СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

05 березня 2008 року

Справа № 2-13/9572-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Ткаченка М.І.,

Котлярової О.Л.,

за участю представників сторін:

позивача: Дельдекіна Валерія Васильовича, довіреність б/н від 03.03.08; Плешакова Олексія Сергійовича, довіреність № б/н від 03.03.08 - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу";

відповідача: не з'явився - Красноперекопське міськрайонне товариство мисливців та рибалок;

третьої особи: Закир'яєвої Зареми Фазилівни, довіреність № 03-13/1038 від 25.09.06 - Республіканський комітет з лісового і мисливського господарства Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Жукова А.І.) від 11.12.2007 у справі № 2-13/9572-2007

за позовом           Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу" (вул. Конституції, 4, Іллінка, Красноперекопський р-н, 96052)

до          Красноперекопського міськрайонного товариства мисливців і рибалок (вул. Толбухіна, 15, Красноперекопськ, 96000)

3-тя особа Республіканський комітет з лісового і мисливського господарства Автономної Республіки Крим (вул. Гавена, 2, м. Сімферополь,95000)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2007 по справі № 2-13/9572-2007 (суддя Жукова А.І.) відмовлено у задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу" до Красноперекопського міськрайонного товариства мисливців і рибалок, третя особа - Республіканський комітет з лісового і мисливського господарства Автономної Республіки Крим про визнання недійсним договору.

Не погодившись з постановленим судовим актом, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У судове засідання 05.03.2008 представник відповідача не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представників позивача та третьої особи судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У липні 2007 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу" звернулось до господарського суду з позовом до Красноперекопського міськрайонного товариства мисливців і рибалок, просило визнати недійсним договір від 27.06.2004 “Про умови ведення мисливського господарства” на період до 19 червня 2022 року, укладений між Красноперекопським міськрайонним товариством мисливців і рибалок та Республіканським комітетом з лісового та мисливського господарства Автономної Республіки Крим, посилаючись на те, що з моменту реєстрації до теперішнього часу відповідачем не отримано згоду власника на використання земельної ділянки, що є обов’язковою і суттєвою умовою договору.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вважає його безпідставним (а.с. 55).

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.09.2007 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Республіканський комітет з лісового та мисливського господарства Автономної Республіки Крим.

Третя особа також просила у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 106-109).

Оскаржуване рішення мотивоване посиланням на загальні підстави недійсності правочину.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників позивача та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Судом першої інстанції встановлено, що 20.07.1996 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 780, якою затверджено Положення про мисливське господарство і порядок здійснення охоти. Цією постановою Раді міністрів Автономної Республіки Крим було доручено проаналізувати стан використання мисливських угідь і до січня 1997 року здійснити заходи для надання їх користувачам відповідно до вимог цього положення.

19.07.1997 Верховною Радою Автономної Республіки Крим було прийнято постанову “Про надання у тимчасове довгострокове користування мисливських угідь” № 1229-1.

На підставі пункту 4.4. Додатку до постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим “Про надання у тимчасове довгострокове користування мисливських угідь” від 19.07.1996 між Кримським державним лісогосподарським об’єднанням “Кримліс” та Красноперекопською районною організацією КРООР 10 червня 1997 року було укладено договір про умови ведення мисливського господарства. Постановою № 1229 були закріплені за Красноперекопською районною організацією КРООР мисливські угіддя площею 103,9 тис. га в адміністративних межах Красноперекопського району строком на 25 років.

Матеріали справи свідчать, що 27.06.2004 між Красноперекопським міськрайонним товариством мисливців та рибалок та Республіканським комітетом з лісового та мисливського господарства Автономної Республіки Крим було укладено договір “Про умови ведення мисливського господарства”.

Пунктом 1.1. договору встановлено, що Постановою Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 19 червня 1997 року № 1229-1 надані Красноперекопському міськрайонному товариству мисливців та рибалок строком до 19 червня 2022 року мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 103,9 тис. га, у тому числі: лісові угіддя 1,1 тис. га, польові 85,2 тис. га, водно-болотні 17,6 тис. га.

Позивач зазначає, що Постанова Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 19 червня 1997 року № 1229-1 не стосувалась відповідача, якого, як юридичну особу, було створено у 2000 році.

Згідно свідоцтва про реєстрацію об’єднання громадян № 42 Р Красноперекопське міськрайонне товариство мисливців та рибалок зареєстроване 14.03.2000 (а.с. 60).

З матеріалів справи вбачається, що на момент закріплення меж мисливських угідь дійсно існувало Красноперекопське районне товариство мисливців та рибалок, але як структурний підрозділ (первинна організація) Кримського Республіканського товариства мисливців та рибалок, однак, воно не мало статусу юридичної особи до 14.03.2000, коли було створено Красноперекопське міськрайонне товариство мисливців та рибалок, яке належним чином було зареєстровано в Красноперекопському міськвиконкомі. Це підтверджується договором №13 від 25.11.1997, який стосується Красноперекопського районного товариства мисливців та рибалок та засвідчений його печаткою, але банківські реквізити та юридична адреса зазначені Красноперекопського районного товариства мисливців та рибалок, які також зазначені у Статуті Красноперекопського районного товариства мисливців та рибалок.

Крім того, діяльність Красноперекопського міськрайонного товариства мисливців та рибалок згідно свідоцтва № 42 Р від 14.03.2000 про реєстрацію об’єднань громадян розповсюджується на м. Красноперекопськ та Красноперекопський район. Отже, вищенаведене дає підстав позивачу стверджувати про нелегалізовану та протизаконну діяльність відповідача.

Стосовно угідь Ільїнської селищної ради позивач не надав доказів того, що орендована ним земельна ділянка знаходиться в межах землі, закріпленої за Красноперекопським міськрайонним товариством мисливців та рибалок згідно Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 19 червня 1997 року № 1229-1.

Слід також зазначити, що позивач став користувачем земельної ділянки згідно договору оренди від 15.12.2005, у той час, як договір “Про умови ведення мисливського господарства” укладено між Красноперекопським міськрайонним товариством мисливців та рибалок та Республіканським комітетом з лісного та мисливського господарства 27.06.2004.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано суду доказів порушення Красноперекопським міськрайонним товариством мисливців та рибалок прав чи інтересів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу".

Крім того, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу" не може виступати від імені органів державної влади та органів місцевого самоуправління з предмету позову.

Також судова колегія звертає увагу та те, що права особи, яка вважає свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є.

Така позиція висловлена у постановах Верховного Суду України № 07/034 від 30.01.2007 у справі № 1/138-14/318-9/273 та Вищого господарського суду України у справі № 20-2/149 від 20.07.2005.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Штурм Перекопу" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2007 у справі № 2-13/9572-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                М.І. Ткаченко

О.Л. Котлярова