ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.08 р.                     Справа № 12/269пн

Господарський суд Донецької області у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача – Шайнога О.В.

від першого відповідача – Маркуц Г.В.

від другого відповідача – не з'явився

від третьої особи- Проценко П.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” м. Маріуполь

до - Регіонального відділення фонду Державного майна України в Донецькій області

-          Міського комунального підприємства “Маріупольське Бюро технічної інвентаризації” м. Маріуполь

за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача

- Управління по питанням надзвичайних ситуацій Донецької обласної державної адміністрації м. Донецьк

- Маріупольська міська Рада.

про виділ частки майна у єдине ціле.

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” м. Маріуполь звернулося до господарського суду з позовною заявою до Управління по питанням надзвичайних ситуацій Донецької обласної державної адміністрації м. Донецьк, за участю третьої особи: Маріупольської міської Ради про виділ в натурі долі позивача загальною площею 26039,5 кв.м., основна споруда з прибудовами та підвалом А-3, а, а3, а4, а6,а7,а8, А/п основні споруди Г-2,Б-1,К-2,Ж-1,В-1, Е-1,М-1,Л-1,Д-1,Я-1, прибудови К1-1, Н-1, Б1-1, остойники И, З, навеси О,П, замощення 1, відкрита стоянка ІІ, огорожа 1, 2, ворота 3,4,5 зі складу спільної дольової власності.

В подальшому позивач змінив позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою м. Маріуполь, вул. Червонофлотська, 204, як єдине ціле – інвентарні об'єкти основна споруда з прибудовами та підвалом А-3, а, а3, а4, а6,а7,а8, А/п основні споруди Г-2,Б-1,К-2,Ж-1,В-1, Е-1,М-1,Л-1,Д-1,Я-1, прибудови К1-1, Н-1, Б1-1, остойники И, З, навеси О, П, замощення 1, відкрита стоянка ІІ, огорожа 1, 2, ворота 3, 4, 5.

Ухвалою господарського суду від 26.11.2007 року здійснено заміну неналежного відповідача Управління з питань надзвичайних ситуацій Донецької обласної державної адміністрації м. Донецьк на належного - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області та залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління з питань надзвичайних ситуацій Донецької обласної державної адміністрації м. Донецьк.

Ухвалою господарського суду від 11.12.2007 року до участі у справі залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міське комунальне підприємство “Маріупольське бюро технічної інвентаризації” м. Маріуполь

Ухвалою від 23.01.2008 року в якості другого відповідача залучено Міське комунальне підприємство “Маріупольське бюро технічної інвентаризації”

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається, що він набув право власності на спірні об'єкти на підставі договорів купівлі-продажу. В той же час на території знаходиться об'єкт цивільної оборони, який ним не придбавався і є державною власністю. Але при реєстрації в БТІ прав власності на нерухоме майно комплекс, який розташований за адресою: м. Маріуполь вул. Червонофлотська, буд 204, зареєстровано за ним лише як частка яка складає 99/100, а в переліку об'єктів - міститься бомбосховище, власником якого він не є.

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Донецькій області надало відповідні пояснення та підтвердило, що під час приватизації бомбосховище не підлягало продажу. На цей час держава не є співвласником майнового комплексу “Маріупольське АТП 11428.

Комунальне підприємство “ Маріупольське бюро технічної інвентаризації” пояснило , що у єдиному електронному реєстрі зареєстровано право власності позивача на 99/100 частини на підставі свідоцтва на право власності від 25.10.2007 року, яке було видане замість договорів купівлі-продажу від 19.03.2007 року , від 13.11.2003 року. За вказаними договорами проведена реєстрації у дольовому співвідношенні. Споруда бомбосховища ні за ким не зареєстрована, але не є самочинним будівництвом.

Треті особи надали суду відповідні пояснення, які стосуються предмета спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін господарський суд встановив

Державне підприємство “Маріупольске АТП 11428” було включено до переліку об'єктів, що підлягають приватизації. ( Наказ Донецького регіонального відділення ФДМУ за № 104 від 21.01.1997 року).

Приватизація вище зазначеного державного майна здійснювалося шляхом перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариства з подальшим продажем акцій . На цей час , акції зазначеного підприємства реалізовані повністю. Державна частка у статутному капіталі відсутня.

Відповідно до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Маріупольського державного автотранспортного підприємства 11428 ( після приватизації ВАТ “Маріупольське АТП 11428) від 17.03.1997 року та плану приватизації від 20.03.1997 року із вартості цілісного майнового комплексу вилучалась і не увійшла до статутного фонду вартість державного майна яке не підлягала приватизації, зокрема об'єкт цивільної оборони ( інв № 100015) розташований за адресою: м. Маріуполь вул. Червонофлотська, 204.

Таким чином об'єкт цивільної оборони не увійшов до цілісного майнового комплексу державного підприємства, який підлягав приватизації, не є його складової частиною, і залишився в державній власності як індивідуально-визначене майно.

В подальшому , між ВАТ “Маріупольське автотранспортне підприємство 11428” як продавцем, та Позивач, як покупцем, підписано договори купівлі-продажу, а саме :

13.11.2003 року договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, згідно якого позивач набував право власності на нежитлові приміщення розташовані за адресою м. Маріуполь, вул.Червонофлотська, б.204 , згідно якого позивач купив основну будівлю літ. А-3 з підвалом П/п, прибудовами а3, а, а6, а7, а8, майданчик а2 а1, приямок а4 , навес а5 , основна будівлі Б-1 прибудова Б1-1, основні будівлі Г-2,К-2, прибудова К-1-1, Н-1 загальною площею 25826 кв.м.

Вказаний договір посвідчено нотаріально

19.03.2007 року договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, згідно якого позивач набував право власності на об'єкт нерухомості - нежитлові будівлі розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Червонофлотська, б.204 та мають наступні характеристики : основні будівлі Ж-1, В-1, М-1, Л-1, Д-1 мостіння –1 , відкрита стоянка П огорожа № 1,2 ворота № №.4,5 відстійники И, 3, загальною площею 143,1 кв.м., що складає 84/1000 частки. Вказаний договір посвідчено нотаріально.

03.12.2003 року договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, згідно якого позивач набував право власності на нежитлові приміщення розташовані за адресою м. Маріуполь, вул.Червонофлотська, б.204 . літ Е-1 ( трансформаторна підстанція) площею 43, 4 кв.м. Вказаний договір посвідчено нотаріально

Таким чином позивач набув право власності на конкретні інвентарні об'єкти які у сукупності складають комплекс, а не на частину комплексу.

Документів, які підтверджують, що до складу цього комплексу перейшло і бомбосховище, яке раніше обліковувалося до балансі Відкритого акціонерного товариства “ Маріупольського автотранспортного підприємства” суду не надано.

На час розгляду справи у суді позивач користується, розпоряджається та володіє належним йому майном .

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ( майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України закріплює, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна.

Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Договори купівлі-продажу є правочинами як в розумінні ЦК УРСР в редакції 1963 року так і в розумінні Цивільного кодексу України.

Стаття 334 ЦК України закріплює , що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним.

Враховуючи надані позивачем нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу окремих інвентарних об'єктів, приписи ст. 334 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст. 334 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 33,43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити

Визнати право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” ( м.Маріуполь, пр. Леніна, 68а, ЗКПО 24155428) на нерухоме майно, розташоване за адресою м. Маріуполь, вул. Червонофлотська, 204, як єдине ціле – інвентарні об'єкти основна споруда з прибудовами та підвалом А-3, а, а3, а4, а6,а7,а8, А/п основні споруди Г-2,Б-1,К-2,Ж-1,В-1, Е-1,М-1,Л-1,Д-1,Я-1, прибудови К1-1, Н-1, Б1-1, остойники И, З, навеси О, П, замощення 1, відкрита стоянка ІІ, огорожа 1, 2, ворота 3, 4, 5.

Суддя Склярук О.І.