ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.03.08                                                                                           Справа № 9/190-4353

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Городечна М.І.

Кузь В.Л.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Октан Сервіс Груп»

на рішення          Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2008р.

у справі           № 9/190-4353

за позовом           ТзОВ «Октан Сервіс Груп», м. Київ

до відповідача Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод», с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області

про           стягнення 966881,17 грн.

за участю представників:

від позивача –18.03.2008р. Дідковська Т.О. –представник, 25.03.2008р. - не з’явився;

від відповідача –18.03.2008р., 25.03.2008р. –Кузнєцова М.І. - представник.

Представникам сторін права і обов’язки, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2008р., суддя Кропивна Л.В., позов задоволено частково, стягнуто 43 633,38 грн. основного боргу, 9 686,56 грн. інфляційних збитків, 2 119,51 грн. річних за договором купівлі-продажу ферментів від 29.10.2004р. та 106 000,00 грн. основного боргу, 21 624,00 грн. інфляційних збитків та 5 148,99 грн. річних за договором про надання тимчасової безвідсоткової фінансової допомоги від 25.10.2004 р., а також 1 905,09 грн. судових витрат із Державного підприємства “Зарубинський спиртовий завод” (с. Зарубинці, Збаразький район, Тернопільська область, ідент. номер 00375065, р/р 260091310 в „Райффайзен Банк Аваль”, м. Тернопіль, МФО 336462 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Октан Сервіс Груп” (юр. адреса : м. Київ, вул.. Дружби Народів, 8, кв. 9, поштова адреса : Київська область, м. Вишневе, вул. Жовтнева, 17, кв. 69, р/р 568 в АКБ “Правекс-Банк”, м. Київ, МФО 321983, ід. код 3255589); відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Октан Сервіс Груп” в частині стягнення з 572 897,18 грн. боргу, 50 760,25 грн. пені, 27 828,68 грн. річних та 127 182,62 грн. інфляційних збитків за недоведеністю вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.ст. 526, 530, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.193, 232 Господарського кодексу України (далі ГК України), а також зокрема тим, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач зобов’язань за договором купівлі-продажу від 20.10.2004р. № 26 не порушив, оскільки позивач не надав доказів надіслання відповідачу рахунків на оплату поставленого йому позивачем товару, а відтак у відповідача не виник обов’язок провести оплату вартості товару у відповідності до п.5.1 договору, також немає підстав для стягнення з відповідача нарахованих штрафних санкцій за невиконання грошових зобов’язань. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договорами купівлі-продажу ферментів від 29.10.200р. та надання фінансової допомоги від 25.10.2004р. № 01 та нарахованих по цих договорах штрафних санкцій за невиконання грошових зобов’язань, то ці позовні вимоги є підставними і обґрунтованими, підтвердженими доказами, які є у матеріалах справи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТзОВ “Октан Сервіс Груп”, позивач у справі, подало апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 10 січня 2008р. у справі № 9/190-4353 в частині відмовленої суми, прийняти нове рішення, яким повністю задовільнити вимоги ТзОВ “Октан Сервіс Груп”.

Скаржник посилається зокрема на те, що оскаржене рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм матеріального права.

Позивач (скаржник), обґрунтовуючи свої позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги, посилається зокрема на те, що:

-          рахунки по Договору виставлялися, вони вручалися представнику Відповідача на кожну партію товару разом з необхідними супровідними документами (накладними, податковими накладними);

-          жодним нормативно - правовим актом чи звичаєм ділового обороту не передбачено проставлення на екземплярі рахунку продавця відмітки про отримання рахунку, тому в судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача не зміг надати екземпляри рахунків з відміткою про отримання цих рахунків на ДП «Зарубинський спиртовий завод»;

-          місцевий господарський суд не надав уваги тому факту, що по договору № 26 від 20.10.2004 року відповідачем проводилися проплати;

-          зі сторони ТзОВ «Октан Сервіс Груп»на адресу ДП «Зарубинський спиртовий завод»в порядку ст.6 ГПК України 7 квітня 2006 року направлялася претензія №3/04-06 від 05.04.2006р. з вимогою погасити заборгованість до 30.04.2006р.; вказана претензія з додатками отримана ДП «Зарубинський спиртовий завод»18 квітня 2006 року (згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення), проте Державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод»заборгованість не погасило, відповідь на претензію не надало;

-          представник відповідача у судовому засіданні суду першої інстанції не заперечував того факту, що на підприємстві відповідача є заборгованість перед позивачем по договору купівлі-продажу № 25 від 20.10.2004р., крім того не заперечував проти того факту, що по вказаному договору ним (відповідачем) проводились проплати.

ДП «Зарубинський спиртовий завод», відповідач у справі, подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2008р. у справі № 9/190-4353 без змін, а апеляційну скаргу позивача –без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення.

Відповідач, заперечуючи вимоги позову, апеляційної скарги та обґрунтовуючи свої вимоги, посилається зокрема на те, що:

-          згідно з п.5.1 договору № 26 від 20.10.2004р. купівлі-продажу товару оплата за товар проводиться на підставі виставлених рахунків;

-          всупереч твердженням скаржника рахунків про оплату товару за вказаним договором скаржник не виставляв, а відтак підстав здійснити проплату у встановленому в договорі № 26 порядку у відповідача не виникло, таким чином скаржник не вчинив дій, які встановлені вищезгаданим договором, що зумовлюють можливість виконання відповідачем обов’язку щодо оплати;

-          відповідно, безпідставно позивач нарахував та пред’явив до стягнення пеню, збитки від інфляції та три проценти річних.

Представники сторін у судових засіданнях підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, доповненні до неї та у відзиві на апеляційну скаргу, а також поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, суд встановив наступне.

ТзОВ «Октан Сервіс Груп» звернулось 17.10.2007р. до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ДП «Зарубинський спиртовий завод», з врахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог, про стягнення 966 881,17 грн. заборгованості, з яких :

- 722 530,56 грн. основного боргу, який складається з :

572 897,18 грн. боргу за договором купівлі-продажу № 26 від 20.10.2004 р.,

43 633,38 грн. боргу за договором купівлі-продажу ферментів від 29.10.2004 р.

106 000,00 грн. боргу за договором про надання фінансової допомоги від 25.10.2004 р. ,

а також

-50 760,25 грн. пені, нарахованої за період з 18.04.2006 р. по 18.10.2006 р., за невиконання грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу № 26 від 20.10.2004 р.,

-158 493,18 грн. інфляційних збитків, у тому числі:

21 624 грн. за період з квітня 2006 р. по листопад 2007 р. з підстав невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором № 01 від 25.10.2004 р. про надання тимчасової безвідсоткової фінансової допомоги;

127 182,62 грн. за період з квітня 2006 р. по листопад 2007 р. з підстав невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу № 26 від 20.10.2004 р.;

9686,56 грн. за період з квітня 2006 р. по листопад 2007 р. з підстав невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором від 29.10.2004 р. купівлі-продажу ферментів;

- 35 097,18 грн. 3%річних, у тому числі :

27 828,68 грн. за період з 18.04.2006 р. по 01.12.2007 р. за користування грошовими коштами з підстав невиконання грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу № 26 від 20.10.2004 р,

5 148,99 грн. за період з 18.04.2006 р. по 01.12.2007 р. за 591 день за невиконання грошових зобов'язань по договору № 01 від 25.10.04 р. про надання тимчасової безвідсоткової фінансової допомоги,

2 119,51 грн. за період з 18.04.2006 р. по 01.12.2007 р. за 591 день за невиконання грошових зобов'язань згідно договору від 29.10.04 р. купівлі-продажу ферментів.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи: 1) відповідач придбав у позивача:

-          за договором купівлі-продажу від 20.10.2004р. за № 26 (далі Договір № 26) зерно на загальну суму 602 731,27 грн.;

-          ферменти, вартістю 43 633.38 грн, на підставі усної домовленості та згідно з накладною № 11/01 та податковою накладною № 10/01 від 11.11.2004р.;

2) також позивачем надано відповідачу тимчасову безвідсоткову фінансову допомогу строком на два місяці у розмірі 106 000,00 грн. згідно з договором від 25.10.2004р., що підтверджується платіжними дорученнями № 76 та № 77 від 29.10.2004р., якими на рахунок відповідача перерахована вищезгадана сума.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Таким чином, підстави виникнення зобов’язань (цивільних прав та обов’язків) встановлені ст.11 ЦК України, зокрема з договорів (що і є у даному випадку), тобто носять диспозитивний характер. Це полягає у обов'язку сторін договору виконувати взяті на себе зобов'язання, визначені умовами цього договору.

Пунктом 5.1 договору купівлі-продажу № 26, укладеного 20 жовтня 2004 р. між ТзОВ «Октан Сервіс Груп», як Продавцем, та ДП «Зарубинський спиртовий завод», як Покупцем, сторони передбачили, що оплата за товар проводиться за кожну партію товару по факту поставки на підставі виставлених рахунків не пізніше трьох банківських днів.

