ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.01.08
Справа № 4/644пн.

Суддя Батюк Г.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності- фізичної особи ОСОБА_1, м.Первомайськ, золоте-1 Луганської області  Луганської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" в особі
Серговської філії,м.Стаханов Луганської області

про визнання відсутності права

за участю представників сторін:

від позивача -ОСОБА_1.,паспорт НОМЕР_1від
29.11.97;

від відповідача -Галлямов Р.Г.,
дов. № 68 від 01.01.08.

в с т а н о в
и в:

Суть спору:
позивачем заявлені вимоги про визнання відсутності права у ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання»в особі Серговської філії вимоги ОСОБА_1. стягнення
рахунку споживання недоврахованої електроенергії № А 4317/4акт на суму  3354 грн. 41 коп.( в тому числі ПДВ),
нарахованої по Акту № 00501548 від 28.03.07 про порушення споживачем «Правил
користування електричною енергією».

Не зважаючи на те, що у прохальній
частині позовної заяви позивачем вказано про визнання відсутності права у ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання» в особі Серговської філії вимоги ОСОБА_1.
... (як фізичної особи), фактично з позовної заяви та наданих до неї матеріалів
вбачається , що позивачем по справі є суб'єкт
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. Тому вимогами
позивач за позовом є вимоги про визнання відсутності права у ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання»в особі Серговської філії вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. стягнення рахунку
споживання недоврахованої електроенергії № А 4317/4акт на суму  3354 грн. 41 коп.( в тому числі ПДВ),
нарахованої по Акту № 00501548 від 28.03.07 про порушення споживачем « Правил
користування електричною енергією».

У судовому засіданні 24.01.08 по
справі, згідно  ст. 77 ГПК України, була
оголошена перерва до 25.01.08.

Рішення господарського суду
Луганської області виноситься 25.01.08.

Представник відповідача у відзиві
на позовну заяву від 10.12.08 №б/н відповідач проти позову заперечує з
наступного:

- виходячи із змісту положень ст.
20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України заявлені
позивачем вимоги на захист своїх прав в частині визнання відсутнім у позивача
права вимагати від відповідача сплачення 3354 грн. 41 коп.  не можуть бути способом захисту прав та
охоронюваних законом інтересів, оскільки не передбачені законом чи договором;

-Верховний Суд України у своїй
постанові від 13.07.04 та Вищий господарський суд України у п.14 свого
інформаційного листа від 11.04.05 № 01-8/344 зазначають, що коли предмет позову
не відповідає встановленим законом чи договором способам захисту прав, суд
повинен відмовити у позові, та з інших підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши обставини справи,
надані  матеріали суд  прийшов до наступного.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що  в 2005 році за
договором купівлі - продажу позивачем придбане нежиле приміщення адресою: м.
Первомайськ, вул. Ізвесткова, 31, в якому
ним розташований продовольчий магазин "Ліка".

Між ТОВ «Луганське енергетичне
об'єднання» в особі Серговської філії (відповідачем у справі) та Суб'єктом
підприємницької діяльності- фізичної особи ОСОБА_1 (позивачем у справі)  був укладений договір № А 4317 від 01.04.05
про постачання електричної енергії.

Згідно п.1.1 вищезазначеного
договору, »Постачальник електричної енергії»(відповідач у справі) зобов'язався
постачати електроенергію «Споживачу»(позивачу у справі), а «Споживач»(позивач у
справі) зобов'язався оплачувати »Постачальник електричної енергії»її вартість
та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до
договору, що є його невід'ємними частинами.

