ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.02.08
Справа  № 02/114-38

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                Мельник Г.І.

суддів                                           Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши
апеляційну скаргу ПП
ОСОБА_1 №2 від 08.01.08р.

на
рішення господарського
суду Волинської області від 21.12.2007р.

у
справі    №02/114-38

за
позовом ВАТ «АТП 10706»,
м. Ковель

до
відповідача ПП ОСОБА_1,
м. Ковель

про стягнення 9379,57 грн.

та за
зустрічним позовом ПП
ОСОБА_1

до
відповідача ВАТ «АТП
10706»

про визнання недійсним договору «Про надання
послуг по керуванню транспортними засобами» від 30.01.06р.

За
участю:

від
позивача Клімчук В.І.

від
відповідача -ОСОБА_1,
ОСОБА_2

В ході
судового засідання представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст. 22
ГПК України роз'яснено, заперечення щодо складу суду не поступило.

Встановив: рішенням господарського суду Волинської
області {суддя С.В. Костюк) від 21.12.07 року у справі №02/114-38 задоволено
первісні позовні вимоги та відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідач
за первісним позовом з рішенням не погоджується, просить його скасувати з тих
підстав, що судом не враховано того, що договір не відповідає вимогам
законодавства, яким регулюються відносини сторін за договором послуг, тому,
відповідно до ст. 215 ЦК України існують правові підстави визнати договір
недійсним, оспорюваний договір за своєю правовою природою містить ознаки
договору найму (оренди) транспортного засобу, даний вид договорів регулюється
главою 58 ЦК України, відповідно до ст. 235 ЦК України угода є удаваною, яка
укладена з метою приховати інший правочин - строковий трудовий договір.

Позивач
за первісним позовом у відзиві зазначає, що при укладенні договору сторонами
було погоджено всі істотні умови, жодних пропозицій, зауважень щодо умов
договору відповідач не подавав, а тому згідно ст. 629, 640 ЦК України він є
обов'язковий для виконання. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення,
рішення господарського суду без змін.

За
клопотанням відповідача за первісним позовом справа слуханням відкладалася з
12.02.08р. на 26.02.08р.

Розглянувши
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши
пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського
суду вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 21.12.07
року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому колегія виходила з
наступного:

30.01.2006р.
між ВАТ «АТП 10706»(замовник) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (виконавець)
було укладено договір "Про надання послуг по керуванню транспортних
засобів". Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає і передає, а
виконавець при виконанні визначених замовником регулярних і нерегулярних
перевезень, приймає під повну матеріальну відповідальність та керує
транспортним засобом замовника автобусом марки ІКАРУС 256, Державний номер
06077 ВМ, реалізовує квитки, приймає від пасажирів кошти за надані послуги в
повному обсязі, надає інші послуги, передбачені договором.

Пунктом
2.1 договору визначено, що замовником встановлюється для виконавця, а
виконавцем, шляхом прийняття замовлення (виїзд в рейс) визнається та
забезпечується план виторгу, який включає готівкові кошти від продажу квитків
на маршруті та безготівкові кошти, які надійшли на рахунок замовника від
автобусних станцій за реалізовані пасажирам квитки на маршруті, який обслуговує
виконавець. Розмір плану виторгу вноситься в шляховий лист виконавця, і є
обов'язковим для виконання.

Згідно п.
2.2 договору виконавець протягом 5-ти робочих днів після закінчення звітного
періоду (місяць) забезпечує повний розрахунок з замовником згідно плану
виторгу.

Відповідно
до пунктів 3.2.5, 3.2.6 договору виконавець зобов'язався забезпечувати план
виторгу, забезпечити перевезення пасажирів з дотриманням вимог діючого
законодавства, безпеки руху та охорони праці.

Пунктом
5.2.2 визначено, що договір може бути розірваний за згодою сторін.

13.11.2006р.
між ВАТ «АТП 10706»та ПП ОСОБА_1 укладено угоду про розірвання договору про
надання послуг по керуванню транспортними засобами від 30.01.2006р. та складено
приймально - передавальний акт, відповідно до якого ПП ОСОБА_1 здав товариству
автомобіль ІКАРУС 256, державний номер 06077 ВМ.

В п. 4.3
угоди про розірвання договору про надання послуг по керуванню транспортними
засобами сторони зазначили, що існуюча і підтверджена заборгованість по розрахунках,
після підписання цієї угоди визначається сторонами і повинна бути погашена в
термін до 10 днів.

ВАТ «АТП
10706»вважає, що на момент підписання угоди про розірвання договору про надання
послуг по керуванню транспортними засобами від 30.01.06р. у ПП ОСОБА_1 існувала
заборгованість в розмірі 9379,57 грн., яка виникла станом на 01.07.2006р. по
договору від 30.01.2006р. в розмірі 8784,57 грн. та 595 грн. заборгованості по
договору від 03.05.2005р. на ведення бухгалтерського та податкового обліку, яка
виникла за лютий-червень 2006р.

ПП
ОСОБА_1 подав зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним договір з ВАТ
«АТП 10706»від 30.01.2006р. про надання послуг по керуванню транспортними
засобами на підставі статей 203, 215, 230, 235 ЦК України.

Проаналізувавши
наявні у справі докази колегія виходила з наступного.

Відповідно
до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору,
виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

З наявних
у справі доказів вбачається, що спірний договір зі сторони ПП ОСОБА_1
підписаний без будь-яких застережень, що й не заперечувалось ним і у судовому
засіданні.

Згідно ст.ст.
629, 640 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання, а відповідно всі
умови договору істотні, звичайні та випадкові з моменту його укладення стають
однаково обов'язковими для сторін.

З
матеріалів справи встановлено та не заперечується представниками сторін, що
13.11.2007р. сторонами підписано угоду про розірвання договору Про надання
послуг по користуванню транспортних засобів від 30.01.2006р., що господарським
судом підставно розцінено як доказ того, що зазначений договір укладався за
волевиявленням сторін.

Згідно
статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; зокрема,
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,
правочин має спрямовуватись на реальне настання обумовлених ним правових
наслідків.

Таким
чином, вищезазначені обставини свідчать про те, що договір укладався за згодою
сторін, при його укладені не було порушено норм Цивільного та Господарського
Кодексів України, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи
те, що ВАТ «АТП 10706»подано докази існування заборгованості у ПП ОСОБА_1 в
розмірі 9379,57 грн. за договором "Про надання послуг по керуванню
транспортними засобами" від 30.01.2006р. та договором від 03.05.2005р. на
ведення бухгалтерського та податкового обліку, то колегія погоджується з
висновком господарського суду, що вимога є обґрунтованою. При цьому, слід
зазначити, що сума заборгованості відповідачем не оспорюється.

Покликання
скаржника на те, що фактично за договором перевізником є він, оскільки ВАТ «АТП
10706»передало йому це право, не базується на доказах у справі та
спростовується наступним.

Дозвіл на
внутрішні перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального
користування ВАТ «АТП 10706»підтверджується відповідною ліцензійною карткою,
також в АТП наявні: дозвіл на міжнародні перевезення зі строком дії до
31.01.2007р., розклад руху автобусів на маршруті Ковель - Брест погоджений між
ВАТ «АТП 10706»та керівництвом справами Міністерства транспорту, комунікацій
Республіки Білорусь, договір доручення при перевезенні пасажирів на міжнародних
маршрутах автомобільним транспортом від 01.01.2006р. між ВАТ «АТП 10706»та Республіканським
Унітарним дочірнім підприємством «Брестський автобусний вокзал»та додатками до
нього, договір № 426 про організацію перевезення пасажирів по регулярному
міжнародному маршруту між ВАТ «АТП 10706»та РУДТП «Автобусний парк №1», м.
Брест, ліцензія №830811 зі строком дії з 29.05.2004р. по 28.05.2007р. про
надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі).

Твердження
скаржника, що оспорюваний договір є удаваним, тобто таким, який вчинено для
приховування іншого правочину, який вчинили сторони, не береться колегією до
уваги, оскільки спростовується умовами самого спірного договору та його
виконанням.

Отже, з
огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду
вважає, що рішення господарського суду Волинської області відповідає матеріалам
справи, грунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування
немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають
матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві,
що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись
ст.ст.33,43,49,91,99,101,103,105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду
Волинської області від 21.12.07 року по справі за №02/114-38 залишити без змін.

2.В задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

3.Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку.

4.Матеріали
справи скеровуються в господарський суд Волинської області.

Головуючий-суддя                   Г.І.Мельник

Судді                              Д.Ф.Новосад

О.В.Михалюк