РІШЕННЯ

"09" січня 2008 р.

Справа № 6/169-4186

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом: Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Тернопільського комбінату хлібопродуктів вул. Гайова, 21,Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП «Траверс», вул. Весела, 1, м. Тернопіль

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю „Українські інвестиційні системи», вул. Львівська площа, 8а, м. Київ

за участю представників сторін:

позивача - Бурда О.В.;

відповідача –не з’явився;

третьої особи –не з’явився;

Суть справи:

Дочірнє підприємство ДАК "Хліб України" Тернопільський комбінат хлібопродуктів звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП «Траверс»про стягнення 1613,45 грн. заборгованості по суборендній платі, 85,73 грн. пені, а всього –1699,18 грн. та про примусове звільнення приміщення.

Свої вимоги, підтримані в засіданні його представником, позивач мотивував невиконанням відповідачем умов договору суборенди приміщення від 27 травня 2005 року № 01/05-7.

У відзиві на позов, та усних поясненнях його представника, відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на відсутність заборгованості по оплаті за користування приміщенням та повноважень позивача на пред’явлення такого позову.

В судовому засіданні, призначеному вперше на 09 листопада 2007 року оголошувалась перерва до 26 листопада 2007року, а пізніше розгляд справи відкладено до 07 грудня 2007 року та 04 січня 2008 року.

У зв’язку з перенесенням робочого дня, листом від 25 грудня 2007 року судове засідання призначене на 04 січня 2008 року перенесено на 09 січня 2008 року.

Ухвалою суду від 26 листопада 2007 року, до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю „Українські інвестиційні системи».

В судове засідання 09 січня 2008 року, представники відповідача та третьої особи не з’явились, хоча про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Ухвалою від 26 листопада 2007 року строк розгляду справи продовжено відповідно до ч.3 ст. 69 ГПК України.

В засіданні, учасникам процесу роз’яснювались належні їм права і обов’язки, передбачені ст. ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотанням аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи в т.ч., дані ними в попередніх судових засіданнях, судом встановлено наступне:

- 27 лютого 2003 року між Державною акціонерною компанією "Хліб України" та Дочірнім підприємством ДАК "Хліб України" Тернопільським комбінатом хлібопродуктів (позивачем по справі), укладено договір оперативної оренди № 6170.

За умовами договору, по Акту прийому –передачі від 01.03.2003р. позивачу передано в оплатне користування нежитлове приміщення, загальною площею 333,4 м. кв., за адресою: м. Тернопіль, вул. І.Франка,12 строком на п’ять років.

Відповідно до п.9.2 договору, його умови зберігали силу протягом терміну дії угоди.

Набувши за договором оперативної оренди № 6170 право користування приміщенням, позивач 27 травня 2005 року уклав з ТОВ «ВКП «Траверс»(відповідачем) договір № 01/05-7 суборенди частини цього приміщення площею 16,11 м. кв.

Згідно з п.8.1 договору суборенди він заключався з відповідачем на три місяці з 01 червня 2005 року по 01 вересня 2005 року.

У разі припинення або розірвання договору суборендар зобов’язувався повернути суборендодавцеві або вказаному ним підприємству орендоване майно у належному стані (п.5.1.9 договору суборенди).

Суборендна плата та інші витрати по утриманню приміщення повинні були здійснюватись в порядку визначеному п.п.3.4, 3.8 договору суборенди, а саме до 05 числа місяця, наступного за звітним.

За відсутності заперечень сторін, відповідачем продовжувалась суборенда приміщення після 01 вересня 2005 року.

В подальшому, додатковою угодою від 23 травня 2007 року Державною акціонерною компанією "Хліб України" та позивачем припинено договір оперативної оренди № 6170 від 27.02. 2003р..

Відповідно до п.1 додаткової угоди договір оперативної оренди припиняє свою дію з дня її підписання.

За твердженнями позивача, договір оперативної оренди припинився лише 10.08.2007року.

22 травня 2007 року Державною акціонерною компанією "Хліб України" м. Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю “Українські інвестиційні системи” м. Київ укладено нотаріально посвідчений договір купівлі –продажу будинку за адресою: м. Тернопіль, вул. І.Франка,12, в т.ч. приміщень, які виступали предметом договору оперативної оренди № 6170 від 27.02. 2003р. та суборенди від 27 травня 2005 року № 01/05-7.

Даний договір зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.06.2007р. Відповідно до п.п.4,7 названого договору продавець (ДАК "Хліб України") свідчив, що прав у третіх осіб щодо проданого об’єкта на час підписання договору не має і зобов’язувався передати покупцю будинок не пізніше п’ятого червня 2007 року.

23 травня 2007р. між позивачем і відповідачем підписано додаткову угоду до договору суборенди від 27 травня 2005 року № 01/05-7 про припинення даного договору.

Згідно з п.2 додаткової угоди сторони ніяких претензій за договором суборенди не мають.