Крім того, позивач у позовній заяві
зазначає, що 28.03.07 представниками ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання»в
особі Серговської філії ( відповідача у справі) було проведено перевірку
приміщення  магазину "Ліка",
яке належить позивачу, за результатами перевірки виявлено, що за розподільним
щитом знаходиться мережа токоприймача, яка не забезпечена розрахунковим засобом
обліку, прилад внутрішньо - будинкової мережі житлового будинку № 31 з точкою
підключення в підвальному приміщенні житлового будинку, суміжного з приміщенням
магазину, про що був складений акт № 00501548 від 28.03.07 про порушення
споживачем п.п3.1, 3.6, 3.19 "Правил користування електричною
енергією" (далі -Правила), та розрахунок споживання недорахованої
електроенергії на суму 3294,76 грн. (в т.ч. ПДВ), та отриманий 17.05.07. Також
відповідачем був виставлений  рахунок
А4317/4акт на суму 3354,41 грн. (в т.ч. ПДВ) і повідомлення про припинення
подачі електроенергії (а.с.19). Але, позивач вважає, що сума рахунку не
відповідає сумі розрахунку.

Позивач також зазначив, що акт та
розрахунок є незаконними та безпідставними, а дії відповідача є
протиправними,  у відповідача відсутнє
право вимоги від позивача стягнення суми недоврахованої електроенергії
нарахованої на підставі акту № 00501548 від 28.03.07  про порушення споживачем Правил, вказаний акт
не може бути належним доказом порушень з
боку позивача, оскільки ним не підписаний.

Також позивач зазначив, що
заперечує проти ствердження відповідача щодо споживання ним електричної енергії
від точки, незабезпеченої розрахунковим засобом обліку, та цей факт
відповідачем не доведено. Позивач вказує, що норми споживання електроенергії
магазином "Ліка'' постійно однакові - в межах 400 - 500 кВт на місяць.
Крім того, 29.10.07 представниками відповідача було проведено перевірку
показників споживання магазином електричної енергії, за результатами якої
складений акт № 060574. За результатами перевірки порушень не виявлено.

Таким чином, позивач вважає, що акт
№ 00501548 від 28.03.07, рахунок
№А4317/4акт на суму 3 354 грн. 41 коп. не відповідають «Правилам
користування електричною енергією», затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.1999  №1357 та Методиці
обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику
внаслідок порушення споживачем Правил.

Відповідач проти позову заперечує,
з підстав, викладених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін та обставини
справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України однією з основних засад здійснення судочинства є законність.

Відповідно до ст. 20 Господарського
кодексу України держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим Кодексом
та іншими законами України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 2 ст. 16 цього ж
Кодексу передбачаються способи захисту порушених прав. Крім того, цією ж нормою
передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,
що встановлений договором або законом.

Способами захисту цивільних прав і
інтересів можуть бути визнання права, визнання недійсним правочину, припинення
дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення,
примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової
шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди), визнання рішення незаконним,
визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади або органу
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи вищенаведені приписи
законів, предмет позову не відповідає визначеним діючим законодавством способам
захисту прав.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи, суб'єкти підприємницької діяльності вправі звертатися до
господарського суду, згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або охоронюваних прав і охоронюваних законом
інтересів.

Позивач у позові наполягає на
вимоги  визнати відсутність права у ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання»в особі Серговської філії вимоги ОСОБА_1.
стягнення рахунку споживання недоврахованої електроенергії № А 4317/4акт на
суму  3354 грн. 41 коп.( в тому числі
ПДВ), нарахованої по акту № 00501548 від 28.03.07 про порушення споживачем

«Правил користування електричною
енергією»- сума 3294 грн. 76 коп.( з ПДВ- 3354 грн. 41 коп.)

Проте, виходячи із змісту положень
ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України
заявлені позивачем вимоги на захист своїх прав в частині визнання відсутнім у
ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" в особі Серговської філії
права вимагати від суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
сплачення 3354 грн. 41 коп., нарахованої по Акту № 00501548 від 28.03.07 про
порушення споживачем «Правил користування електричною енергією».внаслідок того,
що ці дії порушують умови Договору про постачання еклектичної енергії і Правил
користування електричною енергією, тим самим порушуючи права і інтереси
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 не можуть бути
способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки не
передбачені законом чи договором.

Таким чином, зазначена позовна
вимога не може бути самостійним предметом спору в господарській справі. По
суті така вимога спрямована на встановлення факту, що має юридичне значення, а
не на поновлення порушеного права або захист
охоронюваного законом інтересу. Цей факт може встановлюватись
господарським судом лише у разі вирішення спору про право та може бути
елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Тобто позивач
не позбавлений права захисту порушеного на його погляд права у інший спосіб.

