ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" січня 2008 р.

Справа № 11-27/307-06-9210

За позовом: Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт”.

До відповідача: Одеської залізниці.

про стягнення 10138,08 грн.

Суддя Власова С.Г.

Представники:

Від позивача: Остапов В.В (за довіреністю);

Від відповідача: Слюсар М.М. (за довіреністю);

Суть спору: 11.09.2006 р. за вх. № 11243 ДП „Іллічівський морський торговельний порт” (далі - Позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської залізниці (далі – Відповідач) про стягнення 10138,08 грн. завданої матеріальної шкоди.

13.09.2006 р. суддею Семенюком Г.В. порушено провадження у справі та присвоєно № 27/307-06-9210.

Ухвалою від 03.05.2007 р. позовну заяву ДП „Іллічівський морський торговельний порт” залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2007 р. ухвалу від 03.05.2007 р. –скасовано, а справу № 27/307-06-9210 передано на розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою від 10.07.2007 р. справу за № 27/307-06-9210 прийнято до провадження суддею Власовою С.Г. та присвоєно № 11-27/109-07-3226.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 10.08.2007 р. за вх. № 18612, 13.11.2007 р. за вх. № 25660 надав заперечення на відзив відповідача, 21.12.2007 р. за вх. № 28973 додаткові пояснення у справі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, 27.07.2007 р. за вх. № 17415 та 07.11.2007 р. за вх. № 25292 надав відзив на позов.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників позивача, суд встановив наступне:

11.03.2006 р. під час виконування маневрових робіт о 9 год 30 хв. тепловозом ЧМЄ-3 № 4080, який належить Одеській залізниці, відбулося зіткнення першого піввагона № 65542359 з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” инв. № 4-24, які належатьПозивачу.

Позивач вказує, що у результаті зіткнення його майну було завдано шкоду в сумі 10138,08 грн. та вважає, що Відповідач –Одеська залізниця відповідно до ст. 1172 ЦК України повинна відповідати за завдану шкоду.

Одеська залізниця проти позовних вимог заперечує (відзив на позовну заяву вх. № 17415 від 27.07.2007 р.) та вказує, що вина залізниці документально не підтверджена, зазначена дорожньо-транспортна пригода не зареєстрована у відповідному підрозділі ДАІ України, а також відсутній причинно наслідковий зв’язок для покладення відповідальності на залізницю.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 10.08.2007 р. за вх. № 18612 надав заперечення на відзив в яких зазначає, що вина залізниці у нанесенні майну порту матеріальної шкоди документально підтверджена та посилаючись на п. 8.4 договору № 198 між Одеською залізницею та Іллічівським морським торговельним портом про обробку вагонів з вантажами який діє з 20.10.2005 р. по 20.10.2008 р. вказує , що порушення однією із сторін умов договору оформлюється актом за підписами представників сторін. Крім того згідно розділу 4 Інструкції про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України розслідування випадків транспортних подій, що трапилися на під'їзних коліях розслідуються разом с представниками цього підприємства.

Позивач наполягає на тому , що розслідування було проведено двосторонньо та згідно акту розслідування комісія дійшла висновку, що причиною зіткнення стало порушення працівниками відповідача Інструкції з охорони праці та забезпеченню безпеки руху при виконанні маневрових та вантажних робот в порту № ИР-103/2.

Підтвердженням того, що розслідування було двостороннім позивач вважає наявність в матеріалах розслідування оригіналів пояснювальних записок працівників залізниці, які були причетними до зіткнення тепловозу відповідача з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” інв. № 4-24, що належать порту та зазначає , що вказані документи були надані комісії уповноваженими посадовими особами відповідача в ході проведення сумісного розслідування.

У зв'язку з чим позивач посилаючись на ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, наполягає на відшкодуванні шкоди, завданої працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків. Крім того вважає виною відповідача у порушенні умов договору відмову представника відповідача від підпису акту розслідування зіткнення. Такі дії можуть розцінюватися як порушення п. 8.4 договору №198.

