ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

11 березня 2008 р.           Справа 14/25-08

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г. при секретарі судового засідання Пилипчаку О.І., за участю представників сторін:

позивача           - Гончаренко В.В.

відповідача - не з’явився

розглянувши в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія-Трейдінг" (пров. Новопечерський, 5, м. Київ, 01042) до Підприємства об'єднання громадян "Русана" (вул. Свердлова, 95/1, м. Вінниця, 21000) про стягнення 28606,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Посилаючись на умови договору поставки №0057-7 від 27.03.07, позивач просить стягнути з відповідача 28606,35 грн. боргу, в тому рахунку 24981,81 грн. основного боргу, 1937,83 грн. пені, 2186,71 грн. 20% річних.

В судовому засіданні позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог у зв’язку з розрахунком відповідача , відповідно до якої до стягнення заявлено 1917,38 грн. пені, 2186, 71 грн. суми річних від простроченої суми.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав, в судове засідання не з'явився, свого повноважного представника в суд не направив, про причини неприбуття не повідомив. Про дату і час розгляду справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 20.02.08, яка направлена останньому рекомендованою кореспонденцією на його юридичну адресу. Факт отримання відповідачем ухвали підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №2408 від 25.02.08. Письмових пояснень щодо причин неявки відповідач суду не надав.

За вказаних обставин суд вважає, що ним вжито усіх заходів для забезпечення відповідачу права на судовий захист своїх інтересів.

Враховуючи викладене, беручі до уваги відсутність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, справа розглядається без участі представника відповідача за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представником позивача подано клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази та матеріали справи, в судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до укладеного сторонами договору поставки №0057-7 від 27.03.07 (далі –Договір), постачальник (позивач по справі) зобов’язався в обумовлений договором строк поставити та передати у власність покупця товар, а покупець (відповідач по справі) зобов’язався прийняти його та оплатити не пізніше 21 календарного дня з дати приймання товару покупцем.

Позивач свої зобов’язання згідного договору виконав повністю, поставивши відповідачу товар на загальну суму 202679,80 грн.

Факт здійснення поставки та одержання відповідачем товару на вказану суму підтверджується видатковими накладними та довіреностями на одержання товарно-матеріальних цінностей, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 22-93).

В судовому засіданні встановлено, що станом на день розгляду справи в суді відповідач свої зобов’язання щодо розрахунку за одержаний товар виконав повністю.

Водночас, як свідчать матеріали справи, перерахування відповідачем коштів позивачу, як оплати за поставлений йому товар, проведено відповідачем наступним чином: на суму 182697,99 грн. (банківські виписки – а.с. 94-125) до моменту звернення до суду, в тому рахунку 5000 грн., які не були враховані позивачем в розрахунку ціни позову), та на суму 19981,81 грн. –після заявлення позову ( виписка банку за 13.02.08 ).

Таким чином, на момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачами по оплаті за поставлений останньому товар становила 19981,81 грн., а станом на день розгляду справи в суді борг відповідача повністю погашений.

Відповідно до ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 вказаного Кодексу, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За даних обставин, враховуючи, що згідно банківської виписки 13.02.08 кошти в сумі 19881,81 грн. перераховано позивачу після звернення з позовом до суду, провадження у справі в частині стягнення, підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору, з покладенням на відповідача судових витрат.

Разом з тим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 5000 грн. боргу слід відмовити, як безпідставно заявлених, оскільки на момент пред’явлення позову відповідач оплатив вартість поставленого на таку суму товару, що не було враховано позивачем при визначенні ціни позову, про що свідчить банківська виписка за 07.02.08, копія якої міститься в матеріалах справи.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення 1917,38 грн. пені, 2186, 71 грн. 20% річних, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаних вимог частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч.1 ст. 530, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, якщо це встановлено договором або законом. Частиною другою ст. 551 Кодексу визначено, що, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов’язаний сплатити на користь постачальника суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 20% річних від простроченої суми, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період заборгованості, за кожен день прострочення платежу.

Водночас, перевіривши надані позивачем розрахунки пені та 20% річних, дослідивши первинні документи на підставі яких їх складено, в судовому засіданні встановлено, що при здійсненні розрахунку заявлених до стягнення пені та 20% річних, позивачем не враховано п. 4.3 Договору, відповідно до якого покупець зобов’язаний здійснювати оплату товару не пізніше 21 календарного дня з дати отримання товару покупцем, що вказана в накладній, а відтак не взято до уваги термін виконання зобов’язання та момент виникнення у відповідача обов’язку щодо оплати товару. Також позивачем не враховано положення ст. ст. 253, 254 ЦК України щодо порядку обчислення строків.

За вказаних обставин, зважаючи на період прострочення виконання зобов’язання та суму боргу, виходячи з якої слід проводити розрахунок, позовні вимоги в частині 1917,38 грн. пені, 2186,71 грн. 20% річних підлягають задоволенню в межах вказаного позивачем періоду, частково в розмірах 1638,35 грн. та 1826,69 грн. відповідно. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 279,03 грн. пені та 360,02 грн. 20% річних слід відмовити як безпідставно заявлених через їх помилкове обрахування.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та у межах заявлених вимог частково в розмірі 3465,04 грн.

Судові витрати, відповідно до положень ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв‘язку з надмірною сплатою державного мита за подання даного позову різниця в сумі 271,50 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, 82-84, ст. ст. 115, 116 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково в розмірі 3465,04 грн.

2.          Провадження у справі в частині стягнення 19981,81 грн. боргу припинити.

3.          В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 5000 грн. боргу, 279,03 грн. пені та 360,02 грн. 20% річних відмовити.

4.          Стягнути з Підприємства об'єднання громадян "Русана" (вул. Свердлова, 95/1, м. Вінниця, 21000. ) 1638,35 грн. (одна тисяча шістсот тридцять вісім гривень 35 копійок) пені та 1826,69 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять шість гривень 69 копійок) 20% річних, 234,45 грн. витрат на державне мито, 96,71 грн. (дев’яносто шість гривень 71 копійка) судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія-Трейдінг" (пров. Новопечерський, 5, м. Київ, 01042, ).

5.           Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Асканія-Трейдінг" (пров. Новопечерський, 5, м. Київ, 01042, ) з державного бюджету надмірно сплачене державне мито в розмірі 271, 50 грн. (двісті сімдесят одна гривня 50 копійок).

6.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

7.          Копію рішення надіслати сторонам.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України 13 березня 2008 р.

Суддя