ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.04.2008

Справа №2-2/1134-2008А

За позовом – Прокурору Київського району м.Сімферополя АР Крим, м. Сімферополь

в інтересах держави в особі Державного підприємства ”Національна енергетична компанія “Укренерго” (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 25) в особі відокремленого підрозділу “Держенергонагляд у Кримському регіоні” (95000, м. Сімферополь, вул. Набережна,69)

до відповідача – Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора №3 (98112, АРК, м. Феодосія, вул.. Чкалова, 179)

про стягнення 340 грн.

Суддя Толпиго В.І.

при секретарі Калініної О.О.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від Прокурору Київського району м.Сімферополя АР Крим - не з’явився

Від позивача – Носач – ю/к, довір у справі

Від відповідача – Черников, директор, витяг з розпорядження від 29.12.207р. №1194-к у справі.

Суть спору: Прокурор Київського району м. Сімферополя АР Крим, в інтересах держави в особі Державного підприємства ”Національна енергетична компанія “Укренерго”, в особі відокремленого підрозділу “Держенергонагляд у Кримському регіоні” звернувся у Господарський суд АРК з позовними вимогами до відповідача про стягнення 340 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 квітня 2007р. винесена Постанова №47-кр про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику в розмірі триста сорок гривень за невиконання Припису №43/39 від 04.12.2006р. На момент звернення до суду штраф не оплачений, що і стало підставою для звернення Прокурор Київського району м. Сімферополя АР Крим в інтересах держави в особі Державного підприємства ”Національна енергетична компанія “Укренерго”, в особі відокремленого підрозділу “Держенергонагляд у Кримському регіоні” з цим позовом.

У засідання суду, що відбулося 28.02.2008р., відповідач надав заперечення на позов, у якому повідомив суд, що позовні вимоги не визнає, та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступними підставами:

1. прокурор не надав доказів того, що позивач є органом державної влади, та того, що прокурор має право звертатися до суду за захистом інтересів позивача.

2. у справі відсутні докази, що підтверджують що ДП «НЕК «Укренерго» є суб’єктом владних повноважень.

3. відокремлений підрозділ “Держенергонагляд у Кримському регіоні” не є юридичною особою та не є суб’єктом владних повноважень.

4. постанова про накладення штрафу №47 від 03.4.2007р. прийнята не уповноваженим органом та у порушення Постанови КМУ від 21.07.1999р. №1312 та ст.ст. 9,27 ЗУ «Про електроенергетику».

5. Приписом №43/39 від 04.12.2006р. вимагалося виконати та надати протоколи іспитів та вимірювання електрообладнання КП «ЖЕГ№3», але невиконання цих робіт не входить в перелік порушень в електроенергетиці, що наведені в ч.2, ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про електроенергетику», за які накладаються штрафи.

В судове засідання, що відбулося 20.3.2008р., відповідач надав доповнення до заперечення за адміністративним позовом, у якому пояснює, що вважає, що пропущений строк позовної давності для стягнення штрафу, при цьому відповідач посилається на ст. 250 ГПК України. Крім того, відповідач посилається на те, що прокурор не залучив до позову ніяких статутних документів позивача та на те, що копії залучених до позову документів не завірені належним чином.

У судовому засіданні, що відбулося 20.3.2008р. оголошувалися перерви на 24.3.2008р. та на 01.4.2008р., після перерв засідання були продовжені.

20.3.2008р. та 24.3.2008р. інтереси позивача представляв Носач – вед. ю/к, дов. у справі.

20.3.2008р. інтереси відповідача представляли Бабенко, ю/к, дов. у справі та Черников, директор, витяг з розпорядження від 29.12.207р. №1194-к у справі. Засідання відбулося за участю прокурору відділу прокуратури АРК Куінджи, посв. №07181.

24.3.2008р. інтереси відповідача представляв Черников, директор, витяг з розпорядження від 29.12.207р. №1194-к у справі. Засідання відбулося за участю прокурору відділу прокуратури АРК Кулібаба, посв. №07121.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, виступ прокурора, дослідивши представлені докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» створено відповідно до ЗУ від16 жовтня 19997р. №575/97-ВР «Про електроенергетику» та наказу Міністерства енергетики України від 15 квітня 1998р. №54 на базі державних підприємств «Національний диспетчерський центр електроенергетики «України» та «Державна електрична компанія «Укрелектропередача». Підприємство засновано на державній власності і підпорядковується Міністерству палива та енергетики України, що підтверджується Статутом ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», затвердженим Наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.7.2000р. № 278.

