ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.08 Справа № 4/1056-29/127

За позовом:

Служби автомобльних доріг у Львівській області, м. Львів,

до відповідача:

дочірнього підприємства “Львівський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Львів,

про:

стягнення 59’673,40 грн.,

за зустрічним позовом:

дочірнього підприємства “Львівський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м. Львів,

до відповідача:

Служби автомобльних доріг у Львівській області, м. Львів,

про:

визнання недійсним договору.

Суддя М. Синчук

За участю представників:

позивача:

Сворень Р. Р. –дов. від 17.01.2008 р. №18-02/112,

відповідача:

не з’явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Служби автомобльних доріг у Львівській області до дочірнього підприємства “Львівський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” про стягнення 59’673,40 грн. Ухвалою від 26.05.2006 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 19.06.2006 р. В судових засіданнях оголошувалася перерва, розгляд справи відкладався.

Ухвалою від 04.10.2006 р. заяву дочірнього підприємства “Львівський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” про відвід судді Синчука М. М. відхилено.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов контракту №1-МП/м “На виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в 2004 р.” не здійснив поточного ремонту дороги “Буськ-Вузлове”, внаслідок чого трапилася дорожньо-транспортна пригода. Позивач, як власник дороги змушений був відшкодувати збитки, завдані цієї пригодою в сумі 54’248,55 грн., а також сплатити виконавчий збір в сумі 5’454,85 грн. Тому звернувся з регресним позовом про стягнення з підрядника завданих йому збитків.

Відповідач проти позову заперчив повністю з підстав, наведених у відзиві на позов. Пояснив, що ремонтні роботи не були взагалі заплановані на квітень 2004 р., відповідач не був зобов’язаний згідно з контрактом виконувати будь-які підрядні роботи у квітні 2004 р. на автодорозі, де сталася дорожньо-транспортна пригода. Крім того, саме позивач зобов’язаний виконувати усі обов’язки, передбачені чинним законодавством, щодо утримання доріг у належному стані та відшкодування шкоди, завданої неналежним станом доріг.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

11.04.2004 р. на автомобільній дорозі “Буськ-Вузлове” біля с. Полоничка Кам’янка-Буського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Потерпілими внаслідок ДТП були гр. Дудинець Є. І., Дудинець Н. І., які звернулися до місцевого суду з позовом до власника дороги про відшкодування завданих збитків.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.09.2005 р. у справі № 2-71/05, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 20.12.2005 р. у справі № 22а-1442, було стягнуто з Позивача за зустрічним позовом на користь вказаних громадян та держави 54 248,55 грн.

Вказаним рішенням суду встановлено, що автодорога, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода, є дорогою загального користування та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області, між Службою автомобільних доріг у Львівській області, як замовником, та ДП “Львівський облавтодор”, як підрядником, було укладено контракти № 1-МП/м від 31.12.2003 р., № 1-МП від 25.03.2004 р. на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення в 2004 р., у тому числі автодороги, на якій сталось ДТП, причиною ДТП став неналежний стан дорожнього покриття, Служба автомобільних доріг у Львівській області є тим державним органом, який уповноважений власником (тобто, державою) на здійснення усіх функцій, передбачених ст. 9, 12, 24 Закону України “Про дорожній рух” стосовно забезпечення належного стану дорожнього покриття, здійснення заходів щодо ремонту та утримання в безпечному для дорожного руху стані доріг, Службою автомобільних доріг у Львівській області вказані вимоги закону дотриманні не були, оскільки яма, що стала технічною причиною ДТП, не була на час ДТП огорожена жодними дорожніми знаками, які б попереджали про наявність небезпеки або перешкоди для руху, необхідність здійснити об’їзд або зменшити швидкість на дорозі, право Служби автомобільних доріг у Львівській області на укладення договорів підряду не звільняє її від відповідальності, встановленої законом (стор. 4-6 рішення суду).

Виконавчою службою у Франківському районі м. Львова при виконанні виконавчого листа, виданого 01.11.2005 р. Тернопільським міськрайонним судом по справі № 2-71/05 згідно з платіжною вимогою № 1 від 27.03.2006 р. було стягнуто з Позивача за первісним позовом на користь потерпілих від дорожньо-транспортної пригоди та держави з урахуванням виконавчого збору суму грошових коштів в розмірі 59’673,40 грн.

Між сторонами по справі укладено Контракт №1-МП/м на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення в 2004 р. від 31.12.2003 р. (надалі - Контракт).

