СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

16.09.08
Справа№ 31/160 (4/243)

Господарський суд Львівської області,
розглянувши матеріали справи

за позовом:

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Панацея”, м. Трускавець Львівської області

до відповідача:

ОСОБА_1, м. Львів

за участю третьої особи-1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:ОСОБА_2,
м. Трускавець Львівської області

за участю третьої особи-2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3,
м. Трускавець Львівської області

за участю третьої особи-3, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_4,
м. Трускавець Львівської області

за участю третьої особи-4, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державного
реєстратора Виконавчого комітету Трускавецької міської ради, м. Трускавець
Львівської області

про:

розірвання договору
купівлі-продажу частки в статутному фонді товариства

Суддя Артимович В.М.

При секретарі Митник М.Б.

Представники:

від позивача:

ОСОБА_5 -представник;

від відповідача:

ОСОБА_6 - представник;

від третьої особи-1:

ОСОБА_7. - представник;

від третьої особи-2:

ОСОБА_7. - представник;

від третьої особи-3:

ОСОБА_7. - представник;

від третьої особи-4:

не з'явився.

Представникам сторін та третіх осіб
роз'яснено права і обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, в тому
числі право заявляти відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна
фіксація судового процесу не здійснювалась, про що представники подали
відповідні клопотання.

Суть спору:
На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Товариства з
обмеженою відповідальністю „Панацея”, м. Трускавець Львівської області, надалі
-позивач, до учасника вказаного товариства -ОСОБА_1, м. Трускавець Львівської
області, надалі -відповідач, про розірвання договору купівлі-продажу частки в
статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю „Панацея”, укладеного
22.08.2003 р. між позивачем та відповідачем, надалі -договір, у зв'язку з
невиконанням відповідачем, як покупцем, свого договірного зобов'язання зі сплати
придбаної частки в статутному фонді позивача. Позовні вимоги позивач мотивує
тим, що товариство 25.05.2007 р. звернулось до відповідача з вимогою № 22 про
оплату частки в статутному фонді позивача в сумі 152460,00 грн., яка
відповідачем виконана не була, у зв'язку з чим позивач в односторонньому
порядку згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України відмовляється від
договору.

Ухвалою суду від 12.11.2007 р. про
порушення провадження у справі розгляд справи № 4/243 призначено на 27.11.2007
р.

Суд, розглянувши клопотання
представника позивача, ухвалою від 27.11.2007 р. залучив до участі в даній
справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача його учасників, а саме: ОСОБА_2, м. Трускавець Львівської області,
надалі -третя особа-1, ОСОБА_3, м. Трускавець Львівської області, надалі -третя
особа-2,ОСОБА_4, м. Трускавець Львівської області, надалі -третя особа-3.

Ухвалою суду від 12.12.2007 р.
провадження у даній справі припинено на підставі ст.ст. 1, 12 та п. 1 ч. 1 ст.
80 ГПК України у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України, так як не є спором, що виникає з корпоративних відносин.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 04.02.2008 р. апеляційну скаргу позивача у даній справі
задоволено, ухвалу господарського суду Львівської області від 12.12.2007 р.
скасовано, а справу направлено на новий розгляд до місцевого господарського
суду. Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що існує спір
між товариством та його учасником, який відповідно підвідомчий саме
господарському суду.

Вищий господарський суд України
постановою від 19.05.2008 р. касаційну скаргу відповідача у справі залишив без
задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від
04.02.2008 р. -без змін.

Після надходження справи до
господарського суду Львівської області ухвалою від 24.06.2008 р. залучено до
участі в даній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача державного реєстратора Виконавчого комітету
Трускавецької міської ради, м. Трускавець Львівської області, надалі -третя
особа-4.

У поданому суду відзиві відповідач
вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки, як зазначає відповідач, кошти
за придбану частку в статутному фонді позивача були ним передані до укладення
договору купівлі-продажу. На підтвердження заперечень, наведених у відзиві,
відповідач покликається на довідку позивача № 145 від 30.11.2004 р. та витяг з
ЄДР № 418049 від 02.10.2007 р., згідно якого розмір внеску відповідача до
статутного фонду становить 152460,00 грн., а статутний фонд позивача згідно
даних цього ж витягу сформований повністю. Також у відзиві відповідач вказує на
пропуск позивачем строку позовної давності.

Позивачем 31.07.2008 р. подано
заперечення на відзив, в якому він стверджує про невиконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань по оплаті придбаної частки, що, як зазначає позивач,
підтверджується відсутністю у відповідача виписки банку або корінця
прибуткового касового ордеру. Крім того, у запереченні на відзив позивач
зазначає, що наявні у справі документи про повне формування статутного фонду
позивача свідчать про повне формування статутного фонду позивача до придбання
відповідачем частки у статутному фонді позивача. Щодо тверджень відповідача про
пропуск позивачем строку позовної давності, то позивач вважає їх
безпідставними, так як вимога про оплату була направлена ним 22.05.2007 р. і
тому, на його думку, перебіг терміну позовної давності починається саме з цієї
дати.