Відповідно до п.2.2.16 вищенаведеного Статуту, до напрямків діяльності ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» відноситься здійснення державного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії відповідно до ЗУ «Про електроенергетику» та Положення, затвердженого КМУ.

Згідно з преамбулою Закону України “Про електроенергетику”№575/97-ВР від 16 жовтня 1997 року – цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в елект роенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відповідно до статті 9 цього Закону, державний нагляд в електроенергетиці здійснюють Державна інспекція з експлуатації електричних станцій і мереж та Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та інші органи, визначені законодавством України.

Частина 4 вищенаведеної статті передбачає наступне: Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії здійснює нагляд за електричними і тепловикористовуючими установками та тепловими мережами споживачів та суб'єктів електроенергетики.

Цією ж статтею визначено, що державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії мають право, зокрема, давати споживачам та суб'єктам електроенергетики приписи про приведення засобів обліку, контролю та регулювання споживання електричної і теплової енергії у відповідність з нормами, правилами і стандартами в електроенергетиці (абзац 5 ст.9 ЗУ “Про електроенергетику”

Судом встановлено, що 12 лютого 2007року у присутності представника відповідача була проведена перевірка виконання відповідачем припису Державної інспекції з енергетичного нагляду №43/39 від 04.12.2006р. про усунення порушень законодавства про електроенергетику, про що був складений Акт №43/01 від 12 лютого 2007р.

03 квітня 2007р. була винесена постанова №47-кр про накладення штрафу за порушення законодавста про електроенергетику в розмірі триста сорок гривень за невиконання Припису №43/39 від 042006р.

Частиною 4 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством Укра їни.

Відповідно до статті 27 Закону України “Про електроенергетику”, за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів Державної ін спекції з енергетичного нагляду, пошкодження приладів обліку, суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національна комісія регулювання електроенергетики України, державні інспектори з експлуатації електричних станцій і мереж, державні інспектори з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії на підставі акта перевірки, оформленого в установленому порядку, за наявності порушень, передбачених цією статтею, видають у межах своєї компетенції суб'єктам господарської діяльності постанови про накладення штрафів за встанов леною формою.

Як свідчать матеріали справи, вищенаведена постанова № 47-кр від 03 квітня 2007 року отримана відповідачем згідно поштового повідомлення 10 квітня 2007 року, та як свідчать матеріали справи, оскаржена не була.

Згідно до статті 27 Закону України „Про електроенергетику”, суми стягнених штрафів зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 10 Положення „Про порядок накладення на суб'єктів господарської діяль ності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику”, затвердженого Постановою КМУ №1312 від 21 липня 1999 року, суб'єкт господарської діяльності повинен сплатити штраф протягом 30 днів з дня винесення постанови про його накладення.

Вищенаведений штраф є адміністративно - господарською санкцією.

Стаття 217 Господарського кодексу України встановлює, що господар ські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників гос подарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до стаття 71 КАСУ на сторони покладено обов'язок доводити ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Таким чином, сторони повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша особа.

В обґрунтування невизнання позовних вимог відповідач посилається на ст. 250 ГК України та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку із пропуском строку для стягнення штрафу.

Суд вважає вищенаведене посилання відповідача неспроможним за наступними підставами:

Відповідно до статті 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення по рушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, перед бачених законом.

Однак, суд вважає, що у вищенаведеної статті визначені строки застосування адміністративно-господарських санкцій, але ні строки позовної давності.

Відповідач не довів суду необґрунтованість позовних вимог.

Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Постанова оголошена 01.4.2008р.

Керуючись ст.ст. 94,158, 160-163,167,186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора №3 (98112, АРК, м. Феодосія, вул.. Чкалова, 179, МФО 324010, , р/р 9141 у УСБ) у доход державного бюджету України (одержувач: Держбюджет м. Феодосія; Банк одержувача: Управління Держказначейства в АР Крим м. Сімферополя, код платежу 21081100, МФО 824026, ОКПО 34740709, р/р 0024, МФО 824026, ) 340грн. штрафу.

3.           Після набрання постановою законної сили, за заявою позивача видати виконавчий лист.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.