Відповідно до п. 1.1 Контракту відповідач виконує на свій ризик власними і залученими силами та засобами роботи, передбачені “Технічними правилами ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України” (зокрема ВБН В.3.2-218-182-2003), здає в обумовлені строки роботи, що виконані за поточний місяць, а замовник (позивач) приймає виконані роботи і здійснює їх фінансування в межах коштів, виділених розпорядником з місцевого бюджету та в рахунок погашення кредиторської заборгованості відповідача.

Відповідно до п. 1.2 Контракту роботи з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автодоріг здійснюється відповідачем в межах договірних цін, погоджених з позивачем. Додатком №2 до Контракту –“Графік виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення по ДП “Львівський облавтодор”, що фінансуються з місцевого бюджету на 2004 р.”, - не передбачено коштів на виконання робіт у квітні 2004 р.

Сторонами у справі укладено Додаткову угоду №2 від 25.03.2004 р. до контракту №1-МП/м від 31.12.2003 р. на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення (надалі –Додаткова угода №2). Додтаком №2 до Додаткової угоди №2, що є невід’ємною частиною Додаткової угоди №2, передбачено фінансування експлуатаційного утримання автодоріг у квітні 2004 р. на суму 32,00 тис. грн.

Як визнано відповідачем (п. 5 Доповнення до відзиву на позов від 30.08.2006 р.), вказані суми були освоєні повністю. Крім того, відповідно до довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за січень-квітень 2004 р. на експлуатаційне утримання автодороги Буськ-Вузлове виділено 8’004,00 грн. Вказана довідка підписана та скріплена печатками позвича, відповідача та виконавцем (філія “Кам’янка-Бузький РАД”).

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до Відомчих будівельних норм України (ВБН В.3.2-218-182-2003) експлуатаційним утриманням автомобільних доріг визнається забезпечення споживчої якості дороги, систематичний нагляд за дорогою, дорожніми спорудами та смугою відводу для вчасного виявлення дефектів і визначення орієнтовного обсягу роботи з усунення, забезпечення умов роботи елементів дороги і споруд в різні періоди року, підтримання їх у чистоті і порядку. Таким чином, предметом Контракту, обов’язками відповідача було, зокрема, відповідно до ВБН В.3.2-218-182-2003 встановлення знаків, огороджень в місцях, де тимчасово неможливо забезпечити безпеку руху транспоортних засобів (деформації, ...).своєчасне виявлення пучин та догляд за цими ділянками (встановлення тимчасового огородження, покриття хмизом, улаштування відкритого дренажу тощо).

Посилання відповідача на те, що за Контрактом він не зобов’язаний був здійснювати експлуатаційне утримання автодороги судом не приймається до уваги, оскільки позивачем представлено Додаткову угоду №2, якою передбачено кошти на експлуатаційне утримання автодороги в квітні 2004 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’яковим для господарського суду при вирішенні спору щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Тому для суду є обов’язковими факти, встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.09.2005 р. у справі № 2-71/05. Так, встановлено, що причиною ДТП став неналежний стан дорожнього покриття, яма, що стала технічною причиною ДТП, не була на час ДТП огорожена жодними дорожніми знаками, які б попереджали про наявність небезпеки або перешкоди для руху, необхідність здійснити об’їзд або зменшити швидкість на дорозі.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на положення нормативно-правових актів, які визначають, що власник автодоріг, тобто Служба автомобільних доріг, несе відповідальність за якість ремонту чи утримання автодоріг. Відповідно до цих законів позивач уже поніс відповідальність за неналежне утримання доріг. Але на виконання своїх обов’язків з утримання доріг позивачем укладено Контракт, за яким відповідач зобов’язаний був здійснювати роботи з експлуатаційного утримання робіт належним чином, з дотриманням усіх вимог якості робіт.

Оскільки причиною ДТП стала яма, яка не була обгороджена жодним дорожнім знаком, а відповідач за первісним позовом узяв на себе обов’язок з експлуатаційного утримання доріг (п. 7.1 Контракту), вжиття термінових заходів для закриття або обмеження руху в установленому порядку у разі виникнення умов, що створюють загрозу безпеці руху автотранспорту (п. 9.4 Контракту), то суд приходить до висновку про неналежне виконання відповідачем за первісним позовом взятого на себе обов’язку.

