ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2008 р.

Справа № 13/136-4773

16 год. 45 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

при секретарі судового засідання Касюдик О.О.

Розглянув справу

за позовом: Контрольно-ревізійного управління в Тернопільській області, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46000

до відповідача: Тернопільського обласного комунального методичного центру народної творчості, вул. Медова, 3, м. Тернопіль, 46000

За участю представників сторін:

позивача:          Горун В.З. –довіреність №10-13/6009 від 08.11.2007р.

відповідача:          Сушко В.І. –директор

Суть справи:

про стягнення з Тернопільського обласного комунального методичного центру народної творчості коштів у сумі 12 860,48 грн., у дохід обласного бюджету та у дохід державного бюджету у сумі 4570 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що: шкода нанесена незаконним списанням готівки з каси 7000 грн. фактично складала 4134,4 грн. згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 19.07.2007р. по справі №1-538/2007 і повністю погашена; запчастини на автомобіль «Таврія»на суму 4570 грн. придбані У Тернопільського ГРП «ЗАЗ –Сервіс»і встановлені у результаті ремонту цим же центром, що підтверджується, як платіжними дорученнями і рахунками так і дорученнями на Никитюк С.П. та поясненням останнього. Безпосередньо на відповідача запчастини не придбавались і не оприходувались. А порушення бухгалтерського обліку з боку головного бухгалтера Волянюк Г.В. по облікуванню цих операцій не свідчить про розкрадання чи нестачу запчастин і Волянюк Г.В. отримала догану та звільнена з займаної посади. Крім того позивач не повно з’ясував усі обставини, оскільки провести зустрічну звірку розрахунків відповідача та Тернопільського ГРП «ЗАЗ –Сервіс»під час ревізії (17.11.2006-17.01.2007рр.) не можливо за фактом ліквідації останнього 25.05.2005р.; провідний юрисконсульт Вінничик І.М. працював у відповідача за сумісництвом і оплата праці проводилась за виконану роботу згідно ст. 102 КЗпП України, тому ніяких порушень не вчинено.

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 в порядку ст. 130 КАС України.

В засіданні оголошувались перерви до 21.12.2007р., до 12.01.2008р. та до 25.01.2008р. для надання можливості сторонам подати додаткові обґрунтування, заперечення та докази.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Позивачем проведено ревізію діяльності відповідача на предмет виконання кошторисних доходів і видатків, збереження і використання комунального майна, стану бухгалтерського обліку та достовірності фінансової звітності, по результатах якої складено акт №03-21/02 від 17.01.2007р. та направлено вимогу №03-14/555 від 05.02.2007р. про відшкодування 7080 грн. незаконно сплаченої готівки по касі 818,30 грн. незаконно виплаченої заробітної плати та 472,16 грн. зайво сплачених внесків до державних цільових фондів, 9140 грн. недостачі автозапчастин. По причині невиконання вимоги КРУ в Тернопільській області останнім подано позов про стягнення 12 860,48 грн. в дохід обласного бюджету та у дохід Державного бюджету 4570 грн.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи зі слідуючого:

- згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 19.07.2007р. у справі №1-538/2007 про обвинувачення колишнього керівника відповідача –Франківа М.О. за ч.2 ст. 191 КК України встановлено, що з 7000 грн. списаних з каси коштів отриманих на харчування аматорських колективів 06.12.2003р. Франків М.О. привласнив 4134,40 грн., а оскільки останній 7000 грн. передав на зберігання в касу УМВС в Тернопільській області, то 4134,40 грн. (привласнених) зарахувати в доход держави, а решти суми 2865,60 грн. зарахувати на користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області за проведення почеркознавчої експертизи. Таким чином судом встановлено, що незаконне списання коштів в касі складає не 7000 грн., як посилається позивач, а 4134,40 грн., які згідно платіжного доручення №2539 від 07.12.2007р. УМВС України в Тернопільській області перераховані в користь держави. Тобто фактична шкода завдана незаконним списанням коштів в касі складала 4134,40 грн. і погашена, що підтверджено матеріалами справи;

