ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"07" березня 2008 р.                                                                                Справа № 13/251

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М. при секретарі Бордунос Л.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Іваньківський цукровий завод», с. Іваньки Маньківського району

до Державного підприємства "Златодар", м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47

про стягнення заборгованості за отриманий цукор

представники сторін

позивача: Солонько В.В. –довіреність №01-360 від 25.12.2007 року;

відповідача: Скорик Т.А. –довіреність від 6 січня 2008 року,

Носенко Л.Г. –довіреність від 4 січня 2008 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення заборгованості за отриманий цукор –на суму 68041 грн. 05 коп. В поданій заяві позивач просить стягнути безпідставно отримані 30 тонн цукру.

В обгрунтування вимоги представник позивача посилається на таке:

Пунктом 1.1. Договору купівлі-продажу цукру від 13 березня 2004 року №17, укладеного між Дочірнім підприємством "Іваньківський цукровий завод" Державного підприємства "Златодар" та Державним підприємством "Златодар" передбачалося відпустити Державному підприємству "Златодар", далі Покупцю, 1742,65 тонни цукру, але додатковим договором № 1 від 01.09.2004 до договору № 17 року внесено зміни до основного договору де п.1.1 домовились викласти в новій редакції згідно якої Дочірнє підприємство "Іваньківський цукровий завод", далі Продавець, зобов'язується продати Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити цукор - пісок в кількості 70 тонн.

По видатковій накладній від 23 грудня 2004 року № ЦЗ-2312/1 Покупцем отримано 100 тонн цукру на суму 239010 грн., що на 30 тонн цукру більше, ніж передбачено договором. Отже, 30 тонн цукру отримано безпідставно, а значить про нього нема домовленості відносно його відпускної ціни.

Вартість 70-ти тонн цукру, отриманого в рахунок виконання зобов'язань за договором, з врахуванням ціни вказаній в видатковій накладній від 23 грудня 2004 року № ЦЗ-2312/1 становить:

70 х 2390 =167 300 грн.

В рахунок оплати отриманого цукру Відповідач перерахував на наш рахунок 120 000 грн. в період з 02.08.05 р. по 10.08.05 р. До теперішнього часу ніяких розрахунків за отриманий цукор не проводилось.

Залишок боргу станом на 10.12.2007 становить : 47 300 грн. без врахування вартості 30 тонн цукру.

167 300,00 - 120 000,00 = 47 300 грн.

По взаєморозрахунках, згідно акту станом на 08.05.07 р. загальна заборгованість Відповідача становила 118 965,98 грн., яку він і визнає.

До 10.12.2007 р. погашення боргу Відповідачем не проводилось і заборгованість залишилася в тій же сумі: 118 965,98 грн.

Так як договором передбачена 100% попередня оплата товару, а в даному випадку Відповідач отримав товар без передплати, і в договорі не вказаний термін його оплати в такому випадку термін оплати регулюється ч. 1 ст. 692 ЦК України :

"Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару."

Товаророзпорядчі документи (видаткова накладна та доручення на отримання цукру) були підписані 23 грудня 2004 року з цієї дати і рахується термін заборгованості.

Ст. 536 ЦК України встановлює відповідальність: "За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлене договором між фізичними особами".

Розмір процентів встановлюється ч. 2 ст. 625 "Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом"

Розрахунок індексу інфляції за прострочення грошового зобов'язання та 3% річних за використання за користування чужими грошовими коштами:

Основний борг за отриманий цукор в кількості 70 тонн становить: 47 300 грн.

Всього індекс інфляції складає 6602 грн. 30 коп.

3 % річних за кожен рік від суми 47 300 грн. складає 4 138,75 грн.

Сума індексу інфляції та 3% річних становить: 16 602,30 + 4 138,75 = 20 741,05 грн. Загальна сума боргу складає 47300+20741,05 = 68 041,05 грн.

Представник позивача вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представники відповідача вимоги заперечують. В запереченнях посилаються на таке: 13 березня 2004 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 17 на продаж цукру-пісок в кількості 1742,650 тонн. Додатковим договором № 1 від 10.09.20047 р. внесено зміни до основного договору, де п. 1.1 сторони домовились викласти в новій редакції згідно якої кількість цукру, яку Продавець зобов'язався продати Покупцю зменшилась з 1742,65 до 70 тонн.