Як встановлено судом вище, невиконання відповідачем взятих на себе обов’язків стало причиною дорожньо-транспортної пригоди та, як наслідок, відшкодування завданих збитків потерпілим органом (Служба автомобільних доріг у Львівській області), уповноваженим власником на утримання доріг.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що, вичерпавши ліміт виділених коштів на експлуатаційне утримання доріг, у нього припинився обов’язок здійснювати подальші роботи з експлуатаційного утримання у квітні 2004 р., оскільки відповідно до п. 5.2 Контракту кошторисна вартість є приблизною і може коригуватися (п. 3.3.3.3 ДБН Д.1.1-1-2000 із Доповненням №3 та зміною №2). Відповідно до п. 3.3.3.3 Державних будівельних норм України “Правила визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000”, затверджених наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 р. № 174 з наступними змінами і доповненнями (надалі - ДБН), приблизний кошторис (динамічна договірна ціна) встановлюється відкритим і може уточнюватися протягом всього строку будівництва, при цьому маса прибутку, врахована в договірній ціні на початок будівництва, не уточнюється, крім випадків, наведених у пункті 3.3.3.2. Якщо в договірній ціні підрядник при обчисленні маси прибутку врахував трудовитрати на перевезення матеріальних ресурсів власним автомобільним транспортом, виготовлення окремих матеріальних ресурсів власними силами та виконання будівельно-монтажних робіт власною будівельною технікою, а при виконанні робіт це не відбулося або відбулося частково, у цьому випадку маса прибутку також уточнюється виходячи з фактичних умов виконання будівельно-монтажних робіт.

Відповідно до п. 3.3.3.2 ДБН тверді договірні ціни встановлюються незмінними на весь обсяг будівництва і не уточнюються, за винятком випадків, якщо виникають обставини непереборної сили - надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору (контракту). Виникнення ямковості на дорозі слід визнати такими обставинами, які неможливо передбачити при укладенні договору чи розробленні кошторисної документації, тому відповідно до наведеного відповідач зобов’язаний був здійснити роботи з екплуатаційного утримання автодороги “Буськ-Вузлове” та уточнити свої витрати із замовником. Відповідач же не вчинив жодної дії на виконання п. 9.4 Контракту. Вказане цілком відповідає положенням ч. 2 ст. 844 ЦК України, яка встановлює, що кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною.

Як встановлено судом вище, з позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе обов’язків стягнуто кошти на користь потерпілих. Тому ці кошти –54’248,55 грн., - суд визнає збитками, які завдані позивачу неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача.

Крім того, суд звертає увагу на положення ст. 228 ГК України: учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Як відомо, підставою господарсько-правової відповідальності учасників господарських відносин є вчинене ними правопорушення. Тобто їх відповідальність, у тому числі у формі відшкодування збитків, настає незалежно від того, чи є їх вина у виникненні збитків у іншого суб’єкта підприємництва. Наведена вища норма щодо можливості регресу передбачена власне для того, щоб до відповідальності притягнути особу, фактичні дії (бездіяльність) якої і призвели до заподіяння збитків.

Власне на підставі цієї норми позивач реалізував своє право регресу до відповідача. За таких обставин суд визнає вимоги позивача в сумі 54’248,55 грн. обґрунтованими, доведеними зібраними та дослідженими доказами по справі та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується 5’454,85 грн. виконавчого збору, то цю суму суд не визнає збитками та вважає, що вона заявлена до стягнення безпідставно з огляду на таке. Факт стягнення виконавчого збору означає, що боржник (Служба автомобільних доріг) добровільно у встановлений державним виконавцем час не виконав рішення суду. Це у свою чергу потягло вчинення виконавчих дій і, як наслідок, стягнення виконавчого збору. Суд звертає увагу на відсутність причинного зв’язку між протиправними діями (бездіяльністю) відповідача з неналежного виконання умов договору та невиконанням позивачем рішення Тернопільського міськорайонного суду як підстави стягнення виконавчого збору. Позивачем не вказано, які дії чи бездіяльність відповідача унеможливили виконання ним судового рішення.

За таких обставин відповідач не повинен зазнавати додаткових майнових втрат (притягатися до відповідальності) за невиконання позивачем рішення суду. Тому в задоволенні вимог про стягнення 5’454,85 грн. виконавчого збору слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України державне мито покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов’язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин господарські витрати покладаються на обидві сторони.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 837, 844, 883 ЦК України, ст. ст. 224, 225, 228 ГК України, ст. ст. 35, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          В задоволенні позову відмовити частково.

2.          Стягнути з дочірнього підприємства “Львівський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” (адреса: вул. В. Великого, 54, м. Львів, 79053; ) на користь Служби автомобільних доріг у Львівській області (адреса: вул. В. Великого, 54, м. Львів, 79053; ) 54’248,55 грн. заборгованості, 542,49 грн. відшкодування витрат на оплату державного мита, 107,27 грн. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Синчук М.М.