донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.03.2008 р.                                                              справа №21/3

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Шевкової Т.А.

суддів

Діброви Г.І. , Стойка О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

не з"явився,

від відповідача:

Цвітун М.М. дов. № Н-01/2219 від 06.07.2007р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м.Маріуполь

на рішення господарського суду

Донецької області

від

06.02.2008 року

по справі

№21/3 (Матюхін В.І.)

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м.Маріуполь

до

Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

про

стягнення 1695грн. 35коп.

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь»м.Маріуполь Донецької області звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця” 1695грн. 35коп. вартості недостачі вантажу –антрациту марки «АС».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ст.ст.526, 623, 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225, 308, 314 Господарського кодексу України, Статут залізниць України, Правила видачі вантажів, які затверджені Наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р., умови договору поставки № 0162/48-15 від 29.12.2006р., дані залізничної накладної № 49544122 та комерційного акту № БН 688886/199 від 27.06.2007р.

Господарський суд Донецької області рішенням від 06.02.2008р. у справі № 21/3 позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1695грн. 35коп. вартості недостачі задовольнив частково, стягнувши з Державного підприємства „Донецька залізниця” на користь Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” 1393грн. 56коп. суми вартості недостачі, у задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовив.

Господарський суд задовольняючи позовні вимоги визнав доведеним факт недостачі вугілля комерційним актом, та враховуючи те, що залізниця не довела виникнення недостачі з незалежних від перевізника причин, визнав позовні вимоги у сумі 1393грн. 56коп. такими, що підлягають задоволенню за рахунок перевізника –ДП «Донецька залізниця».

Господарський суд посилаючись на ч.2 ст.114 Статуту залізниць України та п. 27 Правил видачі вантажів визначив вартість недостачі вугілля із врахуванням норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто в розмірі 2%, тому позовні вимоги задовольнив частково у сумі 1393грн. 56коп., відмовив у задоволенні позову у сумі 301грн. 79коп.

Відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь»м.Маріуполь Донецької області, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 06.02.2008р. у справі № 21/3 скасувати в частині відмови у стягненні суми 301грн. 79коп., прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення по справі № 21/3 були порушені норми матеріального права, а саме: ч. 2 статті 114 Статуту залізниць України, неправильно був застосований пункт 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000р. за № 862/5083.

Заявник скарги вважає, що господарським судом при визначенні розміру недостачі у спірному вагоні помилково була застосована норма недостачі у розмірі 2% від маси вантажу, як для вантажів, зданих до перевезення у вологому стані, тоді як при визначенні маси недостачі вантажу –антрациту, повинна була бути застосована норма недостачі у розмірі 1%, як до мінерального палива, тому з її урахуванням недостача має бути визначена в кількості 4500 кг на суму 1695грн. 35коп.

У судове засідання 18.03.2008р. заявник скарги –ВАТ «МК «Азовсталь»м.Маріуполь Донецької області свого представника не направив, про поважність причин неявки суд не повідомив. Згідно поштового повідомлення №8728522 уповноважений представник ВАТ «МК «Азовсталь»05.03.2008р. отримав ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2008р. про порушення апеляційного провадження у справі № 21/3 та призначення справи до розгляду на 18.03.2008р.

Колегія суддів вважає, що заявник скарги був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак не скористався правом захисту своїх прав та інтересів у судовому засіданні.

У зв’язку з викладеним колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника заявника скарги.

Представник ДП «Донецька залізниця»просив рішення господарського суду від 06.02.2008р. у справі № 21/3 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст. 9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено фіксування судового засідання технічними засобами та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з дотриманням встановлених до нього вимог, враховуючи наступне.

24.06.2007р. ЗАТ ГЦФ «Краснолуцька»по залізничній накладній № 49544122 відвантажило на адресу ВАТ МК «Азовсталь»полувагон № 66184045 з вантажем –«Антрацит. Марки «АС». У вологому стані», із зазначенням ваги нетто вантажу у вагоні –68000кг, та про те, що вагон завантажений нижче бортів.

По прибуттю вагону № 66184045 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці 27.06.07р. під час огляду вагону була виявлена заглибина розміром: 2300мм х 25000мм х 1500мм, створка дверей була недозакрита на 5мм, щілина закрита нещільною дошкою, вбачалися сліди витікання вантажу, за даним фактом станцією призначення був складений акт загальної форми № 65 від 27.06.2007р., про складення якого зазначено в комерційному акті № БН 688886/199 від 27.06.2007р.

На підставі абз.2 ч.1 ст.52 Статуту залізниць України (прибуття вантажу з ознаками недостачі під час перевезення у відкритому рухомому складі) вантаж видавався з перевіркою його маси представниками станції Сартана Донецької залізниці.

За результатами перевірки залізницею був складений комерційний акт № БН 688886/199 від 27.06.2007р., з якого слідує, що вагон прибув технічно справним, люки зачинені, навантаження нижче бортів на 600-700мм, рівномірне, у задній частині вагону по ходу потягу вбачається заглибина розміром: 2300мм х 2500мм х 1500мм; недозакрита створка дверей на 55мм, щілина закрита нещільно дошкою; вбачаються сліди витікання вантажу на авто зчіпному обладнанні; по станції Сартана щілина закладена паклею; у перевізному документі зазначено, що вантаж маркований, фактично маркування відсутнє; зважування вагону проводилося на справних повірених 150 т вагах № 1 ст. Сортувальна ВАТ „МК “Азовсталь” двічі; недостача виявилася при кожному переважуванні; вага нетто зважування вантажу 63500кг (брутто 85450кг, тари з брусу 21950кг), нестача вантажу складає 4500кг проти даних зазначених в залізничній накладній.

Комерційний акт № БН 688886/199 від 27.06.2007р. з боку залізниці підписано начальником станції та двома прийомоздавальниками; з боку одержувача – особою, яка брала участь у перевірці.

Статтею 34 Господарського кодексу України встановлено, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п.9 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2003р. № 334) у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційний акт № БН 688886/199 від 27.06.2007р., який засвідчив вагову недостачу вантажу, згідно ст.129 Статуту залізниць України, є відповідним документом, що може бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 Закону України “Про залізничний транспорт”.

Частина 2 статті 23 даного закону та ст. 113 Статуту залізниць України передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Із матеріалів справи вбачається, що факт недостачі за спірним перевезенням підтверджено комерційним актом, виявлена на станції призначення заглибина розміром 2300мм х 25000мм х 1500мм свідчить про те, що недостача виникла під час перевезення вантажу, так як у залізничній накладній відповідної відмітки не має.

Розрахунок вартості недостачі підтверджено рахунком-фактурою № СФ-0000270 від 25.06.2007р. на оплату відвантаженого за договором № 0162/48-15 від 29.12.2006р. антрациту марки «АС», платіжними дорученнями № від 04.07.2007р., № від 27.06.2007р. про оплату вугілля марки «АС» на суми 94206грн.16коп. та 30391грн.00коп. відповідно, в тому числі по спірній відправці.

Враховуючи те, що залізницею не доведено, що недостача відбулася не з її вини, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд Донецької області дійшов до правомірного висновку щодо доведеності матеріалами справи вини Державного підприємства „Донецька залізниця” у виникненні недостачі прибулого за залізничною накладною № 49544122 вантажу –антрациту марки «АС»у кількості 4500кг.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У відповідності до ч. 1 п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Частиною 2 п. 27 Правил видачі вантажів встановлено, що норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) визначається при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

Сума недостачi з урахуванням норми недостачi (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 1393грн. 56коп. із розрахунку: 3,14т (нестача вантажу, зданого до перевезення у вологому стані, з урахуванням норми недостачі 2%) х 443,81грн. (вартість 1т вугілля + ПДВ).

Враховуючи наведене слід визнати, що господарський суд обґрунтовано визнав позовні вимоги підлягаючими задоволенню частково у сумі 1393грн. 56коп.

Доводи заявника скарги про те, що норма недостачі щодо концентрату вугільного має братись 1% судом до уваги не взято, оскільки до перевезення залізницею було прийняте вугілля вологе, а відповідно до п.27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що позов про стягнення з Державного підприємства „Донецька залізниця” суми недостачі вантажу, обґрунтований матеріалами справи та підлягає задоволенню частково у сумі 1393грн. 56коп., а рішення господарського суду Донецької області від 06.02.2008р. у справі № 21/3 про задоволення позовних вимог в цій сумі є таким, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючі до уваги викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду прийнято у відповідності із вимогами чинного законодавства, з урахуванням фактичних обставин та матеріалів справи, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»м.Маріуполь Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 06.02.2008р. у справі № 21/3 залишити без змін.

Головуючий          Т.А. Шевкова

Судді:          Г.І. Діброва

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС