ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.01.08 р.                     Справа № 1/337

за позовом Управління ресурсного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м. Донецьк

до відповідача Дочірнього підприємства державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України “Ресурси” “Донецьк-Ресурси”, м. Донецьк.

про стягнення 27 279 грн. 98 коп.

Суддя Азарова З. П.

При секретарі судового засідання: Розум А.С.

Представники :

Від позивача – Білицький О.В. – представ за дов. .

Від відповідача – не з”явився

СУТЬ СПРАВИ:

Управління ресурсного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м. Донецьк звернулось з позовом до Дочірнього підприємства державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України “Ресурси” “Донецьк-Ресурси”, м. Донецьк про стягнення 27 279 грн. 98 коп.

В обґрунтування позову позивач надав копії: довідки від 27.10.2006 року №б/н, наказу від 28.11.2006 року №1358 про затвердження положення про управління ресурсного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області, акт звірки взаємних розрахунків на 01.03.2007 року, претензії від 02.04.2007року №23/715, листів від 01.10.2004 року, №61 від 25.04.2007 року, розписки, накладних .

Відповідач в судове засідання 18.12.2007 року не з’явився, витребувані документи не надав, тому розгляд справи був відкладений. Позивача зобов’язано надати довідку з державної статистики про реєстрацію відповідача.

Позивач надав витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, в якому зазначена інша адреса ніж та, яка вказана в позові. Разом з витягом позивач надав поштову квитанцію про відправку копії позовної заяви та ухвали суду за новою адресою. Проте в наступне судове засідання 14.01.2008 року відповідач не з’явився, не скористався своїм процесуальним правом на захист своїх інтересів, відзив не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив, що 01.10.2004 року відповідач звернувся до позивача з листом №7 про передачу форменного обмундирування в рахунок майбутніх поставок. Позивач погодився з вказаним листом і за накладними передав майно на загальну суму 64 500 грн. 47 коп. На отримане майно відповідач видав розписку з прийняттям зобов’язань повернути це майно.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Тому суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики.

Стаття 1046 вказаного кодексу передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Загальні умови виконання зобов’язань визначені нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідач виконав свої зобов’язання частково, тому позивач звернувся з листом №15/485 про погашення боргу з визначенням суми 49 867 грн. 19 коп. Відповідач частково перерахував грошові кошти, але як вбачається з актів звірок, підписаних сторонами, борг повністю не був погашений.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивач, визначивши вартість майна, переданого відповідачу і не повернутого ним, направив 02.04.2007 року відповідачу претензію №23/715 про сплату боргу. Листом №61 від 25.04.2007 року відповідач повідомив, що сплатити заборгованість не може через відсутність грошових коштів на розрахунковому рахунку підприємства, тому позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень. Позовні вимоги доказані позивачем і підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Управління ресурсного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, м. Донецьк задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України “Ресурси” “Донецьк-Ресурси” (83000, м. Донецьк, вул. Горького,61, ) на користь Управління ресурсного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справу України в Донецькій області (83000, м. Донецьк, вул. Горького,61, 6) заборгованість у сумі 27 279 грн.98 коп. та судові витрати по сплаті державного мита у сумі 279 грн.28 коп., та інформаційно-технічне забезпечення у сумі 118грн. 00 коп.           Рішення оголошено в засіданні та набуває законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя Азарова З.П.