ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.02.08 р.
Справа № 38/328

Господарський суд Донецької області
у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні
Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 4 405грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 -СПД, адвокат
ОСОБА_3 за дов. №ВКА № 860989 від15.02.2007р.

від відповідача: ОСОБА_2 - СПД,
представник ОСОБА_4 за дов. № ВКБ № 580790 від 05.02.2008р.

У судовому засіданні оголошувалися
перерви з 06.02.2008р. до 13.02.2008р.

та з 13.02.2008р до 15.02.2008р.

та з 11-00 до 11-30 15.02.2008р.
відповідно до вимог ст. 77 ГПК України

Суть спору:

Позивач, Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1
м. Маріуполь Донецької області, звернувся до господарського суду з
позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 м. Маріуполь Донецької області
про стягнення заборгованості за договором абонентського обслуговування від
10.06.2007р. в розмірі 3 405грн. та суми компенсації за моральну шкоду у
розмірі 1000грн.

02.01.2008р. ухвалою господарського
судом порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 16.01.2008р.

16.01.2008р. позивач звернувся до
господарського суду з уточненням та доповненням до позовної заяви про стягнення
заборгованості за договором та відшкодування моральної шкоди, в яких просить
суд визнати за позивачем право вимагати від
відповідача належного  виконання
договору абонентського обслуговування від 10.06.2007р. та  просить стягнути з  відповідача заборгованість  у сумі 3 315грн. та суму компенсації за
немайнову шкоду по  договору у сумі
1000грн.

Уточнення та доповнення судом
розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Крім того, позивач надав суду
додаткові письмові пояснення від 16.01.2008р., в яких  зазначив, що він не визнає розумними дії
відповідача, які проявляються в ігноруванні підписаного їм договору та своїх
прав та обов'язків, як абонента за даним договором, а саме: невиконання своїх
обов'язків, передбачених п.4.2 договору, ухилення від врегулювання розбіжностей
у досудовому (претензійному) порядку, ухилення від відповідальності,
встановленої договором (відмову від погашення заборгованості та сплати штрафних
санкцій за договором у добровільному порядку).

В своїх поясненнях позивач
зазначив, що ним додатково заявлені вимоги щодо відшкодування моральної
(немайнової) шкоди у вигляді 1 000грн., оскільки вважає, що відповідачем
причинено позивачу моральну шкоду  та
порушена його гідність, честь  та ділова
репутація.

Пояснення судом розглянуті,
прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

16.01.2008р. позивач звернувся до
суду з клопотанням, в якому просить суд залучити до матеріалів справи лист
№02-01 від 09.01.2008р. та копії звітів як докази часткової сплати відповідачем
за договором за періоди з 09.06.07р. по 15.06.07р., з 16.06.07р. по 22.06.07р.,
з 23.06.07р. по 29.06.07р., з 30.06.07р. по 06.07.07р., з 07.07.07р. по
13.07.07р., з 14.07.07 р. по 20.07.07р.

Клопотання судом розглянуте,
прийняте до уваги та залучене до матеріалів справи.

Відповідач 16.01.2008р. надав суду
відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне:

- оскільки з 20.07.2007р. послуги
абонентського обслуговування з боку позивача за договором абонентського
обслуговування від 10.06.2007р. не надавалися, то і стягнення заборгованості по
договору у розмірі 1905грн. за період з 10.06.2007р. по 26.10.2007р. на
підставі п.2.3, 2.4, 2.5 цього договору є незаконним та таким, що порушує
майнові права;

- умовами пункту договору 4.2 не
передбачено обов'язку абонента реєструватися у мережі диспетчера кожну добу,
щотижня, або щомісяця та не встановлено за це будь-якої відповідальності, тому
сприйняття диспетчером того, що абонент не реєструється у мережі диспетчера, як
дострокове розірвання договору з боку відповідачу, що порушує умови пункту
договору 6.3 та нарахування штрафу у розмірі 1500грн. є також неправомірними;

- на час укладення договору з боку
позивача були надані для підпису та ознайомлення перша та третя сторінки
договору, котрі були відповідачем підписані, із змістом другої сторінки
відповідач не був ознайомлений, про що свідчить відсутність підпису на неї.
Отже, із моменту укладення договору абонентського обслуговування  від 10.06.2007р. відповідач не мав і не має
достатньої господарської компетенції на надання послуг перевізника, тобто
ліцензії на перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, тому не мав права
надавати послуги по перевезенню пасажирів та їх багажу без достатніх на то
правових підстав.

