ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 20/78

05.03.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма

«Екомонтажсервіс»

про стягнення 40 498,35грн.

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

Від позивача Маляренко О.Є.- предст. (дов. від 29.01.2008р.)

Від відповідача Полтавець А.В.- предст. (дов. від 12.02.2008р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Екомонтажсервіс»про стягнення 40 498,35грн. (28 652,00грн. –основний борг, 8640,46грн. –збитків від інфляції, 1 773,29грн. -3% річних, 1432,60грн.-пені) заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №7/10-08 від 07.10.2005р. на будівництво телефонної каналізації.

У судовому засіданні 13.02.2008р. представник позивача надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме, просить суд стягнути з відповідача 11846,35грн. штрафних санкцій, у зв’язку із сплатою позивачем 28 652,00грн.-основного боргу.

Заява про зменшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду.

З метою витребування неподаних суду документів, розгляд справи 13.02.2008р. відкладено.

У судовому засіданні 05.03.2008р. представник позивача надав суду письмові пояснення щодо періоду нарахування 3% річних та нарахування пені.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що Акт приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2005р. дійсно підписувався сторонами, проте, у Акті не міститься дата його підписання. Відтак, встановити число та місяць підписання Акту немає можливості і нарахування позивачем штрафних санкцій з листопада 2005р. є помилковим. Після підписання сторонами Акту звірки за період з 01.01.2005р. по 31.12.2007р. відповідач 05.02.2008р. сплатив кошти у розмірі 98 332,00грн., відповідно відповідач повністю розрахувався за своїми зобов’язаннями перед позивачем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2005р. між сторонами укладено договір №7/10-08 від 07.10.2005р. на будівництво телефонної каналізації, відповідно до умов якого Генпідрядник (відповідач) доручає, а субпідрядник (позивач) зобов’язується виконати погоджений з Генпідрядником комплекс робіт з будівництва телефонної каналізації в Житловому будинку з дитячим дошкільним закладом та об’єктами обслуговування по вул. Народного Ополчення, 9А, Житловий будинок на діл. 4.

Відповідно до п. 2.1 договору договірна ціна робіт, доручених на виконання субпідряднику, складає 28 652,00грн. у т. ч. ПДВ -4 775,00грн.

Відповідно до п. 2.2 договору замовник на протязі 3-х днів після підписання договору перераховує на р/р субпідрядника 100% вартості матеріалів, що становить 17 275,20грн. з ПДВ, та 40% вартості монтажних робіт, що становить 4 550,72грн. з ПДВ. Інші 60% вартості монтажних робіт за даним Договором, що становить 6 826,08грн. з ПДВ, замовник сплачує не пізніше 5 банківських днів з дати отримання Акта здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.3 договору після належного виконання робіт за даним договором сторони підписують Акт здачі-приймання виконаних робіт, яким засвідчується належне виконання робіт Субпідрядником та їх прийом Генпідрядником.

Сторонами підписано Акт приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2005р. на загальну суму 28 652,40грн.

Проте, станом на час звернення позивача з позовом до суду відповідач вартість матеріалів та монтажних робіт за загальну суму 28 652,00грн. не оплатив.

У зв’язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідача 28 652,00грн.-оновного боргу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, після пред’явлення позивачем позову до суду, а саме 05.02.2008р. відповідачем сплачена сума основного боргу у розмірі 28 652,00грн., що не заперечується позивачем. У зв’язку з наведеним, провадження у справі №20/78 в частині вимоги про стягнення основного боргу підлягає припиненню за відсутності предмету спору.

Стосовно застосування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов’язання, а саме пені у розмірі 1432,60грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.( п. 1 ст. 612 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. (ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 6 ст. 231 штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 258 ЦК України встановлено річний строк позовної давності для вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено про пропуск позивачем річного строку позовної давності для вимоги про стягнення неустойки.

Про порушення свого права щодо нездійснення відповідачем оплати 100% вартості матеріалів та 40% монтажних робіт, що загалом складає 21825,92грн. позивач дізнався з 11.10.2005р. (після закінчення трьох днів після підписання сторонами договору №7/10-08). Таким чином, саме із 11.10.2005р. починається перебіг річного строк позовної давності для вимоги про стягнення неустойки.

Станом на час звернення позивача до суду, а саме 31.01.2008р. річний строк позовної давності минув.

В обґрунтування причин пропуску позовної давності для вимоги про стягнення неустойки позивач посилається на те, що ТОВ «Телесистеми України»є правонаступником прав та обов’язків ЗАТ «Телесистеми України»по договору №7/10-08. Звірка заборгованості між двома підприємствами здійснювалась протягом 4 місяців, а тому позивач дізнався про наявність конкретної суми боргу відповідача у лютому 2007р. Таким чином, позивач вважає, що ним не було пропущено строк позовної давності для вимоги про стягнення пені.

Проте, суд вважає зазначене твердження помилковим, оскільки у випадку заміни кредитора іншою особою до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Законодавством не передбачено зупинення перебігу строку позовної давності на час здійснення процедури правонаступництва кредитора або боржника.

Про порушення свого права щодо нездійснення відповідачем оплати 60% вартості монтажних робіт, що становить 6826,08грн., позивач міг дізнатись по закінченні п’яти днів з дати отримання Акта здачі-приймання виконаних робіт замовником.

Матеріали справи містять підписаний сторонами Акт приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2005р. на загальну суму 28 652,40грн., проте, жодною із сторін не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, коли саме був підписаний зазначений Акт. Таким чином, у суду відсутня можливість встановити дату одержання такого Акту відповідачем, а відповідно встановити строк пропуску відповідачем зобов’язання із сплати 6826,08грн.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача 1432,60грн.-пені.

Згідно п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням того, що матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов’язання у розмірі 21825,92грн., починаючи з 11.10.2005р., суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції частково, а саме, збитки від інфляції складають 6831,25грн. (за період з жовтня 2005р. по листопад 2007р. включно), 3% річних складають 1350,82грн. (за 753 дні).

Оскільки у суду відсутня можливість встановити дату одержання замовником Акту приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2005р., відповідно встановити конкретну дату прострочення виконання зобов’язання із сплати 6826,08грн., здійснений розрахунок позивачем 3% річних та збитків від інфляції на суму 6826,08грн. суд вважає необґрунтованим.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 49, 82 –85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 28652,00грн. основного боргу за відсутності предмету спору.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Екомонтажсервіс»(м. Київ, вул. Кіквідзе, 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»(м. Київ, вул. Солом”янська, 3, ) 6831,25грн.-збитків від інфляції, 1350,82грн.-3% річних, 368,34грн.-державного мита, 107,32грн.-витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                  В.В. Палій