Однак, в жовтні 2007 року ДП ДАК "Хліб України" Тернопільський комбінат хлібопродуктів звернулось в суд з вимогами про примусове стягнення з суборендаря 1613,45 грн. заборгованості по суборендній платі та 85,73 грн. пені а також про примусове звільнення приміщення.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 4-3,33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, згідно з переліченими нормами та положеннями ст.22 ГПК України, визначення підстав для заявлення позову та позовних вимог є виключним правом позивача.

Однак, обґрунтованості своїх вимог в частині стягнення орендної плати за червень - серпень 2007 року, виходячи з наведених мотивів заявлення позову, позивачем належним чином не доведено.

Так, за приписами ст.654 ЦК України розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

У відповідності до додаткової угоди від 23 травня 2007 року Державною акціонерною компанією "Хліб України" та позивачем, за взаємною згодою, припинено договір оперативної оренди № 6170 від 27.02. 2003р..

Необґрунтованими є посилання позивача на розірвання цього договору тільки 10.08.2007 року, оскільки :

- вже з 14.06.2007р. (дати державної реєстрації договору купівлі –продажу від 22.05.2007 р.) власником орендованого приміщення стало Товариство з обмеженою відповідальністю “Українські інвестиційні системи” м. Київ. Відтак, в силу вимог ст.ст. 640, 657, 317, 319, ч.4 ст.334, 770 ЦК України, у разі продовження дії договору оперативної оренди до 10.08.2007р., він повинен був розриватись позивачем не з Державною акціонерною компанією "Хліб України", а з Товариством з обмеженою відповідальністю “Українські інвестиційні системи”.

З огляду на це та зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про припинення дії договору оперативної оренди № 6170 від 27.02.2003р., укладеного між позивачем і ДАК "Хліб України" у травні 2007 року.

Згідно з ч.2 ст.774 ЦК України строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. А тому, одночасно з договором оперативної оренди, припинила дію і угода суборенди (піднайму) від 27 травня 2005 року № 01/05-7, укладена позивачем з ТОВ «ВКП «Траверс»(відповідачем).

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (ч.3 ст. 774 ЦК України).

Відповідно до змісту ст.ст. 202, 208, 639, 759, 762, 774 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 284, 286 ГК України, а також волевиявлення сторін за угодою суборенди (піднайму) від 27.05.05р. № 01/05-7 між юридичними особами, даний договір укладено в письмовій формі, а суборендна та інша плата за користування майном є його істотною умовою і погоджується сторонами.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення плати в розмірі, передбаченому договором суборенди від 27.05.05р. № 01/05-7, нарахованої за червень, липень, серпень 2007р. (тобто за період після закінчення його чинності для сторін), а також пені за несвоєчасне внесення цієї плати є безпідставними.

У зв’язку з вищевикладеним, в задоволенні позову в частині стягнення 1594,73 грн. плати та 84,96 грн. пені з наведених в ньому підстав слід відмовити.

Разом з тим, згідно представленого розрахунку суми позовних вимог, залишилось не сплаченим 18,72 грн. боргу відповідача, що виник до припинення дії договору.

Доказів на підтвердження сплати вказаної суми відповідачем не представлено. Тому, 18,72 грн. заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

Згідно із змістом п.3.5 Договору від 27.05.05р. № 01/05-7, за несвоєчасне проведення споживачем оплати, передбачено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Враховуючи встановлений за згодою сторін розмір пені, суму простроченого зобов’язання, період за який її обчислено, час вчинення відповідачем порушення договірних зобов’язань, приписи ст.ст. 546-549 ЦК України, п.6 ст.232 ГК України ст.ст.1,3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені, який підлягає стягненню складає 0,77 грн.

Як зазначалось вище, до пред’явлення позову та розгляду справи в суді, позивач втратив право володіння, користування а також розпорядження спірним приміщенням і не виконує щодо нього жодних розпорядчих (управлінських) функцій.

З урахуванням наведеного, приписів ст.ст. 316, 317, 319, 387, 774, 785 ЦК України, ст. 291 ГК України, вимоги ДП ДАК "Хліб України" Тернопільського комбінату хлібопродуктів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП «Траверс»про примусове звільнення та повернення йому приміщення, є безпідставним.

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України судові витрати відшкодовуються позивачу пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4-3,12,33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП "Траверс" (вул. Весела, 1, м. Тернопіль, код 33456094)

- на користь Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Тернопільського комбінату хлібопродуктів (вул. Гайова, 21, м. Тернопіль, код 00956158, р/р 260072009 в ТОД «Райффайзен банк Аваль», МФО 338501) - 18,72 грн. боргу, 0,77 грн. пені та сплачені позивачем 1,17 грн. держмита і 1,36 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

2. В задоволенні решти вимог відмовити.

3. У відповідності до п.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993р. № 384 державне мито в сумі 118 грн., сплачене згідно з платіжним дорученням №1031 від 26 вересня 2007 року, підлягає поверненню Дочірньому підприємству ДАК "Хліб України" Тернопільського комбінату хлібопродуктів вул. Гайова, 21, м. Тернопіль код 00956158 , як зайво внесене.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор – апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення 15 січня 2008р., через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.П. Шумський