ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 р.

№ 17-6-32-18/01-5015

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Поляков Б.М. –головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач)

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційне подання

заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області

на ухвалу

господарського суду Одеської області від 12.12.2002

у справі

господарського суду

№ 17-6-32-18/01-5015

Одеської області

за заявою

відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго»

про визнання банкрутом

відкритого акціонерного товариства «Завод Кінап»

в судовому засіданні взяли участь представники :

від заявника касаційної скарги

не з’явились

від заявника

не з’явились

від боржника

не з’явились

В С Т А Н О В И В :

в провадженні господарського суду Одеської області знаходиться справа про визнання банкрутом відкритого акціонерного товариства «Завод Кінап»(далі –боржника), порушена за заявою відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго» (далі –ініціюючого кредитора) ухвалою суду 04.07.2001року відповідно до загальної процедури визначеної Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою підготовчого засідання суду 29.08.2001року визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора на суму 254790,58грн. та зобов'язано його здійснити публікацію про порушення справи про банкрутство боржника, яка мала місце в газеті "Урядовий кур'єр" 13.10.2001року.

Ухвалою попереднього судового засідання 23.09.2002року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника у складі двох кредиторів: ДПІ в Іллічівському районі м. Одеси на суму 215397,21грн. (третя черга) та ЗАТ "Одесаводоканал" на суму 82937,97грн. (четверта черга). В мотивувальній частині ухвали попереднього судового засідання зазначено про задоволення вимог ініціюючого кредитора та їх припинення відповідно до ухвали суду від 10.12.2001року (том 3, а.с.16-17).

Ухвалою суду від 27.09.2002 відкрито процедуру санації боржника, керуючим санацією призначено Галантернік В.І. (том 3, а.с. 27).

04.12.2002 керуючий санацією боржника звернувся до суду з заявою про затвердження мирової угоди, укладеної між кредиторами, боржником та інвестором 03.12.2002 згідно протоколу зборів комітету кредиторів №2 від 03.12.2002.

Ухвалою від 12.12.2002 затверджено мирову угоду від 03.12.2002 між кредиторами, боржником та інвестором ТОВ «Вікно в океан», провадження у справі припинено, мораторій скасовано.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, заступник прокурора Одеської області звернувся з касаційним поданням в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області до Вищого господарського суду України (далі –скаржник), в якому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 121 Конституції України, статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закону), статей 2, 33 Закону України «Про власність», статті 86 Цивільного кодексу УРСР.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про задоволення касаційного подання, виходячи з такого.

За приписами статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норми якого превалюють в застосуванні над нормами господарсько-процесуального кодексу, як спеціальні норми права.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.

За приписами частини 1 статті 36 Закону мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг, визначених статтею 31 цього Закону.

Отже, чинним законодавством не передбачено можливості включення до умов мирової угоди поточної заборгованості на стадії санації боржника, оскільки така заборгованість включається до реєстру вимог кредиторів та задовольняється відповідно до статті 31 Закону тільки на стадії ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною 4 статті 37 Закону (в редакції чинній на момент укладення мирової угоди), мирова угода має містити положення про: розміри, порядок і строки виконання зобов'язань боржника; відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини. Крім цього, мирова угода може містити умови про: виконання зобов'язань боржника третіми особами; обмін вимог кредиторів на акції боржника; задоволення вимог кредиторів іншими способами, що не суперечать закону.

Згідно з пунктом 3 статті 38 Закону господарський суд має право відмовити в затвердженні мирової угоди у разі: порушення порядку укладення мирової угоди, встановленого цим Законом; якщо умови мирової угоди суперечать законодавству.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону інвестор за умови виконання зобов'язань, передбачених планом санації, може набувати прав власності на майно боржника відповідно до законодавства та плану санації.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 1.3 мирової угоди від 03.12.2002 (т.4 а.с. 53-55), затвердженою ухвалою суду від 12.12.2002, передбачалось, що інвестор ТОВ «Вікно в океан»приймає на себе переведені борги підприємства-боржника, перед кредиторами та працівниками та гарантує кредиторам повернення боргів відповідно до графіку погашення заборгованості, а боржник передає у власність інвестора своє майно. Матеріалами справи підтверджується, що в Перелік майна ВАТ "Завод Кінап", яке передається ТОВ "Вікно в океан" згідно з мировою угодою включено Дитячий оздоровчий центр ВАТ "Завод КІНАП" за адресою м. Одеса, вул. Зої Космодем"янської, 7 та його майно (том 4, а.с.58-59).

Отже, мировою угодою вирішено питання про передачу майна, що не передбачено статтею 35 Закону, оскільки за законодавством перехід права власності на майно боржника допускається в ході санації.

Матеріалами справи підтверджується введення процедури санації боржника, укладення мирової угоди у справі за відсутності затвердження плану санації.

Окрім того, судом першої інстанції при затвердженні мирової угоди від 03.12.2002 не було з’ясовано, чи належить боржнику на праві власності майно, яке повинно передаватися за умовами зазначеної мирової угоди.

Матеріалами справи підтверджується збільшення розміру вимог конкурсних кредиторів за рахунок поточної заборгованості та включення до загальної суми вимог ДПІ в Іллічівському районі на суму 430624,99грн. та вимог ЗАТ "Одесаводоканал" на суму 208649,05грн. (том 4, а.с.53), в той час як згідно затвердженого реєстру вимоги конкурсних кредиторів були значно меншими та складали в цілому 298335,18грн., що є порушенням частини 1 статті 36 Закону.

Матеріалами справи також підтверджується реалізація боржником значної кількості активів (об'єктів нерухомості) (том 3, а.с. 57-151), однак перед затвердженням мирової угоди, суд в порушення частини 6 статті 18 Закону не перевірив звітності керуючого санацією перед комітетом кредиторів , не встановив можливого погашення вимог конкурсних кредиторів за рахунок відчуженого майна, не перевірив вжиття керуючим санацією належних заходів до збереження майна боржника, зокрема, звернення про визнання недійсними угод відповідно до частини 11 статті 17 Закону, не призначив заслуховування звіту керуючого санацією на предмет належного виконання посадових обов'язків керуючим санацією в судовому засіданні.

У зв'язку з наведеним ухвалу господарського суду Одеської області від 12.12.2002 слід скасувати, як таку, що суперечить спеціальним нормам матеріального права, а справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції на стадії санації.

При подальшому розгляді справи суду належить врахувати викладене та здійснювати провадження у справі про банкрутство боржника з дотриманням норм загального права та спеціального законодавства про банкрутство.

Колегія суддів зазначає про необхідність дослідження грошових вимог конкурсних кредиторів на предмет їх задоволення у процедурі банкрутства відповідно до положень чинного законодавства та прийняття за наслідком такого дослідження рішення про подальший хід провадження у справі про банкрутство.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5,111-7,111-9,111-11 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційне подання заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області задовольнити.

2.          Ухвалу господарського суду Одеської області від 12.12.2002 скасувати, справу №17-6-32-18/01-5015 направити для розгляду до господарського суду Одеської області на стадії санації.

Головуючий Б. Поляков

Судді                                                                        Л. Катеринчук

Н. Ткаченко