Треті особи в письмовому поясненні,
поданому суду 31.07.2008 р., зазначають, що згідно ч. 2 ст. 144 Цивільного
кодексу України не допускається звільнення учасника товариства від обов'язку
внесення вкладу до статутного капіталу товариства. У поясненнях треті особи
вказують на тому, що нормою ст. 144 Цивільного кодексу України передбачені
правові наслідки невнесення учасником вкладу, а тому невідповідність заявленого
розміру статутного фонду та фактично сформованого порушують права не тільки
товариства, але і учасників.

На виконання вимог ухвали суду від
31.07.2008 р. приватним нотаріусомОСОБА_8надавались суду для огляду оригінали
документів, на підставі яких нотаріусом посвідчувався договір від 22.08.2003 р.
Належним чином засвідчені копії цих документів долучені судом до матеріалів
даної справи. Також судом досліджувались оригінали документів, що містяться в
реєстраційній справі позивача, копії яких теж долучені до справи.

В доповненні від 13.08.2008 р. до
відзиву на позов відповідач у позові просить суд відмовити, зокрема, з тих
підстав, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності,
оскільки, на думку відповідача, право пред'явити вимогу про оплату частки
виникло у позивача 23.08.2003 р. При цьому відповідач посилається на абз. 2 ч.
5 ст. 261 Цивільного кодексу України, згідно якої за зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу
про виконання зобов'язання.

Ухвалою суду від 14.08.2008 р. в
порядку ст. 69 ГПК України судом продовжено строк вирішення спору в даній
справі.

26.08.2008 р. позивачем подані
заперечення на доповнення до відзиву на позов, в яких позивач позовні вимоги
просить задовольнити повністю, навівши доводи, аналогічні викладеним у позові
та запереченнях на відзив. Позивач у запереченнях також вказує на тому, що
спірним договором не визначено строку виконання зобов'язання, а тому у
позивача, як кредитора, право вимагати виконання виникає в будь-який час, чим
він і скористався, подавши вимогу від 25.05.2007 р.

Розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

В судове засідання 16.09.2008 р.
прибули уповноважений представник позивача, представник відповідачів та
представник третіх осіб. Позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених
у позові та запереченнях на відзив. Представник відповідача позовні вимоги
заперечив, навівши доводи, викладені у доповненні до відзиву. Представник
третіх осіб просив суд позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

За згодою сторін згідно ст. 85 ГПК
України судом 16.09.2008 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлений,
оформлений і підписаний 22.09.2008 р.

Розглянувши документи і матеріали,
подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін та третіх
осіб, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються
їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд
встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Панацея»- позивач у даній справі зареєстроване Виконавчим
комітетом Трускавецької міської ради 21.07.1998 р.

Згідно матеріалів даної справи
рішеннями загальних зборів учасників позивача, що оформлені протоколом № 5 від
20.08.2003 р., задоволено прохання відповідача про прийняття її до складу
учасників позивача, вирішено передати частку статутного фонду, що належала
позивачеві, в розмірі 21 відсоток, що в грошовому еквіваленті становить
152460,00 грн., відповідачу, затверджено співвідношення та розміри часток
учасників у статутному фонді і затверджено зміни до статуту та установчого
договору позивача.

22.08.2003 р. між позивачем та
відповідачем укладено договір купівлі-продажу частки в статутному фонді
позивача, який посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського
нотаріального округуОСОБА_8, реєстр. № 2703-2711. Згідно вказаного договору
позивач, як продавець, продав, а відповідач, як покупець, придбав частку в
статутному фонді ТзОВ «Панацея»в розмірі 152460,00 грн., що становить 21
відсоток статутного фонду; відчужувана частка сплачена повністю, що
підтверджується свідоцтвом позивача № 1 від 20.08.2003 р.

Виконавчим комітетом Трускавецької
міської ради згідно розпорядження № 605-р від 27.08.2003 р. зареєстровано угоду
про внесення змін та доповнень до установчого договору про створення ТзОВ
«Панацея», посвідченого державним нотаріусом Бориславської державної
нотаріальної контори 12.06.1998 р. за реєстр. № 768, та зміни та доповнення до
статуту позивача, згідно яких учасники позивача дійшли згоди сформувати
статутний фонд в розмірі 726000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів даної
справи та встановлено рішенням господарського суду Львівської області від
13.06.2008 р. у справі № 4/232, залишеним в силі постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 13.08.2008 р., відповідач з моменту
державної реєстрації змін і доповнень до установчих документів позивача набула
статусу учасника позивача з часткою 21 відсоток у статутному капіталі, а з
моменту укладення і нотаріального посвідчення 22.08.2003р. договору
купівлі-продажу частки в статутному фонді позивача стала власником 21 відсотка
частки в статутному фонді позивача.