Також позивач зазначає , що відповідачем не зазначено, в чому саме полягають протиріччя в матеріалах справи, а вказівку відповідача про те, що зіткнення в супереч вимогам Постанови КМУ "Про затвердження Порядку обліку дорожньо-транспортних пригод" не зареєстровано в ДАЇ вважає недоречною так як відповідно до п. 9 Порядку не підлягають обліку пригоди (небезпечні випадки), що сталися за участю тракторів, інших самохідних машин і механізмів, що сталися під час виконання ними основних виробничих операцій. Крім того цей Порядок визначає процедуру єдиного обліку дорожньо-транспортних пригод. В даному випадку зіткнення сталося під час проведення маневрових робіт на підприємстві, а не в наслідок ДТП.

07.11.2007 р. Відповідач надав відзив на позов, в якому додатково вказав на обставини зіткнення , а саме зазначив, що складачу поїздів Адоськіну А.А. маневровим диспетчером Зданевич А.М. була дана команда про подачу 25 порожніх вагонів на територію Іллічівського морського торговельного порту під навантаження марганцевої руди. Зданевич А.М. про подачу вагонів на територію Іллічівського морського торговельного порту заздалегідь попередила диспетчера по залізничних операціях Іллічівського морського торговельного порту Савельєву Н.М., яка в свою чергу о 8 год. 20 хв. попередила змінного диспетчера 2-го терміналу Кочмара Н.Ф. і о 8 год. 40 хв. магазинера складу № 21 Коневегу Л.А. (ксерокопії пояснень додаються)але відповідач вважає, що працівники Іллічівського морського торговельного порту в порушення вимог пункту 17, розділу Ш „Інструкції по забезпеченню безпеки руху при здійсненні маневрових і вантажних робіт в порту", затвердженої 27.12.2002р. начальником ДН-1 Одеської залізниці та начальником Іллічівського морського торговельного порту (т. 2 а/с 8-12) не прийняли заходів по звільненню колій для проїзду потягу з вагонами на фронт навантаження-вивантаження, та не припинили вантажні роботи 11.03.2006р.

Після докладу чергового по станції про готовність маршруту в сторону 8-ї під'їзної колії порту складач поїздів Адоськін О.А. дав команду машиністу маневрового локомотива Лунзі О.І. про початок руху вагонами вперед. При русі складач поїздів, знаходячись на спеціальній підніжці 1-го за рухом вагона, давав команди про рух маневрового составу машиністу, який їх повторював і подавав часті сповіщальні сигнали при русі по 8-ї під'їзній колії Іллічівського морського торговельного порту.

При під'їзді до 10 причалу 8-ї під'їзної колії складач поїздів Адоськін О.А. на відстані 10 вагонів побачив виїжджаючий на технологічний проїзд трактор Т-150 № 59 з причепом № 4-24, водій якого Козаченко В.В. в порушення пунктів 20, 22, 23 розділу Ш „Інструкції по забезпеченню безпеки при виконанні маневрових і вантажних робіт в порту", при під'їзді до технологічного проїзду, не доїзжаючи 5 метрів до крайньої рейки, не зупинився перед технологічним проїздом, уважно не подивився в один, та другий бік, не впевнився у відсутності рухомого маневрового состава, пересік залізничну колію, і продовжив рух вздовж 8-ї під'їзної колії порту, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) 11.03.2006 р.

Відповідач наполягає на тому, що при зіткненні вагонів з трактором 11.03.2006р. водій трактора знаходився в кабіні трактора ( т.1 а/с 17-18 пояснення Адоськіна А. А.) та основною причиною наїзду вагонів на трактор Т-150 № 59 з причепом „Дроубар" інв. № 4-24 вважає порушення пунктів 17, 20, 22, 23, 24,28 розділу 3 „Інструкції по забезпеченню безпеки руху при здійсненні маневрових і вантажних робіт" (т. 2 а/с 8-12) працівниками Іллічівського морського торговельного порту, а також порушення водієм трактора Козаченко В.В. розділу 2, пункту 2.9, п/п 2.9 та розділу 20 пункту 20.1 правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 р. № 1306, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) 11.03.2006р.

