ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 14/144-пд-07

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представника позивача О. Гейко (дов. від 2.01.08), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Херсонгаз” на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18 вересня 2007 року у справі № 14/144-пд-07 за позовом відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Херсонгаз” до відкритого акціонерного товариства “Електронмаш” про спонукання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Херсонгаз” звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до відкритого акціонерного товариства “Електронмаш” про:

- спонукання відповідача виконати умови договору № 1-394ПТ від 31 січня 2006 року шляхом укладання з позивачем договору на постачання 12.034 тис.м3 природного газу;

- спонукання відповідача виконати умови договору № 1-394ПТ від 31 січня 2006 року і підписання без заперечень акта надання в лютому 2007 послуг з транспортування/постачання 55.431 тис.м3 природного газу;

- спонукання відповідача підписати акт приймання-передачі 12.034 тис.м3 природного газу.

Відповідач позов не визнав з мотивів безпідставності вимог.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 4 червня 2007 року позов задоволено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 18 вересня 2007 року рішення змінено: позов задоволено в частині зобов’язання відповідача виконати умови договору № 1-394ПТ від 31 січня 2006 року і підписати акт виконання послуг транспортування/постачання природного газу за лютий 2007 року в об’ємі 55.431 тис.м3; в іншій частині в позові відмовлено.

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Херсонгаз” просить судові акти в даній справі скасувати з підстав неправильного застосування судами приписів статей 180, 181 і 187 Господарського кодексу України, статей 526, 207і 629 Цивільного кодексу України та залишити в силі рішення.

Відкрите акціонерне товариство “Електронмаш” ставлення до поданої касаційної скарги не висловило і право на участь в судовому засіданні свого представника не використало.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 31 січня 2006 року сторони уклали договір № 1-394ПТ про надання послуг з транспортування природного газу (далі-договір).

Пунктами 3.3 і 3.4 договору сторони передбачили, що фактична кількість поданого відповідачу газу визначається приладами обліку газу з введенням необхідних поправок змінних параметрів газу і позивач має право здійснювати контроль за споживанням газу відповідачем. Відповідно до пункту 3.9 договору у разі виявлення несправності приладів обліку або сумніву у достовірності їх показань позивач має право вимагати позачергової повірки приладів обліку в органах Держстандарту України та бути присутнім при її проведенні.

За результатами перевірки, яка була проведена 21 лютого 2007 року, відповідачу було запропоновано провести позачергову державну повірку лічильника ЛГ-К-100 G 250 № 8236.

Державне підприємство Херсонський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації, здійснивши повірку, встановило що похибка вимірювання лічильника перевищує допустимі значення і прилад обліку газу визнано непридатним до застосування, про що 7 березня 2007 року надало довідку.

Підпунктом 6 пункту 3.13 договору сторони встановили, що у такому разі позивач визначає обсяг спожитого газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання відповідача з розрахунку його цілодобової роботи за звітний період.

На підставі цієї умови договору, позивач визначив обсяг спожитого відповідачем у лютому 2007 році газу - 55, 431 тис. м3, що на 12, 034 тис.м3 більше заявленого, і запропонував відповідачеві підписати акт виконання послуг з транспортування/постачання природного газу на 55, 431 тис.м3, а також укласти договір на постачання газу в обсязі 12, 034 тис.м3 та підписати акт приймання-передачі природного газу за лютий 2007 рік в обсязі 12, 034 тис.м3, надіславши на адресу контрагента їхні проекти.

Відповідач оферту не акцептував.

За таких обставин господарський суд, застосувавши до спірних правовідносин правила статей 181 і 187 Господарського кодексу України задовольнив позов.

Перевіряючи рішення в апеляційному порядку, господарський суд встановив, що запропонований позивачем проект договору на постачання і надання послуг з транспортування природного газу не відповідає вимогам статті 180 Господарського кодексу України, оскільки не містить такої істотної умови, як кількість газу і за цієї обставини скасував рішення місцевого господарського суду в частині спонукання відповідача виконати умови договору № 1-394ПТ від 31 січня 2006 року шляхом укладання з позивачем договору на постачання 12.034 тис.м3 природного газу та підписати відповідний акт приймання-передачі.

Водночас, встановивши дійсні обсяги споживання відповідачем природного газу в лютому 2007 року - 55.431 тис.м3, господарський суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення в частині спонукання відповідача підписати акт про виконання послуг з транспортування/постачання природного газу.

Такий висновок господарських судів колегія суддів вважає помилковим.

Даним документом за спільним волевиявленням сторін відповідним чином засвідчується факт надання послуги.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України суд не наділений повноваженнями щодо примушення осіб засвідчувати відповідні факти.

У разі виникнення між сторонами спору, позивач не позбавлений права в установленому чинним законодавством порядку звернутися з позовом щодо виконання відповідачем зобов’язань в натурі - оплатити виконавцеві надану ним послугу.

Під час розгляду такого спору, суд, враховуючи обставини, що входять в предмет доказування у такій справі, зобов’язаний буде встановити чи має місце факт її надання відповідно до умов договору. При цьому, відсутність підписаного двостороннього акта виконання послуги не є перешкодою для захисту суб’єктивного матеріального права, у разі, якщо суд, на підставі зібраних у справі та оцінених у сукупності доказів, встановить факт її надання належним чином та в установлений договором строк.

Отже, господарські суди не врахували положення статті 16 Цивільного кодексу України і безпідставно, за відсутності встановлення факту порушення суб’єктивного матеріального права позивача, прийняли рішення щодо захисту права шляхом зобов’язання відповідача підписати відповідний акт.

За таких обставин вимоги позовної заяви в цій частині задоволенню не підлягають, а резолютивна частина постанови апеляційного господарського суду в даній справі в цій частині підлягає зміні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Херсонгаз” задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 18 вересня 2007 року у справі № 14/144-пд-07 змінити, виклавши пункти 1, 2 і 3 її резолютивної частини в такій редакці: “ 1. В позові відмовити”.

Пункт 4 постанови вважати пунктом 2.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій