ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" січня 2008 р. Справа № 195/8-05

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Раззаг-Калає-Тебріз”,

м. Біла Церква

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю спільного ірано-українського підприємства „Бегленд”, м. Біла Церква

про стягнення 674932грн.,

Суддя Чорна Л.В.

Представники:

від позивача: не з‘явився;

від відповідача: Танцюра Л.О. –довір. б/н від 26.05.2006р. - представник;

від ВДВС: не з‘явився.

Суть спору:

Відповідач в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України просить суд припинити дію заходів забезпечення позову, що були вжиті ухвалою господарського суду Київської області від 11.07.2005р. у справі №195/8-05, зобов‘язати міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції зняти арешт з майна ТОВ СП „Бегленд” та закінчити виконавче провадження по виконанню ухвали господарського суду Київської області від 11.07.2005р. у справі №195/8-05.

Позивач скаргу не визнає, посилаючись на провадження по кримінальній справі №52-16-44 від 05.05.2005р., рішення господарського суду Київської області по справі №121/8-06/16, яке вступило в законну силу згідно ухвали Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.12.2007р., законність відмови міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в силу ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження”. Також позивач зазначає, що зняття арешту може порушити його майнові інтереси.

Міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з‘явився, документально обґрунтований відзив на скаргу до суду не надходив.

Позивач вимог ухвали суду від 18 грудня 2007р. не виконав.

В задоволені скарги відмовити.

Судом встановлено:

Під час розгляду справи №195/8-05 було вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони товариству з обмеженою відповідальністю спільного ірано-українського підприємства „Бегленд” відчужувати нежитлову будівлю площею 2250, 7 м2 бувшого арматурного цеху по пр. Будівельників в м. Біла Церква, Київська область; нежитлову будівлю трансформаторної підстанції по пр. Будівельників, №1 в м. Біла Церква, Київська область; нежитлову будівлю пл. 25,3м2 по пр. Будівельників, №1 в м. Біла Церква, Київська область; ВАЗ 21099, д. н. з. 03821 КМ; ВАЗ 21099, д. н. з. 03824 КМ; ВАЗ 21099, д. н. з. 04459 КМ; Причіп ХТ, д. н. з. 08551 КХ; Причіп МАЗ 9397, д. н. з. 12821 КХ; TAYOTA Camri, д. н. з. 06163 КМ; MAN 19,372, д. н. з. 18243 КМ; TAYOTA Camri, д. н. з. 06164 КМ; TAYOTA Camri 3.01, д. н. з. AI 8096AB; SCHMITZ PR 18, д. н. з. АІ2989ХХ..

Ухвалою суду від 19 грудня 2005р. скасовано забезпечення позову у частині заборони товариству з обмеженою відповідальністю спільному ірано-українському підприємству „Бегленд” на відчуження транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. 04459КМ).

Ухвалою суду від 30 березня 2006р. замінено транспортний засіб ВАЗ 21099, реєстраційний номер 03824 КМ, кузов №ХТА 7672, на інший транспортний засіб ВАЗ 21061, реєстраційний номер А1148АК, кузов №ХТА 210610Р3045377, скасовано забезпечення позову у частині заборони товариству з обмеженою відповідальністю спільному ірано-українському підприємству „Бегленд” на відчуження транспортного засобу ВАЗ 21099, реєстраційний номер 03824КМ, кузов №ХТА 7672.

14 листопада 2006р. рішенням господарського суду Київської області по справі №195/8-05 позовні вимоги задоволено, забезпечення позову, накладеного ухвалою господарського суду Київської області від 11 липня 2005р., скасовано.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду Київської області від 20.02.2007р. апеляційну скаргу задоволено, рішення господарського суду Київської області від 14.11.2006р. скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідач звернувся до господарського суду Київської області із заявою б/н від 17 квітня 2007р. про скасування ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову. Ухвалою суду від 01 червня 2007р. заяву відповідача повернуто без розгляду, у зв‘язку із відсутністю вказівки Київського міжобласного апеляційного господарського суду щодо скасування заходів.

Відповідач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду із заявою про роз‘яснення та скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою від 14.09.2007р. Київський міжобласний апеляційний господарський суд роз‘яснив сторонам, що з дня набрання законної сили судового рішення по справі заходи по забезпеченню позову, вжиті ухвалою господарського суду київської області від 11.07.2005р. є такими, що втратили чинність. У вимозі щодо скасування ухвали про вжиття запобіжних заходів відмовлено.

05 жовтня 2007р. відповідач звернувся до начальника відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міжрайонного управління юстиції про зняття заборони на відчуження майна.

Листом №28691 від 18.10.2007р. міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції повідомив відповідача, що достатніх юридичних підстав для зняття арешту з майна згідно ухвали Київського міжобласного апеляційного господарського суду немає.

Відповідач відмову міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції вважає незаконною, такою, що протирічить ст.ст. 37, 38 Закону України „Про виконавче провадження”. Незаконні, на думку відповідача, дії унеможливлюють здійсненню повноважень щодо розпорядження належним відповідачу майном, чим порушують ст. 41 Конституції України.

Відповідно до ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження”, у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання.

Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Копія постанови начальника органу державної виконавчої служби про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту, а про відмову у звільненні майна боржника з-під арешту - боржнику.

За наявності письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов'язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.

У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Однак, при розгляді зазначених скарг суди не вправі зобов‘язувати посадових осіб органів Державної виконавчої служби до вчинення тих дій, що протирічать Закону України „Про виконавче провадження” /постанова Пленуму Верховного суду України „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження” №14 від 26.12.2003р./.

За результатами розгляду скарги в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідачем не визначено зміст вимог перед судом відповідно вимог чинного законодавства. Заяви в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України про уточнення вимог відповідачем до суду не подано.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що скарга відповідачем не обґрунтована, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволені скарги відмовити.

Суддя Чорна Л. В.