Крім  того, відповідач зазначив, що вимоги позивача
щодо стягнення суми компенсації моральної шкоди у розмірі 1 000грн. за нібито
спричиненні його неправомірними  діями
наслідки, вважає безпідставними і неправомірними, тому що жодного складу
правопорушення в його діях не було.

Оскільки, позивач неодноразово
звертався до відповідача із позовною заявою, відповідач вимушений був
звернутися до адвоката за послугами та їм було витрачено              1 500грн., тому відповідач у
своєму відзиві просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача заборгованості по договору абонентського обслуговування
у розмірі 1905грн, суми штрафу у розмірі 1500грн., а також відшкодування
моральної шкоди у розмірі 1000грн. та стягнути з позивача витрати на юридичну
допомогу у розмірі 1500грн. та покласти на нього судові витрати.

Відзив судом розглянутий, прийнятий
до уваги та залучений до матеріалів справи.

22.01.2008р. на запит
господарського суду надійшов лист від Державного реєстратора Виконавчого
комітету Маріупольської міської ради  від
22.01.2008р. № 57, відповідно до якого, 22.02.2006р. державним реєстратором
внесена запис № 2 009826 щодо включення відомостей про фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 ( інн НОМЕР_1) до Єдиного державного  реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-
підприємців;  01.12.2006р. державним
реєстратором внесена запис
№2 013626 щодо включення відомостей про фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2(інн.НОМЕР_2) до Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Лист судом розглянутий, прийнятий
до уваги та залучений до матеріалів справи.

06.02.2008р. позивач звернувся до
суду з уточненнями та доповненнями позовної заяви про стягнення заборгованості
по договору та відшкодування моральної шкоди від 21.01.2008р., в яких просить
суд визнати за позивачем право вимоги належного виконання договору  абонентського обслуговування від 10.06.2007р.
та стягнути з відповідача: заборгованість у сумі щотижневої абонентської  плати за період з 10.06.2007р. по
26.10.2007р. в сумі 225грн.; заборгованість по щотижневій сплаті за надання
інформації за період з  10.06.2007р. по
26.10.2007р. у розмірі 1 590грн.00коп.; суму штрафних санкцій відповідно до договору
п. 5.4 Договору у розмірі 1 500грн.; суму компенсації за немайнову шкоду, яка
спричинена діловій репутації, неналежним виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань по  договору в сумі 1
000грн., а всього у сумі
4 315грн.

Також, позивач просить суд  стягнути з відповідача  суму сплачених позивачем судових витрат по
справі, а саме: державного  мита та
витрат на ІТЗ у сумі 220грн., витрати за надання правової  допомоги адвокату по  справі у розмірі 1 500грн., всього  у сумі 1 720грн.

Уточнення та доповнення до позовної
заяви судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

06.02.2008р. позивач надав суду
письмові пояснення на відзив відповідача від 21.01.2008р., в яких зазначив:

- на підставі ч.2 ст.903 ЦК України
відповідач зобов'язаний сплатити позивачу плату за надання інформаційних послуг
по договору - в  узгодженому сторонами в
п.2.4 розмірі -95грн. за тиждень - за весь час дії договору;

- посилання відповідача у своєму
відзиві на не ознайомлення із другою
сторінкою договору, внаслідок чого, з'явилось незнання відповідачем
змісту другої сторінки договору позивач вважає необґрунтованим, оскільки
укладаючи договір позивач припускав наявність у відповідача повної цивільної
дієздатності - як здатності фізичної особи усвідомлювати значення своїх дій та
можливість керувати ними.

На думку позивача, якщо відповідач
не представив суду відповідні документи-докази того, що при підписанні
договору  з позивачем він не міг належним
чином оцінити, що даний договір складений не на двох сторінках, а на трьох (текст
другої сторінки знаходиться на звороті першої сторінки), то у суду  немає
підстав припускати наявність у відповідача яких-небудь обмежень
цивільної дієздатності на момент підписання договору.

Письмові пояснення позивача судом
розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.02.2008р.
позивач надав суду заяву, в якій просив залучити до справи відповідні документи
та письмові пояснення, які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до
матеріалів справи.

У судовому засіданні 15.02.2008р.
позивач надав заяву про залучення витребуваних судом доказів по справі, яка
судом розглянута та задоволена.

Відповідач надав суду пояснення
щодо акту звірки взаєморозрахунків, які судом розглянуті, прийняті до уваги та
залучені до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по
суті представників сторін  було
ознайомлено з правами та обов'язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони
надали  клопотання про відмову від
фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду,
уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК
України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази по справі та вислухавши
уповноважених представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2007р. між Приватним
підприємцем ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області (за договором - диспетчер,
далі - позивач) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 м. Маріуполь Донецької
області                      ( за договором - абонент, далі -
відповідач)  було укладено договір
абонентського обслуговування № б/н  (далі
- договір), згідно до п.1.1 якого диспетчер робить реєстрацію особи у якості
абоненту своєї мережі, після чого абонент отримує від диспетчера інформацію про
отримані   на зареєстрований номер
диспетчера “0-75” замовлення (виклики)
осіб, які бажають скористуватися послугами перевізника (таксі). За
реєстрацію у мережі та надання вказаної інформації абонент здійснює оплату
диспетчеру у порядку і на умовах, передбачених діючим договором.

Розділом  2 договору передбачена сума та порядок
здійснення розрахунків.

Так,  пунктом 2.3 договору  встановлено, що абонент щотижня сплачує
диспетчеру за абонентське обслуговування -15 грн. Оплата вноситься кожну суботу
до 15-00.

Пунктом 2.4 договору передбачені
умови вартості замовлень в залежності від наданих послуг, а абзацем другим
цього ж пункту  договору встановлено, що
оплата виконується щотижня, кожну суботу до 15-00, сумарно за інформацію про
всі замовлення за тиждень, надані абоненту диспетчером,  але не менш ніж 95 грн. за тиждень ( не
залежно від того, користувався абонент послугами диспетчера або ні).

Пунктом 2.5 вказаного договору
зазначено, що абонентська плата згідно п. п. 2.3 та 2.4 договору сплачується до
дати припинення дії або розірвання даного договору.

Розділом 3 передбачений строк дії
договору, а саме договір вступає у законну силу з моменту підписання сторонами
та діє 1 рік. У випадку, якщо за місяць до дати закінчення дії договору жодна
із сторін не надасть письмову заяву про його розірвання у встановлений п.3.1
строк, діючий договір вважається пролонгованим на тих самих умовах та на той же
період.

Сторони також передбачили, що
діючий договір може бути розірваний достроково за ініціативою абонента не
раніше чім через 6 місяців з моменту його підписання (п.6.3 договору).

Розділом 5 договору передбачена
відповідальність сторін та врегулювання спорів, а саме у випадку порушення
абонентом вимог п.6.3 абонент сплачує диспетчеру штраф у розмірі 1500грн.
(п.5.4 договору).

Оскільки відповідач не розрахувався
перед позивачем за договором абонентського обслуговування, тому 04.10.2007р.
позивачем була направлена претензія рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням  на адресу відповідача з
проханням врегулювати питання, пов'язанні з укладеним договором, але не
дивлячись на те, що відповідач направлену претензію отримав, він залишив її без
реагування. Як вбачається з матеріалів справи претензія від 01.10.2007р.
підписана не позивачем, а адвокатом Косенко С.С., повноваження якого позивач
підтвердив  договором про надання
юридичних послуг від 29.09.2007р..

На думку позивача, оскільки до
теперішнього часу відповідач не розрахувався за договором абонентського
обслуговування, то  заборгованість з
урахуванням остаточних та додаткових доповнень позивача, складає 1815 грн.  (абонентська плата за період з 10.06.2007р.
по 26.10.2007р. - 225 грн., щотижнева оплата за надання інформації за період з
10.06.2007р. по 26.10.2007р. - 1590 грн.), яку останній просить суд стягнути з
відповідача  та штраф згідно п.5.4
договору у розмірі 1500 грн.

Крім того, позивач наполягає на
стягненні з відповідача суми компенсації за немайнову шкоду, яка спричинена
діловій репутації неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань
по  договору в сумі 1 000грн. та витрат
за надання правової допомоги адвокатом у розмірі 1 500грн., та всього позивач
просить суд стягнути з відповідача  суму  у розмірі
5 815грн.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних
вимог посилається на договір абонентського обслуговування від 10.06.2007р.,
копію акту звірки розрахунків станом на 02.11.2007р.; копію претензії від
01.10.2007р; уточнення та доповнення до позовної заяви від 16.01.2008р.;
додаткові письмові пояснення позивача від 16.01.2008р.; клопотання та додані до
нього документи від 16.01.2008р.; уточнення та доповнення до позовної заяви від
21.01.2008р., письмові пояснення на відзив відповідача від 21.01.2008р., заява
від 12.02.2008р.,  заяву від
14.02.2008р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на
позовну заяву від 16.01.2008р., пояснення до акту звірки розрахунків, правовстановлюючі
документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді у
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно приписів чинного
законодавства неподання додаткових матеріалів і доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень сторонами свідчить про те, що вони вважають наявні у справі
докази достатніми, а суд відповідно до ст.ст. 43, 82 ГПК України надає їм
належну оцінку та має право прийняти за наявними у матеріалах справи
документами відповідне рішення.

За своєю правовою природою договір
абонентського обслуговування від 10.06.2007р. є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг
одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони
(замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. ( ч. 1 ст. 901 ЦК
України).

Частиною 1 ст. 903 ЦК України
встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Договір абонентського
обслуговування від 10.06.2007р. суд вважає укладеним згідно вимог ст. 638 ЦК
України.

З наданого позивачем акту звірки
взаєморозрахунків вбачається, що відповідачем була сплачена сума за надання
послуг у розмірі 405 грн. та абонентська плата у сумі 90 грн. Відповідач
визнав, що сплачував 405 грн. про що повідомив у поясненнях до акту звірки.

Твердження відповідача стосовно не
підписання ним другої сторінки договору, суд відхиляє як необґрунтоване.

Суду представлений оригінал
договору абонентського обслуговування від 10.06.2007р., який укладений на двох
сторінках, кожна з яких підписана
відповідачем.

Пунктом 1.1 договору передбачено,
що після реєстрації абонента у своїй мережі, абонент отримує у диспетчера
інформацію про отримані   на
зареєстрований номер диспетчера “0-75” замовлення (виклики)  осіб, які бажають скористуватися послугами
перевізника (таксі). За реєстрацію у мережі та надання вказаної інформації
абонент здійснює оплату диспетчеру у порядку і на умовах, передбачених діючим
договором.

Умовами договору передбачено, що
абонент зобов”язується здійснювати своєчасну плату послуг диспетчера у порядку
та на умовах, встановлених цим договором ( пп..4.2.1 п. 4.2 договору). Пунктом
2.3 договору передбачено, що абонент щотижня сплачує диспетчеру 15 грн., оплата
вноситься щосуботи до 15-00, а абзацем другим п.2.4 передбачено, що у разі
надання абоненту інформації за кожним конкретним замовленням (викликом),
прийнятим абонентом, останній сплачує диспетчеру сумарно щотижня щосуботи до
15-00 не менш ніж 95 грн. щотижня ( незалежно від того, користувався абонент
послугами диспетчера чи ні). Доказів того, що диспетчер надавав інформацію
абоненту, а абонент її приймав, позивач суду не надав. Журнали та звіти,
представлені позивачем, не є належними доказами з цього приводу.

Розрахунки між сторонами здійснюються
шляхом передачі готівкою грошових коштів ( п.2.1 договору). Документів, що
підтверджували передачу грошей абонентом диспетчеру суду надано не було.

Позивач посилається на те, що
згідно п.4.4.2 відповідачу встановлений позивний, за яким відбувається зв”язок
диспетчера із абонентом та те, що цей позивний “33”, але доказів (доповнення до
договору в цей пункт та інше) стосовно цього суду не надав.

В обґрунтування заявлених вимог
щодо надання абоненту інформації, позивач посилається на журнал замовлень, в
якому відображено, якому абоненту (вказаний позивний абонента) передана
інформація, коли та в який час. Одночасно підтверджує, що документів, які б
підтвердили надання послуги, немає.

На підставі наведеного суд вважає,
що вимоги щодо стягнення заборгованості у сумі 225 грн. по оплаті суми
щотижневої абонентської плати та заборгованості
щотижневої оплати за надання інформації 1590 грн., а всього 1815 грн.
позивач суду не довів, а відтак вони є такими, що задоволенню не підлягають.

Пунктом 5.4 договору передбачено,
що у випадку порушення абонентом вимог п. 6.3 договору, абонент  сплачує диспетчеру штраф у розмірі 1500 грн.

Даний договір може бути розірваний
достроково за ініціативою абонента не раніше ніж через 6 місяців з моменту його
підписання, встановлено п.6.3 договору.

Документів, які б свідчили про те,
що абонент достроково розірвав договір, позивач суду не надав. Отже, вимога
щодо стягнення штрафу з відповідача є недоведеною та задоволенню не підлягає.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача суми компенсації за немайнову шкоду, яка спричинена діловій
репутації неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по  договору в сумі 1 000грн. є безпідставними з
огляду на наступне.

Невиконання або неналежне виконання
однією із сторін умов договору не може бути визнано порушенням ділової
репутації.

Крім того, в обґрунтування
заявленої вимоги позивач посилається на ст. 1167 ЦК України, яка передбачає
підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, але ця стаття міститься у
главі 82 “Відшкодування шкоди” Цивільного кодексу України, яка входить до
підрозділу 2 того ж Кодексу “Недоговірні зобов”язання”, а відтак не може бути
застосована у даному випадку. Предметом спору по даній справі є невиконання
відповідачем зобов”язань за договором абонентського обслуговування.

Заперечення відповідача щодо
відсутності у нього ліцензії на перевезення пасажирів суд не приймає до уваги,
оскільки абонент, укладаючи вказаний договір був повідомлений про те, що
інформація, яку надає диспетчер, стосується послуг перевізника таксі ( п.1.1
договору), а п.5.1 договору передбачалося, що абонент гарантує наявність у
нього свідоцтва приватного підприємства, ліцензії на перевезення пасажирів та
їх багажу автотранспортом - таксі, а також реєстрацію в податковій інспекції за
місцем проживання.

З урахуванням зазначеного, суд
вважає, що господарські витрати слід віднести на позивача згідно вимог ст. 49
ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 м. Маріуполь Донецької області про стягнення
заборгованості за договором абонентського обслуговування від 10.06.2007р. в
розмірі 1815грн., штрафу у розмірі 1500 грн. та суми компенсації за моральну
шкоду у розмірі 1000грн. відмовити у зв'язку з недоведеністю та
безпідставністю.

Рішення оголошено у судовому
засіданні 15.02.2008року.

Суддя
Радіонова О.О.

Надруковано
3 примірника:

1
- до справи

2-сторонам
у справі