- щодо виплати заробітної плати суміснику –провідному юристу Вінничику І.М. за невідпрацьований робочий час за період з 13.06.2006р. по 01.10.2006р. в сумі 818,30 грн. з відповідними відрахуваннями до цільових фондів 472,16 грн. слід зазначити, що робота юрисконсультів, керівників підприємств, структурних підрозділів та інших, яка не піддається точному обліку в часі і виконується понад нормальну тривалість робочого дня без додаткової оплати та компенсації відгулом, а лише наданням додаткової відпустки перебуває на режимі ненормованого робочого часу і оплата праці проводиться не за фактично відпрацьований час, а за фактично виконану роботу. Це правило закріплене як в Постанові Кабміну України від 03.04.1993р. №245 на яку посилається позивач, так і в ст. 102' КзпП України на що позивачем не звернуто увагу, адже оплата праці за відпрацьований час і за фактично виконану роботу поняття не тотожні і встановлювати графік (почасовий) виходу на роботу Вінничику І.М., який працював на 0,5 ставки провідним юристом у відповідача безпідставно. Крім того відповідачем подано як посадову інструкцію на провідного юриста так і для огляду документи, які він як правило готував з посиланням на те, що претензій до його роботи з боку адміністрації і працівників відповідача не було. Тому вимоги про виплати за невідпрацьований час в даному випадку помилкові і безпідставні;

- згідно платіжного доручення №206 від 03.06.2003р., №247 від 01.07.2003р., рахунків №87 від 02.06.2003р.; №202 від 01.07.2003р. на загальну суму 4570 грн., відповідач перерахував Тернопільському ГРП «ЗАЗ –Сервіс»кошти за ремонт автомобіля. Матеріально відповідальній особі Никитюку С.П. відповідачем були видані довіреності серії ЯЖЛ №372676 від 24.06.2003р. та серії ЯЖЛ №372679 від 04.07.2003р. на право отримання саме послуг по ремонту автомобіля «Таврія». Інших документів на право закупки та отримання автозапчастин позивачем не представлено.

Представлені накладні №194 від 27.06.2003р., №33 від 27.06.2003р. та №1 без дати на відпуск запчастин, суд оцінює як внутрішні документи Тернопільського ГРП «ЗАЗ-Сервіс»необхідні для належного облікування в складі чи в магазині останнього запчастин, виданих на ремонт автомобіля. Як видно з пояснення Никитюка С.П. автомобіль Таврія був відбуксований на Тернопільське ГРП «ЗАЗ-Сервіс»для ремонту і після ремонту автомобіль в справному стані експлуатувався, що підтверджують водії Бреус В.В., Терлецький О.В. При цьому ніхто з опитаних, позивачем, водіїв та матеріально-відповідальних осіб не підтвердили підписання накладних №194, №33 №1 та отримання автозапчастин, що додатково підтверджує відсутність факту закупки автозапчастин без ремонту на «ЗАЗ –Сервіс». Крім того Тернопільський ГРП «ЗАЗ –Сервіс»без ремонту «Таврії»без представлених доручень на Никитюка С.П. не відпустило б запчастини, оскільки на закупку таких Никитюк С.П. не був уповноважений.

Слід зазначити й те, що позивачем констатовано проведення під час перевірки (17.11.2006р.-17.01.2007р.) зустрічну звірку взаєморозрахунків відповідача з ГРП «ЗАЗ-сервіс», коли останній, згідно довідки ЄДРПОУ №31-873 від 27.12.2007р. ліквідований ще 25.05.2005р., що свідчить про неповноту, невсебічність з’ясування фактів та виведення висновків на припущеннях. Таким чином, запчастини без їх встановлення в результаті ремонту на автомобіль «Таврія»безпосередньо в ГРП «ЗАЗ - Сервіс» не закуповувались. Неналежне облікування вартості ремонту автомобіля в бухгалтерії ще не свідчить про нестачу чи розкрадання матеріальних цінностей. А тому, вимоги про відшкодування вартості ремонту та ще й двократному розмірі є надуманими та безпідставними.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В позові відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 01 лютого 2008 р. до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                          С.Г. Стопник