ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 р.

№ 35/100

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

М.Остапенка,

Є. Борденюк,

В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) "СПБ-Інвест"

на постанову

від 11.10.2007 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі

№ 35/100

за позовом

Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до

ЗАТ "СПБ-Інвест"

про

виселення

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Жидейкіна Н.Д. (дов. від 10.09.2007 року)

відповідача

Супрун Ю.М. (дов. від 10.01.2008 року),

Юрченко І.Ю. (дов. від 10.01.2008 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2005 року між КП “Київжитлоспецексплуатація” (Орендодавець) та ЗАТ “СПБ-Інвест” (Орендар) було укладено договір № 10/1761 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва, відповідно до п.1.1. якого Орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 18.11.2004р. № 696/2106 передав, а Орендар прийняв в оренду під офіс нежиле приміщення загальною площею 452,60 м2, за адресою: м. Київ, бульв. Т. Шевченка, буд. № 4, літ. Б.

Відповідно до п. 9.1. Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє з 03 квітня 2006 року по 21 вересня 2006 року.

Судом першої інстанції встановлено, що протягом всього періоду дії договору оренди Орендар належним чином виконував свої обов’язки –своєчасно сплачував орендну плату з урахуванням індексу інфляції.

Крім того, за погодженням з Орендодавцем, Орендарем за рахунок власних коштів було проведено ремонт орендованих приміщень на загальну суму 261103,00 грн., що перевищує 25% балансової вартості орендованого майна. При чому, вказані поліпшення неможливо відокремити від об’єкта оренди.

На виконання вимог п. 4.10. Договору, Орендарем було здійснено страхування об’єкту оренди на користь Орендодавця.

В подальшому, після закінчення строку дії Договору Позивач повідомив Відповідача, шляхом направлення останньому листа № 155/05-2070 від 26 вересня 2006 року про припинення дії Договору оренди та вимогу звільнити вказане нежиле приміщення, однак, дане повідомлення Відповідачем було залишено без відповіді. Більш того, як видно з матеріалів справи, Відповідач всупереч умовам Договору, після спливу строку, на який його було укладено, не звільнив займане приміщення, продовжуючи сплачувати орендні платежі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16 липня 2007 року у справі № 35/100 (суддя Літвінова М.Є.), яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2007 року (колегія суддів: Андрієнко В.В., Малетич М.М., Студенець В.І.) позов КП “Київжитлоспецексплуатація” було задоволено повністю, а саме: виселено ЗАТ “СПБ- Інвест” з нежитлового приміщення в будинку № 4, літ. Б, по бульв. Т.Шевченка в м. Києві, загальною площею 452,60 м2 та повернуто зазначене приміщення КП “Київжитлоспецексплуатація”.

Приймаючи вказані рішення суди виходили з того, що матеріали справи не містять доказів того, що Відповідачу надавалися нові розпорядчі документи на укладення договору оренди, чи був укладений новий договір, в той час, як згідно доказів, які були представлені Позивачем у справі, підтвердився факт порушення договірних зобов’язань з боку Відповідача щодо звільнення нежилого приміщення після закінчення терміну дії договору оренди, що є підставою для його виселення з цього приміщення –будинку № 4, літ.Б, по бульв. Т.Шевченка, загальною площею 452,60 м2 та повернення зазначеного приміщення Позивачу.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, ЗАТ "СПБ-Інвест" звернулося з касаційною скаргою, просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанції неповно з’ясовано обставини, які мають значення для вирішення справи. Крім того, на думку Відповідача, судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норм матеріального права, зокрема: ст.ст. 284, 291,285 Господарського кодексу України та ст.ст. 764, 777 Цивільного кодексу України та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", що є підставою для скасування таких судових рішень.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до п. 9.3. Договору оренди від 22.09.2005р. №10/1761 після закінчення строку договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради –власника комунального майна територіальної громади м. Києва.

Рішенням Київської міської ради від 15.03.2007р. № 272/933 (а.с. 220-222, т.1) відповідачу було відмовлено в праві на оренду спільного приміщення.

Матеріали справи не місять доказів того, що відповідачу надавалися нові розпорядчі документи на укладення договору оренди, тобто у ЗАТ “СПБ-Інвест” відсутні правові підстави для продовження терміну оренди, а тому колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції, щодо безпідставності зайняття ЗАТ “СПБ-Інвест” спірного приміщення.

За таких обставин, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що рішення та постанова у справі відповідають законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ "СПБ-Інвест" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2007 року у справі № 35/100 залишити без зміни.

Головуючий, суддя                     М. Остапенко

Судді:           Є. Борденюк

В. Харченко