Зміст і форма фінансового звіту
суб'єкта малого підприємництва та порядок заповнення його статей визначаються
Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 25 "Фінансовий звіт
суб'єкта малого підприємництва", затв. наказом Міністерства фінансів
України від 25.02.2000 р. № 39. Згідно з п. п. 19, 23 вказаного Положення у
статті "статутний капітал" наводиться зафіксована в установчих
документах загальна вартість активів, які є внеском власників (учасників) до
капіталу підприємства, а в статті "неоплачений капітал"
відображається сума заборгованості власників (учасників) за внесками до
статутного капіталу.

Виходячи з вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що доводи третіх осіб та позивача про неповне формування
статутного фонду внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань
по оплаті придбаної частки згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2003 р. не
відповідають фактичним обставинам даної справи та нормам законодавства,
зокрема, вимогам ст. 53 Закону України «Про господарські товариства»в редакції,
чинній на момент укладення договору купівлі-продажу, яка передбачала, що частка
учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути придбана самим
товариством лише після повного внесення ним вкладу. Заборгованість за договором
купівлі-продажу частки, зокрема, згідно договору господарського товариства з
його учасником, є поточною заборгованістю, а не заборгованістю учасника перед
товариством по внесенню вкладу до статутного капіталу (фонду). Вказане
підтверджується і самим позивачем у запереченні на відзив, поданому суду
31.07.2008 р., в якому представник позивача зазначає, що відповідач шляхом
укладення договору купівлі-продажу придбала частку в сформованому статутному
фонді. У зв'язку з цим відображення позивачем в бухгалтерському обліку поточної
заборгованості як заборгованості учасника до статутного капіталу та подання
таких даних щодо відповідача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців є неправомірним.

Виходячи з норм ст.ст. 1, 4 Закону
України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», суд зазначає, що
заслуговують на увагу доводи позивача про відсутність у відповідача належних і
допустимих доказів проведення оплати згідно договору купівлі-продажу частки від
22.08.2003 р. В той же час, позивач теж не подав суду належних і допустимих
доказів -первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували виявлення
помилки щодо розміру статутного фонду. При цьому в обґрунтування неподання
первинних документів позивач посилається на акт від 14.01.2008 р., який
свідчить про знищення позивачем первинних документів за 1998 -2004 р.р.

Позивачем правильно зазначено, що
згідно вимог ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо
це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У відповідності
до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу договір може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною. Законодавець вважає істотним таке порушення стороною договору,
коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як випливає з абзацу 2 ч. 5 ст. 261
Цивільного кодексу України перебіг позовної давності за зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, починається від
дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Зміст договору купівлі-продажу частки від 22.08.2003 р. свідчить,
що строк виконання зобов'язання відповідачем по оплаті придбаної частки не
визначений, а відповідно у позивача право пред'явити вимогу про оплату
придбаної частки виникло 23.08.2003 р. Отже, позивачем пропущено строк позовної
давності для звернення до відповідача в даній справі з позовом про стягнення
вартості придбаної частки у статутному фонді. Слід зазначити, що позивачем не
наведено поважних причин пропуску вказаного строку. Виходячи з принципу
аналогії закону та норми п. 1.25 ст. 1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»вкзазана заборгованість відповідача є для позивача
безнадійною заборгованістю.

В порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона за допомогою належних і допустимих доказів повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Всупереч вказаним нормам позивач не довів завдання йому будь-якої шкоди
внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті частки.

У зв'язку з вищевикладеним та
зважаючи, зокрема, на факт звернення позивача до відповідача з вимогою про
оплату заборгованості більше ніж через три роки з моменту укладення договору,
що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності з власної вини,
відсутності в матеріалах даної справи доказів звернення позивача з позовом до
відповідача про стягнення заборгованості, суд вважає, що порушення відповідачем
зобов'язання по оплаті придбаної частки не є істотним в розумінні норми ч. 2
ст. 651 Цивільного кодексу України, а тому підстави для розірвання договору
купівлі-продажу частки відсутні.

При прийнятті рішення суд виходив
також з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 653 Цивільного
кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Наслідком же розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному фонді є
фактичне припинення корпоративних відносин між учасником та господарським
товариством.

Згідно з постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 04.02.2008 р. у даній справі
правовідносини сторін цього спору є корпоративними, які насамперед регулюються
відповідними нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України
та Закону України «Про господарські товариства»і є спеціальними по відношенню
до інших норм цивільного законодавства. Закон України «Про господарські
товариства»передбачає особливу форму відповідальності учасника товариства з
обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином
виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, -
виключення його з товариства на підставі рішення зборів учасників, за яке
проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників товариства.

Згідно з правовими позиціями
Верховного суду України, наведеними у листі від 01.08.2007р. «Про практику
розгляду судами корпоративних спорів», вирішення питання про виключення
учасника з товариства належить до компетенції загальних зборів товариства.

Однак, позивачем не представлено
суду рішень зборів учасників про виключення відповідача з товариства.

Зважаючи на вищевикладене,
проаналізувавши норми чинного законодавства та вивчивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що в позові про розірвання договору купівлі-продажу частки
слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 49 ГПК
України судові витрати покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 4-3, 4-5, 4-6,
4-7, 12, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 68, 69, 80, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Суддя