По видатковій накладній № ЦЗ-2312/1 від 23 грудня 2004 року Покупцем отримано 100 тонн цукру на суму 239010 грн. 00 коп. в т. ч. ПДВ, що на 30 тонн цукру ніж передбачено договором. Продавець передав Покупцеві (30тонн) більшу кількість товару ніж встановлено договором купівлі-продажу № 17 від 13.03.04 року.

Порушення умов договору, щодо кількості товару регламентується ст. 670 ЦК України. Згідно п. З ст. 670 Покупець зобов'язаний прийняти товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору.

Загальна вартість товару 100 тонн цукру складає 239010 грн., що підтверджується видатковою накладною № ЦЗ-2312/1 та податковою накладною № 2312/1.

Із них:

30 тонн цукру вартістю 71703 грн. отримано більше ніж встановлено у договорі купівлі-продажу (сума на яку заявлено позовну вимогу і відкрито провадження у справі № 12/275).

70 тонн цукру отримано за договором.

Позовні вимоги за даною справою заявлено на суму 68041 грн. (із них 47300 грн. - сума основного боргу; 20741,05 грн. - нарахування індексу інфляції та 3-% річних).

Сума основного боргу заявляється Позивачем на підставі слідуючих розрахунків.

В період з 02.08.05 р. по 10.08.05 Покупець перерахував на рахунок Продавця грошові суми (згідно рахунку-фактури № ЦЗ-0208/1 від 02.08.05):

Дата

Сума

02.08.2005 р.

7000 грн.

02.08.2005 р.

73000 грн.

05.05.2005 р.

20000 грн.

10.08.2005 р.

20000 грн.

Всього:

120000 грн.

Факт отримання грошових коштів від ДП «Златодар»за товар згідно договору № 17 від 13.03.04 підтверджує Позивач у своїх позовних вимогах. Розрахунок боргу Позивачем:

70 тонн * 2390,1 грн. = 167300 грн. 167300 грн. - 120000 грн. = 47300 грн.

На суму основного боргу (47300 грн.) Позивач за період з 01.01.2005 по 01.11.2007 року нараховує 3-% річних та індекс інфляції (20741,05 грн.).

Загальна сума позовних вимог - 68041грн. 05 коп.

Відповідач вважає, що зазначений розрахунок суми позовних вимог - помилковий та не відповідає дійсності з наступних підстав.

Згідно Цивільного кодексу України однією із підстав припинення зобов'язання є зарахування зустрічних однорідних вимог, тобто ті, що виплавають з двох різних зобов'язань, сторонами у котрих є одні і ті особи (ст. 601 ЦК України)

Користуючись даним правом припинення зобов'язань між сторонами, які виникли між ДП «Златодаром»та ДП «Іваньківським цукровим заводом», 23 грудня 2004 року сторони укладається договір № 382 про часткове зарахування зустрічних вимог. Відповідно до договору зараховуються слідуючи зобов'язання:

Зобов'язання ДП «Іваньківський цукровий завод»перед ДП «Златодар»:

- за договором купівлі-продажу кукурудзи № 378 від 20 грудня 2004 року.

Сума, що зараховується 158175 грн. (за фактично отриманий товар кукурудза в кількості 351,500 тонн);

- за отриманий товар згідно накладної № 53 від 23.07.2004 року. Сума, що зараховується 3885 грн.

Зобов'язання ДП «Златодар»перед ДП «Іваньківський цукровий завод»: за договором купівлі-продажу цукру № 17 від 13.03.04 року.

Сума, що зараховується 162060 грн.

Договір №382 від 23 грудня 2004 року про часткове зарахування зустрічних

однорідних вимог складений за згодою двох сторін у письмовій формі, скріплений печатками та підписами посадових осіб, та вступає в дію з моменту підписані договору. Підстав про визнання недійсним даного договору немає. Частину неоплаченої вартості 70 тонн цукру, а саме: 167300 грн.-162060 грн. = 5240 грн. була перерахована на рахунок Позивача в період з 02.08.05 по 10.08.05р.

Відповідач вважає, що свої зобов'язання за договором купівлі-продажу цукру №17 від 13.03.04 року виконав повністю, а позовні вимоги Позивача вважає безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

На неодноразові вимоги господарського суду позивач не надав первинні документи про кількість переданого за договором №17 від 13.03.2004 року цукру. Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог не спростований сторонами.

Оцінюючи зібрані докази у справі та пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд дійшов висновку, що вимоги належить залишити без розгляду, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Судові витрати належить покласти на позивачів та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 81 п. 5, 86 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Залишити позов без розгляду.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до Господарського суду в загальному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому Законом порядку.

Суддя                                                    Г.М. Скиба