Позивач з викладеними у відзиві обставинами не погоджується , 13.11.2007 р. за вх. № 25660 надав заперечення на відзив Відповідача, в якому зазначив, що посилання відповідача на відсутність у нього вини, як на правову підставу відсутності відповідальності за шкоду, є безпідставним та вказує на те, що розслідування випадку зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” інв. № 4-24 було проведено за участю представників відповідача 22.03,2006 р. , що підтверджується матеріалами справи.

Згідно акту розслідування комісія дійшла висновку, що причиною зіткнення стало порушення працівниками відповідача Інструкції з охорони праці та забезпеченню безпеки руху при виконанні маневрових та вантажних робіт в порту № ИР-103/2.

Позивач також зазначив, що Протокол оперативної наради ст. Іллічівськ Одеської залізниці від 23.05.2007 р. не є належним доказом у справі, оскільки він був складений пізніше ніж сталося зіткнення, та після складення акту розслідування та направляння портом на адресу відповідача претензії з вимогою сплатити матеріальну шкоду. Також зазначений документ є лише протоколом наради, а не актом розслідування, який складається Відповідно до Інструкції про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України.

Позивач також вважає посилання Відповідача на те, що водій трактора знаходився в кабіні, а сам трактор рухався необґрунтованим, оскільки зазначені твердження спростовується пояснювальними записками Кохно В. С. та самого водія трактора Козаченко В. В., в яких зазначено, що водій покинув кабіну трактора, крім того, це відображено в акті розслідування від 22.03.2006 р.

Також позивач вказує на те, що підтвердженням вини відповідача, на його думку, є зміст самої пояснювальної записки складача потягу Адоськіна А. А., в якій він пояснює, що бачив трактор та подавав команди по рації про необхідність зупинки потягу, проте дублювання не почув після чого сталося зіткнення. Згідно пояснювальної записки працівника відповідача машиніста потягу Лунги О. І. ні він, ні диспетчер ніяких команд складача Адоськина не чули (як було встановлено потім рація знаходилася у справному стані). За таких обставин правомірно зробити висновок, що причиною зіткнення стала недбалість працівників відповідача.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

20.10.2005 р. між сторонами у справі було укладено Договір № 198 про обробку вагонів з вантажами який діє з 20.10.2005 р. по 20.10.2008 р.

Відповідно до п. 8.2 зазначеного Договору, з метою забезпечення безпеки руху та маневрової роботи, особливо в місцях перетинання залізничних колій і автомобільних доріг, а також дотримання особистої безпеки сторони керуються Правилами технічної експлуатації і інструкціями, затвердженими Укрзалізницею, начальником Залізниці, інструкціями з безпеки руху поїздів і техніки безпеки при виконанні маневрової роботи.

Випадки порушення безпеки руху, пошкодження рухомого складу розглядаються начальником Станції і Порту, що підтверджується спільними рішеннями –протоколом за обопільними підписами.

З викладеного вбачається ,що відповідно до п. 8.2. зазначеного договору, при виконанні маневрових та вантажних робіт в порту сторони повинні керуватися Інструкцією з охорони праці та забезпеченню безпеки руху при виконанні маневрових та вантажних робіт в порту № ИР-103/2 (а.с.137), затвердженої начальником ІМТП (17.07.2002 р.) та Начальником Одеської дирекції залізничних перевезень (27.12.2002 р.).

Відповідно до абз. 5, 6 п. 11, п. 12 зазначеної Інструкції при здійснені маневрів в місцях роботи путніх бригад, з перетином переїздів, на шляхах вантажних складів і т.д. укладачі поїздів і локомотивні бригади повинні проявляти особливу пильність, своєчасно подавати звукові сигнали при наближенні складу до людей, що знаходяться біля шляху, а також за допомогою свистка попереджати про рух складу людей, що працюють на вантаженні-вивантаженні, ремонті шляхів, вагонів і ін.

