ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.04.08р.

Справа № 16/51-08

За позовом Закритого акціонерного товариства "Унітех", м. Дніпропетровськ

до Відкритого акціонерного товариства "Маріупольський завод важкого машинобудування", м. Маріуполь Донецької області

про визнання недійсним пункту 7.2 договору від 20.01.06р. №ПС1231/ПР-02223

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Вересова О.В. –представник, дов. від 19.09.2007р. (був присутній у судових засіданнях 20.02.2008р. та 11.03.2008р.);

від відповідача: Бутирін О.В. –юрисконсульт, дов. від 27.12.2007р. №250-99Д;

Бережний Ю.В. –представник, дов. від 10.01.2008р. №250-37Д (був присутній у судовому засіданні 20.02.2008р.).

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні було оголошено перерви до 11.03.2008р. та 01.04.2008р.

Позивач просить визнати недійсним пункт 7.2. Договору №ПС1231/ПР-02223, укладеного сторонами 20.01.2006р., оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№ від 27.12.2007р.) зазначає, що не вбачає в своїх діях порушень чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- 20.01.2005р. між відповідачем –Відкритим акціонерним товариством "Маріупольський завод важкого машинобудування" (замовником) та позивачем –Закритим акціонерним товариством "Унітех" (підрядником) було укладено договір №ПС1231/ПР-02223, відповідно до пункту 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов’язується виконати роботи з капітального ремонту ножиць гільйотинних СС3245-30 інв.№53395 1974 р.в. цеху №101;

- відповідно пункту 7.2 зазначеного договору у випадку порушення підрядником строків виконання робіт, обумовлених даним договором, він сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,5% від вартості невиконаних або несвоєчасно виконаних робіт за кожен прострочений день; неустойка нараховується за весь період прострочення;

- згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання;

- згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу;

- частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- позивач вважає, що пункт 7.2 договору суперечить Цивільному кодексу України, а тому є недійсним; відповідач проти цього заперечує.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного:

- відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, а частиною 2 цієї статті встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором;

- частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання;

- відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором; при цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов’язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов’язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг);

- відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (Учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку;

- як вбачається між сторонами виникли підрядні відносини на підставі договору від 20.01.2005р. №ПС1231/ ПР-02223;

- відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу;

- таким чином, сторони договору підряду мали право при укладанні договору самостійно передбачити розмір неустойки (пені) за несвоєчасне виконання підрядних робіт, а господарські санкції застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов’язань, а не тільки за невиконання грошових зобов’язань.

З урахуванням викладеного позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО