ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.02.2008

Справа №2-1/17694-2007

За позовом Керченської міської ради (98300, м. Керч, вул. Кірова, 17) До відповідачів: 1) Кримської Республіканської рятувально-водолазної служби (95034, м. Сімферополь, пр. Перемоги, 82)/ (м. Сімферополь, вул. Радіонова, 13)/ (м. Сімферополь, вул. Радищева, 83)

2) Кримського Республіканського підприємства «Керченське міське бюро реєстрації та технічної інвентаризації» (98300, м. Керч, вул. Генерала Петрова, 37)

3) Товариства рятування на водах України (04212, м. Київ, вул. Зої Гайдай, 3, офіс 256)

За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1)          Комунального підприємства «Аршинцево-комунсервіс» (98313, м. Керч, вул. Орджонікідзе, 7б)

2)          Фонду комунального майна АР Крим (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 17)

Про визнання права власності

Суддя Л. О. Ковтун

За участю представників:

Від позивача - Сіняєва Г. О., довіреність у справі

Від відповідачів- 1) Лучинкин В. А. 2) не з’явився 3) Данільченко В. Ф., довіреність у справі

За участю третіх осіб – 1) не з’явився; 2) Соловйова К. С., довіреність у справі

Суть спору: Керченська міська рада звернулася до господарського суду АР Крим із позовною заявою та просить визнати за територіальною громадою м. Керчі в особі Керченської міської ради право власності на нерухоме майно: Будівлю рятувальної станції, Літера А загальною площею 248,9 кв.м., гараж Літера Б загальною площею 153,2 кв.м., рекомпресійну камеру Літера В загальною площею 33,3 кв.м., еллінг Літера Г загальною площею 47,8 кв.м., огородження 1-3, мощення 1, розташовані в м. Керчі, Аршинцевська коса, 51. Крім того позивач просить зобов’язати Кримську республіканське рятувально-водолазну службу звільнити будівлю рятувальної станції Літера А загальною площею 248,9 кв.м., гараж Літера Б загальною площею 153,2 кв.м., рекомпресійну камеру Літера В загальною площею 33,3 кв.м., еллінг Літера Г загальною площею 47,8 кв.м., огородження 1-3, мощення 1, розташовані в м. Керчі, Аршинцевська коса, 51. Позивач також просить зобов’язати Кримське республіканське підприємства «Керченське міське бюро реєстрації та технічної інвентаризації» провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: будівлю рятувальної станції Літера А загальною площею 248,9 кв.м., гараж Літера Б загальною площею 153,2 кв.м., рекомпресійну камеру Літера В загальною площею 33,3 кв.м., еллінг Літера Г загальною площею 47,8 кв.м., огородження 1-3, мощення 1, розташовані в м. Керчі, Аршинцевська коса, 51.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Другий відповідач та третя особа явку представників у судове засідання не забезпечили. Про причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Ухвалою господарського суду АР Крим від29.01.2008р. з дійсної справи до участі по справі у якості т відповідача Товариства рятування на водах України (04212, м. Київ, вул. Зої Гайдай, 3, оф. 256).

Ухвалою господарського суду АР Крим від 14.02.2008р. до участі по справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору було залучено Фонд майна АР Крим.

Строк розгляду справи був продовжений за клопотанням сторін у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третіх осіб, суд –

ВСТАНОВИВ:

Згідно наданих довідок, а саме: виконавчого комітету Керченської міської ради віж 15.06.2007р. вих. №3265/02-23/2, Керченської міської ради від 15.06.2007р. вих. №3265/02-23/1 земельна ділянка в м. Керч по Аршинцевській косі,51, а також дозволу на будівництво за зазначеною адресою не надавалося.

Відповідно відповіді Кримського республіканського підприємства «Керченське міське бюро реєстрації та технічної інвентаризації» державної реєстрації права власності на зазначені об’єкти не проводилося.

Проте, відповідно довідки Кримської Республіканської рятувально-водолазної служби від 03.12.2003р. №84 будівля рятувальної станції «Керч-Центральна», гараж, еллінг, сарай, балансовою вартістю 164936 грн. станом на 01 жовтня (рік не зазначений) знаходяться на балансі Кримської Республіканської рятувально-водолазної служби.

На підставі вищенаведеного, Керченська міська рада просить визнати за ними право власності на будівлю рятувальної станції на підставі п. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки може вимагати визнання за ним права власності на самочинне побудоване нерухоме майно.

Суд не може погодитися із таким висновком позивача через наступне.

Дійсно, відповідно до положень ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

При цьому, законом встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Проте, відповідно до п. 4 зазначеної статті, у випадку, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Таким чином, однією з суттєвих ознак самочинного будівництва є насамперед серед іншого будівництво на земельній ділянці об’єкту нерухомості, цільове призначення якого суперечить цільовому призначенню земельної ділянки.

Відповідно до положень ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна особа має довести документально суду ти обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень тими засобами доказування, якими мають бути підтверджені певного роду факти.

Тобто, позивачем насамперед мали бути надані документально підтверджені відомості щодо цільового призначення земельної ділянки, на якій розташовані спірні об’єкти, тощо. Проте, позивач у порушення зазначених вимог процесуального законодавства таки докази суду під час розгляду справи не надав.

У зв’язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, на підставі п. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Проте, як було вищезазначено, таке майно знаходиться на балансі Кримської Республіканської рятувально-водолазної служби згідно наданої ними довідки від 03.12.2003р. вих. №84, а також, як вбачається зі статуту Кримської Республіканської рятувально-водолазної службі, яка була створена на підставі рішення Ради Міністрів УРСР від 25.07.1988р. №199 на основі державної власності та є бюджетною організацією, та у склад якої входить, зокрема, й рятувально-водолазна станція, яка розташована в м. Керч по Аршинцевській косі, що свідчить про те, що майно рятувальної станції переданої другому відповідачу з дійсного спору.

Так, відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР від 25.07.1988р. №199 «Про схему управління житлово-комунальним господарством», згідно якої було вирішено зобов’язати Міністерство житлово-комунального господарства УРСР передати організації рятувальної служби на воді Республіканському товариству рятування на воді, правонаступником якого є перший відповідач з дійсного спору.

Згідно розпорядження Ради міністрів УРСР від 02.11.1988р. №472-р передане майно фінансувалося за рахунок республіканського бюджету Української РСР.

Згідно постанови Президії Центральної ради Республіканського товариства рятування на водах Української РСР від 03.11.1988р. «Про приймання рятувальної служби на водах Товариства рятування на водах УРСР від Міністерства житлово-комунального господарства УРСР» рятувальні служби, станції, пости були прийняті Центральною радою республіканського товариства рятування на водах Української РСР безкоштовно, що й було виконане за актом прийому-передачі від 22.02.1989р.

У зв’язку з чим, суд звертає увагу на положення ст. 4 Закону України Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998р. ухвалення рішення про передачу об’єктів державної власності, зокрема, нерухомого майна, є компетенцією Кабінету Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 1 зазначеного закону його дія поширюється й на об’єкти права державної та комунальної власності, у тому числі й які передані в безоплатне користування самоврядним організаціям, до яких відноситься й третій відповідач з дійсного спору, до управління якого, у свою чергу входить й перший відповідач з дійсного спору.

Вищенаведене виключає можливість визнання права власності за Керченською міською радою у розумінні п. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України.

За такими обставинами, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені у судовому засіданні 26.02.2008р. Повний текст рішення оформлений та підписаний 03.03.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун Л.А.