У даному випадку висновки суду першої інстанції про те, що:

- позивач не надав доказів надіслання відповідачу рахунків на оплату поставленого йому позивачем товару, відтак, у відповідача не виник обов'язок провести оплату вартості товару у відповідності до п.5.1 договору;

- за таких обставинах справи є недоведеними вимоги ТзОВ «Октан Сервіс Груп»щодо стягнення з відповідача 572 897,18 грн. заборгованості за поставлений йому товар за вказаною угодою, а також нарахованих штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань, а саме: 50 760,25 грн. пені, нарахованої за період з 18.04.2006 р. по 18.10.2006 р., 127 182,62 грн. інфляційних збитків за період з квітня 2006 р. по листопад 2007 р. та 27 828,68 грн. річних за період з 18.04.2006 р. по 01.12.2007р., оскільки правові наслідки, у вигляді, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, в силу статті 611 ЦК України, настають лише у разі порушення зобов'язання, у той час, коли відповідач зобов'язань не порушив, -

є безпідставними, з огляду на наступне.

Жодним нормативно-правовим актом чи звичаєм ділового обороту не передбачено проставлення на екземплярі рахунку продавця відмітки про отримання рахунку.

Як стверджує позивач, рахунки по договору № 26 виставлялися, вони вручалися представнику Відповідача на кожну партію товару разом з необхідними супровідними документами (накладними, податковими накладними). Ця обставина підтверджується тим фактом, що по договору № 26 від 20.10.2004 року відповідачем проводилася часткова сплата. Так, згідно з актом від 01.12.2004 року ДП «Зарубинський спиртовий завод» наданими послугами в сумі 9 834,09 гривень розраховувалось по договору купівлі - продажу № 26. Також, 25 червня 2005 року в рахунок погашення заборгованості по договору № 26 від 20.10.2004 року перераховано грошових коштів на суму 20 000,00 гривень. Тобто, це підтверджує факт, що рахунки виставлялися і відповідач знав, що повинен розрахуватися за поставлений товар.

Також, зі сторони ТзОВ «Октан Сервіс Груп»на адресу ДП «Зарубинський спиртовий завод»в порядку ст.6 ГПК України 7 квітня 2006 року направлялася претензія №3/04-06 від 05.04.2006р. з вимогою погасити заборгованість до 30.04.2006р.; вказана претензія з додатками отримана ДП «Зарубинський спиртовий завод»18 квітня 2006 року (згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення), проте Державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод»заборгованість не погасило, відповідь на претензію не надало.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У даному випадку, позивач просить застосувати правові наслідки порушення зобов’язання (пеня, штраф, три проценти річних, збитки від інфляції) з моменту отримання відповідачем претензії, а саме: з 18 квітня 2006р.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідними розрахунками, сума основного боргу у відповідності до договору, становить 572897,18 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки (штрафу, пені) є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідними розрахунками, пеня, нарахована на суму основного боргу у відповідності до договору, становить 50760,25 грн., які на підставі ст.624 ЦК України підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов’язання відповідачу на підставі ст.625 ЦК України нараховано 3% річних від простроченої суми та індекс інфляції (обґрунтований розрахунок є в матеріалах справи).

Згідно з ч.4 ст.232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Відповідно до розрахунку розмір нарахування 3% річних складає 27828,68 грн. розмір інфляційних нарахувань –127182,62 грн.

З огляду на викладене, матеріали справи, рішення місцевого господарського суду в частині відмови позивачу задоволені позову на суму 572 897,18 грн. боргу, 50 760,25 грн. пені, 27 828,68 грн. річних та 127 182,62 грн. інфляційних збитків, з мотивів порушення відповідачем зобов'язань, підставою виникнення яких є договір купівлі-продажу № 26 від 20.10.2004 р., підлягає скасуванню, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача у частині:

-          стягнення 43 633,38 грн. боргу, 9 686,56 грн. інфляційних збитків та 2 119,51 грн. трьох процентів річних з підстав невиконанням ДП «Зарубинський спиртзавод»зобов’язань з оплати за передані йому у власність підставі накладної № 11/01 від 11 листопада 2004 р. ферменти;

-          стягнення 106 000,00 грн. боргу, 21 624 грн. інфляційних збитків, 5 148,99 грн. трьох процентів річних, за договором про надання фінансової допомоги від 25.10.2004р.;

то суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови погоджується з судом першої інстанції у наступному.

Позивачем на доведення цих вимог представлена накладна на суму 43 633,38 грн. із зазначенням назви товару (8 позицій), його ціни та виміру, на якій проставлено печатку ДП «Зарубинський спиртзавод».

