ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 січня 2008 р.

№ 22/284

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кривда Д.С,

суддів            Жаботиної Г.В, Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалтинговий Центр “Сервіс”

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007р.

у справі № 22/284 Господарського суду Львівської області

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалтинговий Центр “Сервіс”

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору Рава-Руська митниця

про стягнення 20784,65 грн.,

ВстановиВ:

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалтинговий Центр “Сервіс” не відповідає вимогам розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України. Статтею 129 Конституції України обов’язковість рішень суду визначено як основну засаду судочинства, яка конкретизується у процесуальному законодавстві і пов’язується з набранням рішенням законної сили. Враховуючи визначену Конституцією України обов’язковість судового рішення, законодавцем визначені процедури звернення рішень до виконання, яким і завершується судова справа.

Принцип обов’язковості виконання судового рішення покладено у ст.ст.23, 27, 34, 40 Закону України “Про судоустрій”, приписами яких на суддів покладено обов’язок здійснення контролю відповідно до закону за своєчасним зверненням до виконання судових рішень, та ст.ст.109, 111-16 ГПК України, якими визначено порядок подання касаційних скарг.

Відповідно ст. 109 ГПК України касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через місцевий чи апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову. Наслідки недотримання порядку подання касаційної скарги визначено п.2 ч.1 ст.111-3 ГПК України, згідно якого касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу надіслано інакше ніж через місцевий або апеляційний господарський суд. Як випливає з приписів даної норми, законодавцем покладено обов’язок на суд повернути касаційну скаргу без розгляду у випадку порушення скаржником порядку подання касаційної скарги, передбаченого ст. 109 ГПК України.

Оскаржуючи постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007р., Товариство з обмеженою відповідальністю “Консалтинговий Центр “Сервіс” подало касаційну скаргу безпосередньо на адресу Вищого господарського суду України, тим самим порушивши приписи ст. 109 ГПК України, а тому Вищий господарський суд України не має права прийняти до розгляду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007р. і зобов’язаний її повернути.

Невиконання даної правової норми тягне правовий наслідок, передбачений п.2 ч.1 ст.111-3 ГПК України, імперативом якої на господарський суд касаційної інстанції покладено обов’язок не прийняти і повернути касаційну скаргу без розгляду, якщо скаргу надіслано інакше, ніж через господарський суд, що прийняв оскаржуване рішення.

Після усунення зазначених недоліків скаржник не позбавлений можливості подати належно оформлену касаційну скаргу у порядку, встановленому розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 86, 111, п. 2 ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України, Вищий Господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Консалтинговий Центр “Сервіс” а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2007р. у справі №22/284 Господарського суду Львівської області повернути без розгляду.

Головуючий - суддя                     Кривда Д.С.

судді                     Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.