У цих випадках при русі вагонами вперед укладач поїздів, що проводить маневри, повинен знаходиться на першому по руху гальмівному майданчику (спеціальній підніжці) вагону, а при неможливості - йти по міжколійю або узбіччю шляху попереду осаджуваних вагонів. При русі біля високих платформ, вантажних рамп знаходження працівників на спеціальній підніжці вагону з боку рампи, платформи забороняється.

При подачі і прибиранні вагонів локомотивом вперед укладач поїздів зобов'язаний знаходитися в такому місці, звідки забезпечується краща видимість маневрового складу. Машиніст локомотива під час руху зобов'язаний давати часті сповіщальні сигнали, здійснювати контроль за правильністю обрання маршруту, вільністю шляху, наявністю встановлених габаритів і відсутністю перешкод для руху.

11.03.2006 р. під час виконування маневрових робіт о 9 год 30 хв. тепловозом ЧМЄ-3 № 4080, який належить Одеській залізниці, відбулося зіткнення першого піввагона № 65542359 з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” инв. № 4-24, які належать Позивачу.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 8.2 Договору № 198, випадки порушення безпеки руху, пошкодження рухомого складу розглядаються начальником Станції і Порту, що підтверджується спільними рішеннями –протоколом за обопільними підписами.

11.03.2006 р. представниками ІМТП та залізниці було складено акт розслідування факту пошкодження трактору та причепу, який стався о 9 год. 30 хв. 11.03.2006 р. на 11 складі 2-го терміналу (а.с.9,44).

Також в матеріалах справи наявний акт розслідування випадку зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” інв. № 4-24 від 22.03.2006 р., та акт про відмову від підпису зазначеного акту в. о. начальника станції Іллічівськ Остапчука.

Згідно ст. 33 Господарсько процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарсько процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач належних доказів в обґрунтування своїх заперечень в частині того, що мало місце саме одностороннє розслідування –не надав.

Твердження відповідача стосовно того, розслідування випадку зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” інв. № 4-24 проводилось одноособово Позивачем, судом до уваги не приймаються , оскільки згідно розділу 4 Інструкції „Про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України”, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 27.04.2001р. №259 розслідування випадків транспортних подій, що трапилися на під'їзних коліях, Відповідач зобов’язаний прийняти участь у розслідуванні разом з представниками цього підприємства. Наявність підпису в. о. начальника станції Іллічівськ Остапчука на акті розслідування факту пошкодження трактору та причепу, який стався о 9 год. 30 хв. 11.03.2006 р. на 11 складі 2-го терміналу (а.с.9,44) та схемі місця зіткнення залізничного вагону №65542349 з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом інв. № 4-24 підтверджує участь повноважних представників в роботі комісії по розслідуванню випадку зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар”, крім того позивачем надані суду оригінали пояснювальних записок працівників залізниці, які були причетними до зіткнення тепловозу відповідача з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” інв. № 4-24.

З акту розслідування випадку зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар” інв. № 4-24 від 22.03.2006 р. вбачається, що причиною зіткнення стало порушення:

З боку складача потягу Адоськина О.А.:

1) Інструкції по охороні праці по забезпеченню безпеки руху при виробництві маневрових і вантажних робіт в порту №ИР 103/02, а саме п.18 Інструкції, відповідно до якого «При виконанні маневрових робіт на вантажно-вивантажувальних шляхах складач потягів зобов'язаний переконатися, що відсутні перешкоди для руху.

