,1.2 додаткової угоди та розрахунку позивача складає 913,92 грн.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Штрафні санкції, згідно зі ст. 546 ЦК України, повинні мати вид чи спосіб.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, господарський суд повинен об’єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, а також виходити з інтересів сторін, що заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов’язання, наслідків порушення договору, тощо.

Слід звернути увагу також на те, що законодавчо не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій (штраф, пеня) до 642грн. 90 коп., поскільки, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначалося вище, сума основного боргу відповідача становить 642грн.90коп. Покладення на останнього ще 913грн.92 коп. штрафу, з сумою пені, не відповідає межам здійснення цивільних прав, передбачених ст. 13 ЦК України.

Оптимальним розміром штрафу, на думку суду, є стягнення з відповідача 642грн.90грн., що рівна сумі заборгованості (що складається з суми боргу за користування телефонним зв’язком і з суми збору в ПФУ.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати, в частині задоволених вимоги, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 173, 193, 230 ГК України, ст. ст. 256, 551, 546 ЦК України, ст.ст. 3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Аква-Ленд” (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 15-Г, кв. 45, р/р 1512 в Комунрському від. АК ПІБ, МФО 313344, код 31105042) на користь Закритого акціонерного товариства “Український мобільний зв’язок” в особі Запорізької філії “УМЗ” (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, р/р 26008526 в “РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ” м. Київ, МФО 300335, код 14333937) 564,27 грн. заборгованості за надання послуг мобільного зв’язку, 78,63 грн. сума несплачених зборів в Пенсійний фонд України, 642,90 грн. штрафу, 22,51 грн. пені, 102,00 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його прийняття.

Суддя Н.С. Кутіщева