У свою чергу відповідач факт отримання ДП «Зарубинський спиртзавод»ферментів не заперечує і додає податкову накладу від 11.11.2004 р. на вказаний товар , яка є не лише податковим, але й розрахунковим документом, що надається продавцем на вимогу покупця.

На підставі вказаних документів суд першої інстанції зробив правильний висновок, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини з продажу ферментів на загальну суму 43 633,38 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції у тому, що строку оплати за товар сторони не визначили, а тому, за приписами ст. 530 ЦК України, обов’язок оплатити вартість проданих ферментів у відповідача у семиденний строк пов'язується з правом кредитора вимагати його виконання у будь-який час.

Таку вимогу кредитор направив боржнику 07.04.2006р. , про що свідчить штамп поштового відділення зв'язку.

Відповідач вимогу кредитора не виконав, доказів, що підтверджують виконання відповідачем оплати повної ціни переданого йому товару та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору як у місцевому так і в апеляційному господарських судах суду не подано, а тому правомірними є вимоги щодо стягнення з відповідача 43 633,38 грн. заборгованості за переданий йому у листопаді 2004 р. Позивачем товар.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В силу положень ч. 4 ст. 232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Відтак, такими, що підлягають до задоволення, оскільки грунтуються на положеннях ст. 625 ЦК України та ч. 4 ст. 232 ГК України, є вимоги позову про стягнення з Відповідача 9 686,56 грн. інфляційних збитків за період з квітня 2006 р. по листопад 2007 р. та 2 119,51 грн. - 3% річних за період з 18.04.2006 р. по 01.12.2007 р.

Також, документально підтвердженими є доводи позивача про перерахування ним на рахунок відповідача коштів в розмірі 106 000,00 грн. відповідно до платіжних доручень № 76 та № 77 від. 29.10.2004 р. на виконання укладеного 25.10.2004р., між ТзОВ «Октан Сервіс Груп»та ДП «Зарубинський спиртзавод»договору про надання тимчасової безвідсоткової фінансової допомоги.

У відповідності до п. 5.1 вказаного договору строк надання тимчасової безвідсоткової фінансової допомоги ДП «Зарубинський спиртзавод»складає 60 днів (два місяці) з моменту отримання коштів про даному договору. Відповідно до п. 6.1 даної угоди по закінченні строку, вказаного у п. 5.1 договору, відповідач узяв на себе зобов'язання протягом 3-х днів повернути суму тимчасової фінансової допомоги.

Оскільки відповідач порушив свої зобов’язання з повернення тимчасової безвідсоткової фінансової допомоги, то          позивач правомірно нарахував боржнику, Державному підприємству «Зарубинський спиртзавод», 21 624,00 грн. інфляційних збитків та 5 148,99 грн. - 3% річних за весь час прострочки.

Отже, такими, що підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на положеннях ст. 625 ЦК України та ч. 4 ст. 232 ГК України, є вимоги позову щодо стягнення з відповідача 21 624,00 грн. інфляційних за час прострочення з квітня 2006 р. по листопад 2007 р. та 5 148,99 грн. - 3% річних за період 18.04.2006 р. по 01.12.2007р.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи, Львівський апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2008р. у справі № 9/190-4353 таким, що прийняте з повним з’ясуванням обставин, які мають значення для справи, проте неправильним застосування норм матеріального права, що призвело до висновків, викладених у рішенні, які не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Скасувати частково рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2008р. у справі № 9/190-4353. Прийняти нове рішення.

2.          Позов ТзОВ «Октан Сервіс Груп»задоволити повністю. Стягнути з Державного підприємства «Зарубинський спиртзавод» (с. Зарубинці, Збаразький район, Тернопільська область, ідент. номер 00375065, р/р 260091310 в „Райффайзен Банк Аваль”, м. Тернопіль, МФО 336462 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Октан Сервіс Груп” (юр. адреса: м. Київ, вул.. Дружби Народів, 8, кв. 9, поштова адреса: Київська область, м. Вишневе, вул. Жовтнева, 17, кв. 69, р/р 568 в АКБ “Правекс-Банк”, м. Київ, МФО 321983, ідентифікаційний код 3255589) 722 530,56 грн. основного боргу, 50 760,25 грн. пені, 158 493,18 грн. інфляційних збитків, 35 097,18 грн. річних.

3.          Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції та в апеляційному порядку покласти на відповідача.

4.          Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку

Постанова оформлена і підписана 14.04.2008р.

Головуючий суддя                     Процик Т.С.

Суддя                     Городечна М.І.

Суддя                     Кузь В.Л.