2) Посадової Інструкції укладача потягів і його помічника, а саме п. 6, відповідно до якого при знаходженні на роботі складач потягів повинен мати ручний сигнальний свисток і, залежно від світлого або темного часу доби виконувати вимоги Правил технічної експлуатації, Інструкції по сигналізації, Інструкції по руху потягів і маневровій роботі і інших інструкцій і вказівок, що стосуються роботи укладача потягів, п. 9в Інструкції відповідно до якого, складач потягів зобов'язаний організувати маневрову роботу так, щоб забезпечити безпеку руху, безпеку працівників, зайнятих на маневрах і збереження рухомого залізничного складу, а також п.19є Інсрукції, яким встановлено, що при виконанні маневрів з великими составами на кривих ділянках шляху вживати додаткових заходів по забезпеченню безпеки руху —частіше передавати сигнали і вказівки по радіозв'язку або пристроям гучномовного сповіщення, привертати для передачі сигналів сигналістів і стрілочників.

З боку машиніста тепловоза Лунги О.І. було порушено п.12 Інструкції по охороні праці по забезпеченню безпеки руху при виробництві маневрових і вантажних робіт в порту № ІР 103/02 відповідно до якого машиніст локомотива під час руху зобов'язаний давати часті сповіщальні сигнали, здійснювати контроль за правильністю приготування маршруту, вільністю шляху, наявністю встановлених габаритів і відсутністю перешкод для руху.

Суд не приймає до уваги наданий Відповідачем Протокол оперативної наради ст. Іллічівськ Одеської залізниці від 23.05.2007 р., оскільки він не є актом розслідування, який складається відповідно до Інструкції про порядок службового розслідування транспортних подій та порушень безпеки руху на залізницях України, а згідно до п. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також судом не приймаються до уваги твердження Відповідача про те, що зазначене зіткнення є дорожньо-транспортною пригодою, а тому повинна бути зареєстрована у відповідному підрозділі ДАІ України, оскільки відповідно до п. 9 Порядку обліку дорожньо-транспортних пригод, не підлягають обліку пригоди (небезпечні випадки), що сталися за участю тракторів, інших самохідних машин і механізмів, що сталися під час виконання ними основних виробничих операцій.

В даному випадку зіткнення сталося під час виконання трактором Т-150 інв. № 59 з причепом „Дроубар” основних виробничих операцій на підприємстві тому не підлягає обліку як дорожньо-транспортна пригода .

Крім того , з матеріалів справи вбачається, що на момент зіткнення докер-механізатор 2-го терміналу Козаченко В.В. в кабіні трактора Т-150 інв. № 59 не знаходився, а сам трактор та причеп стояли без руху. Транспортний засіб, який не рухається, не може розглядатися як джерело підвищеної небезпеки при наїзді на нього іншого транспортного засобу ( п. 2 Роз’яснень ВАСУ „Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди” № 02-5/215 від 01.04.1994 р. ).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В ході розгляду справи Одеською залізницею не доведено належними доказами, що Позивачу шкоду було завдано не з вини працівників залізниці, а з матеріалів справи вбачається , що порушення працівниками відповідача вимог Інструкції по охороні праці по забезпеченню безпеки руху при виробництві маневрових і вантажних робіт в порту №ИР 103/02, та Посадової Інструкції укладача потягів і його помічника призвело до зіткнення залізничного потягу з трактором Т-150 інв. № 59 та причепом „Дроубар”.

Згідно до ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Розмір завданої шкоди Позивач належним чином обгрунтував актом-розрахунком (т.2, а.с.42) та підтвердив прибутковими накладними №№ 1142 від 25.03. 05., 45 та 49 від 30.03.05., 455 від 18.05.05., 957 від 14.11.05.

З огляду на викладене позовні вимоги Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт” про стягнення з Одеської залізниці 10138,08 грн. завданої матеріальної шкоди, підлягають задоволенню, як обгрунтовані та підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести на Відповідача, згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Одеської залізниці (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, п/р 1 у Одеській філії АБ „Експресбанку”, МФО 328801, код 01071315) на користь Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт” (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, пл. Праці, 6, п/р 0029 у Воднотранспортному відділенні «ПІБ»м. Іллічівська, МФО 328124, код 01125672) 10138,08 грн., 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                               Власова С.Г.

Рішення підписано в порядку ст. 85 ГПК України 21.01.2008 р.