ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"25" січня 2008 р.            Справа № 11/406-07

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія

«Країна», м. Київ

до Акціонерного товариства «Українська пожежно –страхова

компанія», м. Фастів

про стягнення 4 526 грн. 80 коп.

Суддя –Мальована Л.Я.

позивач –Стеблівська І.С. –дов. №

Представники: 491 від 01.11.2007 р.

відповідач –Шевчук Н.А. –дов. №

1105 від 14.06.2006 р.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в сумі 4 526 грн. 80 коп.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні з 23.01.2008 р. по 25.01.2008 р. оголошувалась перерва для підготовки вступної та резолютивної частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

02.09.2006 р. на шістнадцятому кілометрі автодороги Київ-Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер АА7953ВН, що належить Біліченко Д.О. Транспортний засіб був застрахований у позивача згідно договору автомобільного страхування № 182/2.1.5.1 від 30.03.2006 р. Під час настання ДТП транспортним засобом управляла Ткаченко І.М., а винним у вчиненні правопорушення була водій відповідача Власюк Н.А., що підтверджується постановою Києво –Святошинського районного суду Київської області від 02.10.2006 р.

Згідно звіту про оцінку автомобіля, рахунку-фактури № 1054 від 11.10.2006 р. розмір матеріального збитку складає 5 437 грн. 85 коп.

Позивачем на підставі страхового акту № 503 від 21.11.2006 р. було виплачено страховику страхове відшкодування в сумі 4 526 грн. 80 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2876 від 23.11.2006 р. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на ст. 27 ЗУ «Про страхування»та ст. 993 ЦК України, якою передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки. Тобто, до позивача перейшло не тільки право вимоги, яке його страхувальник мав до особи, відповідальної за завдану шкоду, але й ті права, які були пов’язані із забезпеченням виконання зобов’язання з боку відповідальної особи такого її обов’язку, як відшкодування цієї шкоди. Також, позивач посилається на ст. ст. 3, 5, 6, 37 ЗУ «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», якою встановлено, що страховик за договором обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів має обов’язок перед своїм страхувальником відповідати за шкоду, завдану останнім.

Таким чином, позивач, як страховик за договором майнового страхування вважає, що має право звернутись до страховика за договором обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з проханням відшкодувати кошти, сплачені в якості страхового відшкодування. Страховик за договором обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів має всі правові підстави здійснити таку виплату.

Відповідач проти позову заперечує з таких підстав:

Дійсно, 23.05.2006 р. між ним та Власюк Н.А. був укладений договір обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого АТ «Українська пожежно –страхова компанія»взяло на себе обов’язок відшкодувати збитки третій особі, яка постраждала внаслідок ДТП, та які можуть бути їй нанесені з вини страхувальника. Відповідно до ст. 37.4 ЗУ «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»передбачено, що страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствами, установами, організаціями, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих, та інші послуги, пов’язані з відшкодуванням збитків. ВАТ «Страхова компанія «Країна»не є ні стороною за договором обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Власюк Н.А., ні спадкоємцем третьої сторони. Третьою особою, яка постраждала внаслідок ДТП є Ткаченко І.М., як власник автомобіля Chevrolet Aveo. Вказана потерпіла особа Ткаченко І.М. за отриманням страхового відшкодування до відповідача не зверталась, оскільки застрахувала свій автомобіль у позивача згідно договору автомобільного страхування № 182/2.1.5.1 і повністю отримала страхове відшкодування у останнього в розмірі, заподіяної їй матеріальної шкоди.

Посилання позивача на ст. 27 ЗУ «Про страхування»та ст. 993 ЦК України є безпідставними, оскільки зазначеними нормами не передбачено право регресу на повернення сплаченого ним страхового відшкодування.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивач неправомірно звернувся до господарського суду з позовом, оскільки саме власник автомобіля ЗАЗ 110307 державний номер АІ 17-41 АМ є особою, відповідальною за заподіяння шкоди автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер АА7953ВН, а не відповідач АТ «Українська пожежно –страхова компанія», який є страховиком за договором страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, і може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Мальована Л. Я.