Так, суд може встановити  факт
допущення відповідачем вказаних у даному позові порушень вимог Правил та
відповідного договору в частині  нарахування
відповідачем  суми недоврахованої
електроенергії  у розмірі 3354 грн. 41
коп. ( в тому числі ПДВ), та оцінити правомірність вимоги відповідача про
сплату позивачем  вказаної суми.

Однак, звертаючись до суду з
вимогою про визнання у відповідача відсутності права на вимогу оплати позивачем
суми в розмірі 3294 грн.76 коп., що була нарахована на підставі рішення комісії
по розгляду акта від 28.03.07 № 00501548, оформленого у формі протоколу від
17.05.07 № 126, фізична особа-підприємець ОСОБА_1. обґрунтовує свій позов
ймовірним порушенням її права відповідачем внаслідок неправомірного, на її
думку, нарахування до сплати вартості недоврахованої електроенергії.

Положенням ч.1 ст. 16 ЦК України
визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому ч.2 ст.16
цього Кодексу встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, та
зауважено при цьому, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.25 Закону України «Про
електроенергетику»споживачі електричної енергії мають право, зокрема, на
відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з
законодавством. Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм
реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, Законами України «Про
захист прав споживачів», «Про захист економічної конкуренції», «Про
енергозбереження», іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, позивач має можливість
на захист права, порушеного, на його думку, при складанні представниками
енергопостачальної організації акту про порушення Правил користування
електричною енергією і подальшого виставлення оскаржуваного рахунку про оплату
недоврахованої електроенергії, у порядку, визначеному вищевказаними
законодавчими положеннями.

Крім того, п.6.41. ПКЕЕ у разі
виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим
представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує
електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил
або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника
споживача оформляється двосторонній акт порушень. На підставі акта порушень
уповноваженими представниками постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів
про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума
завданих споживачем збитків та виписуються споживачу додаткові розрахункові
документи для сплати відповідно до законодавства України (п.6.42. ПКЕЕ).

При цьому, п.6.43. ПКЕЕ визначено,
що спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта, визначення
розміру коштів, належних до оплати, здійснення платежів вирішуються у судовому
порядку.

На підставі викладеного, виходячи
із змісту положень статті 20 ГК України та статті 16 ЦК України заявлені
позивачем вимоги не можуть бути способом захисту прав та охоронюваних законом
інтересів, оскільки є такими, що не передбачені законом чи договором (аналогічна
правова позиція викладена Вищим господарським судом України в постанові від
06.12.2007 у справі № 11/133н(5/264н) за позовом СФГ „Ніка” до ТОВ „ЛЕО” про
визнання відсутності права).

За таких обставин, позовні вимоги
про визнання відсутності права у ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» в особі
Серговської філії вимоги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1. стягнення рахунку споживання недоврахованої електроенергії № А
4317/4акт на суму  3354 грн. 41 коп.( в
тому числі ПДВ), нарахованої по Акту № 00501548 від 28.03.07 про порушення
споживачем «Правил користування електричною енергією», слід визнати
необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене слід
визначити, що позивачем не доведені вимоги про визнання відсутності права у ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання»в особі Серговської філії вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. стягнення рахунку
споживання недоврахованої електроенергії № А 4317/4акт на суму  3354 грн. 41 коп.( в тому числі ПДВ),
нарахованої по Акту № 00501548 від 28.03.07 про порушення споживачем «Правил
користування електричною енергією», у зв'язку з чим у задоволенні позовних
вимог,  слід відмовити.

У судовому засіданні, 25.01.08, за
згодою представників  участників судового
процесу було оголошено вступну  та
резолютивну частину рішення.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК
України витрати по держмиту та судові витрати
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст.44,49,  77,82, 84, 85 ГПК
України,  суд

в и р і ш и в
:

1.У задоволені позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на
позивача.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно
до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення -30.01.08.

Суддя
Г.М.Батюк