ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 34/60

26.03.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВ-ТОРГ»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Технолоджі»

про

стягнення 24 600 грн.

Суддя

Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –

Поляков О.М. (довіреність № 2-д від 08.01.2008);

від відповідача –

не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮВ-ТОРГ»(далі –Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Технолоджі»(далі –Відповідач) про стягнення 24 600 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач помилково перерахував Відповідачу кошти у сумі 24 600 грн., а Відповідач не повертає Позивачу вказану суму коштів.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання, а також ухвала про відкладення розгляду справи були надіслані на юридичну адресу Відповідача: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 26, зазначену в позовній заяві, його реєстраційних документах та Довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданої станом на 25.03.2008.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців»передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо такі відомості, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника Відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від Відповідача не надходило.

Розгляд справи відкладався.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 Господарсько процесуального кодексу України (далі –ГПК України) здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

09.10.2007 як стверджує Позивач, він відповідно до платіжного доручення № 347 помилково перерахував Відповідачу 24 600 грн., з призначенням платежу: перерахування за комплект інструментів для емболізації церебральної аневризми згідно рахунку б/н від 09.10.2007 сума –24 600 грн., у т.ч. ПДВ 4 100 грн.

Як вбачається з пояснень представника Позивача, Позивач не укладав з Відповідачем жодного договору на поставку товару, а Відповідач не виставляв Позивачу жодного рахунку на оплату товару.

30.10.2007 Позивач направив Відповідачу лист № 3010/07-1, в якому вимагав від Відповідача повернути 24 600 грн., які він помилково перерахував Відповідачу на підставі вказаного платіжного доручення. Про отримання вказаного листа Відповідачем, зокрема, свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення 16.11.2007.

Відповідач залишив вказаний лист без відповіді, а вимогу Позивача без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідно до приписів частини 2 статті 530 ЦК України, Відповідач після отримання Позивачем листа № 3010/07-1 від 30.10.2007, повинен був у строк до 23.11.2007 здійснити повернення коштів у сумі 24 600 грн., які були помилково перераховані йому Позивачем.

Проте, Відповідач, як у строк до 23.11.2007 так і на дату судового розгляду, свого зобов’язання щодо повернення попередньої оплати у сумі 24 600 грн. не виконав.

Відтак, позовна вимога про стягнення з Відповідача 24 600 грн. боргу є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 525, 526, 530 ЦК України, статтями 193 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Технолоджі»(01033, м. Київ, вул. Жилянська, 26, ідентифікаційний код 34490801, з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВ-ТОРГ»(49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, 161, кв. 24, ідентифікаційний код 33248729) 24 600 (двадцять чотири тисячі шістсот) грн. боргу, а також 246 (двісті сорок шість) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя

Сташків Р.Б.