ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"17" січня 2008 р.

справа № 20-1/076-12/335

За позовом: Військового прокурора
Севастопольського гарнізону (вул. Суворова, 27, м.
Севастополь, 99011)

в інтересах держави в особі Міністерства
оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168)

до Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

Севастопольська
квартирно-експлуатаційна частина морська (вул.Хрустальова,
60, м. Севастополь, 99040)

про стягнення заборгованості у
розмірі 15336,55 грн.

Суддя Харченко І.А.,

Представники
сторін

Від позивача  -не з'явився;

Від відповідача   - ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1, виданий
Ленінським РВУМВС України по м. Севастополю 09.01.1998;

ОСОБА_2,
довіреність №1423 від 03.08.2006, представник;

Від третій особи -не з'явився;

Прокурор -не з'явився;

Суть спору:

03.07.2007 (вх.№241-пр) Військовий
прокурор Севастопольського гарнізону звернувся до господарського суду в
інтересах держави в особі Міністерства оборони України із позовною заявою до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1про стягнення заборгованості у розмірі
15336,55 грн.

Ухвалою від 03.07.2007 позовна
заява прийнята до провадження суддею Алсуф'євим В.В. та порушено провадження у
справі №20-1/076. В порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу
України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Севастопольську
квартирно-експлуатаційну частину морську.

Розпорядженням  голови господарського суду міста Севастополя
№74 від 27.08.2007 справа № 20-1/076, яка знаходилась у провадженні судді
Алсуф'єва В.В., передана до провадження судді Харченко І.А.

Ухвалою від 27.08.2007 справа
№20-1/076 прийнята до провадження суддею Харченко І.А., її присвоєно
№20-1/076-12//335.

Прокурор, позивач, та третя
особа  явку повноважних представників до
судового засідання не забезпечили. Про дату, місце та час засідання повідомлені
належним чином -рекомендованою кореспонденцією.

Справа розглядається за наявними в
неї матеріалам у порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач позовні вимоги не
визнав, заперечення виклав згідно відзиву на позов (вх. №944 від 17.01.2008),
вважає, що прокурором пропущений строк позовної давності на звернення до суду з
позовної заявою.

Згідно  статей 20, 22 Господарського процесуального
кодексу України у судовому засіданні представникам відповідача  роз'яснені
процесуальні права та обов'язки.

Розглянувши  матеріали справи, дослідивши представлені
докази, заслухав представників відповідача,
суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 121
Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів
громадян та держави в судах у випадках, передбачених законом. Згідно статті 2
Господарського процесуального кодексу України, прокурор має право звертатися до
господарського суду в інтересах держави. Рішенням Конституційного суду України
№ 3-рп/99 від 0804.99р. про офіційне тлумачення статті 2 ГПКУ визначено, що
прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, у
чому саме є порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтує в
позовної заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно пункту 2
резолютивної частини Рішення Конституційного суду України під поняттям „орган,
уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”,
визначеним у частини другої статті 2 ГПК України, слід розуміти орган державної
влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органа
виконавчої влади.

21 травня 2002 року між
Міністерством оборони України в особі начальника Головного
квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України , що діяв на
підставі Доручення Міністерства оборони України від 13.02.2002 №148/292 та
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1було укладено договір          №
90/2002/ГоловКЕУ  оренди окремо
визначеного нерухомого майна (далі -Договір).

Згідно умов пункту 1.1 Договору
орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме
військове майно -будівлі уборної (№ 2 за генпланом) загальною площею 75,0 кв.м,
їдальні (№ 3 за генпланом) загальною площею 605,0 кв.м, казарми (№ 6 за
генпланом) загальною площею 659,0 кв.м, штабу (№ 7 за генпланом) загальною
площею 285,0 кв.м, казарми (№ 10 за генпланом) загальною площею 524,0 кв.м,
асфальтового покриття 3000,0 кв.м та огорожі з залізобетонних панелей 232,5
погонних метрів, яке розмішено за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі
та обліковується 9 ВМІС ВМСУ, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і
становить за експертною оцінкою 328990,0 грн.

Відповідно до Директиви начальника
Головного штабу ВМС ЗС України від 03.02.2004р. № ДГлШ-14/1/026 9 відділення
МІС ВМС України переформовано у Севастопольську квартирно-експлуатаційну
частину морську.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 03.07.2003 по справі № 20-8/084 за позовом Військового
прокурору ВМС України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони
України, СПД ОСОБА_1, Регіонального відділення Фонду державного майна України в
м. Севастополі про визнання договору оренди                             № 90/2002/ГоловКЕУ
від 21.05.2002   недійсним у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13.10.2003 по справі № 20-8/084 скасовано
рішення господарського суду міста Севастополя від 03.07.2003, позов Військового
прокурору ВМС України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до СПД ОСОБА_1 задоволений, визнаний недійсним на майбутнє договір оренди №
90/2002/ГоловКЕУ від 21.05.2002 нерухомого військового майна. Постанова набрала
законної сили 13.10.2003.

Відповідно до статті 785 Цивільного
кодекс України у  разі  припинення
договору  найму  наймач
зобов'язаний негайно
повернути  наймодавцеві  річ  у
стані,  в якому вона була одержана,  з урахуванням нормального зносу, або у стані,
який було обумовлено в договорі.

20.01.2004 9 відділення МІС ВМС
України звернулось до СПД ОСОБА_1 з проханням погасити заборгованість по
орендної платі та звільнити займанні фонди, але СПД ОСОБА_1 на зазначене
повідомлення не відреагувала.

07 квітня 2004 року комісія з
представників 9 МІС ВМС України за участю СПД ОСОБА_1 склала акт прийому фондів
в/м № 504.

З урахуванням того, що майно та
земельна ділянка фактично знаходилась в користуванні СПД ОСОБА_1 до складання
вищезазначеного Акту прийому фондів,
вона зобов'язана сплатити кошти за користування майном та земельною ділянкою
згідно договору оренди.

На цей час сума заборгованості  відповідача за період з 12.09.2003 по
07.04.2004 склала 15336,55 грн., в тому числі 8326,56 грн. -залишок боргу за
договором оренди, 7986,83 грн. -неустойка згідно статті 785 Цивільного кодексу
України.

На підставі зазначеного, суд
вважає, що позовні вимоги є правомірними, але задоволенню не підлягають у
зв'язку з порушенням прокурором строку позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257
Цивільного кодексу України позовна давність - це строк,  у  межах
якого  особа  може звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у  три роки.

Згідно статті 253, 261 Цивільного
кодексу України перебіг строку починається з
наступного  дня  після відповідної календарної дати або
настання події,  з якою пов'язано його
початок. Перебіг позовної давності починається від дня,  коли особа довідалася  або могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 13.10.2003 по справі № 20-8/084 скасовано
рішення господарського суду міста Севастополя від 03.07.2003, позов Військового
прокурору ВМС України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до СПД ОСОБА_1 задоволений, визнаний недійсним на майбутнє договір оренди
№90/2002/ГоловКЕУ від 21.05.2002 нерухомого військового майна.

Як вбачається з матеріалів справи
прокурор був присутнім при оголошенні зазначеної постанови, а тому знав про особу,  яка порушила інтереси держави в особі органів
державної влади.

Керуючись ст. 253, 256, 257, 261
Цивільного кодексу України, ст. 69, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и
в:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя
І.А. Харченко

Рішення оформлено та підписано

в порядку ст. 84 ГПК України

22.01.2008