ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 р.

№ 13/174

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.

суддів

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Металургія"

на рішення

господарського суду Чернівецької області від 22 серпня 2007 року

у справі

господарського суду

№ 13/174

Чернівецької області

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Володимирецький райагрохім"

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Металургія"

про

стягнення 47 339, 89 грн.

за участю представників:

відповідача Матохнюка А.А.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 22 серпня 2007 року у справі № 13/174 (суддя Миронюк С.О.) задоволено позов ВАТ "Володимирецький райагрохім" до ТОВ "Металургія", стягнуто з відповідача на користь позивача 47 339, 89 грн. боргу та 591, 40 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ "Металургія" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 43, 24, 87 ГПК України, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позивачу у позові відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

22 червня 2007 року ВАТ "Володимирецький райагрохім" звернувся з позовом до ТОВ "Металургія" про стягнення з останнього суми боргу за договором купівлі-продажу майна від 14 червня 2006 року (далі –договір).

Як вбачається з позовної заяви, ліквідатор ВАТ "Володимирецький райагрохім" подав до господарського суду Чернівецької області позов у порядку ст.ст. 610, 612 ЦК України.

Господарським судом Чернівецької області встановлено, що 14 червня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, за яким ВАТ "Володимирецький райагрохім" продало, а ТОВ "Металургія" прийняло майно за переліком наведеним у договорі, яке в подальшому було передано за актом приймання-передачі майна від тієї ж дати (а.с. 5, 6).

В обґрунтування касаційної скарги ТОВ "Металургія" вказує, що, як вбачається з позовної заяви, ухвал суду від 19 липня 2007 року та 9 серпня 2007 року у даній справі, ВАТ "Володимирецький райагрохім" було подано позов не до ТОВ "Металургія", а до ТОВ "Металресурс", у зв'язку з чим щодо нього Відділом державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції було незаконно винесено постанову від 11 жовтня 2007 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення суми боргу за оскаржуваним рішенням.

Однак, такі доводи скаржника є необґрунтованими.

З позовної заяви, вказаних вище ухвал суду, довідки ЄДРПОУ від 17 серпня 2007 року та власне з оскаржуваного рішення вбачається, що позов ВАТ "Володимирецький райагрохім" подано до ТОВ "Металургія" (а.с. 2, 3, 30, 33, 36, 42).

За змістом ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З ухвали суду першої інстанції від 19 червня 2007 року (а.с. 30) та оскаржуваного рішення від 22 серпня 2007 року у справі № 13/174 вбачається, що суд, з метою визначення місцезнаходження відповідача у справі, зобов'язав позивача надати довідку про включення ТОВ "Металургія" до ЄДРПОУ.

На виконання вказаної ухвали позивачем надано суду довідку з ЄДРПОУ, в якій вказано, що, станом на 17 серпня 2008 року, місцезнаходженням ТОВ "Металургія" є: Чернівецька область, Кіцманський район, м. Кіцмань, вул. Механізаторів, буд. 14, у зв'язку з чим, судом при постановлені оскаржуваного рішення вказані відомості були правомірно прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” (далі –Закон) відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням повинні міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців (далі –Реєстр).

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону, яка визначає статус відомостей Реєстру, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому, ч. 3 ст. 18 Закону встановлено, що у випадку, якщо відомості, які підлягають внесенню до Реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

В касаційній скарзі ТОВ "Металургія" зазначає, що знаходиться за іншою адресою, аніж вказано в рішенні суду, а саме: 71001, Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Куйбишеве, вул. Червоноармійська, б. 26, в підтвердження чого до касаційної скарги додає довідку з ЄДРПОУ видану 5 жовтня 2007 року.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон про банкрутство) ліквідатор з дня свого призначення має право пред'являти до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту.

В обґрунтування касаційної скарги ТОВ "Металургія" також зазначає, що судом не було враховано, що на виконання п. 3.2 договору ним було видано позивачу простий вексель від 15 червня 2005 року. Копія векселя на суму 47 339, 89 грн. додана до касаційної скарги.

Вказані доводи касаційної скарги заслуговують на увагу, оскільки судом вирішувалось питання про стягнення вартості відчуженого позивачем майна і суд, відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, був зобов'язаний повно, всебічно і об'єктивно розглянути всі обставини справи в їх сукупності і дати відповідну оцінку доказам.

Проте, договір купівлі-продажу від 14 червня 2005 року, в частині порядку розрахунків, залишився поза увагою суду і пункту 3.2 договору про те, що оплата за майно проводиться покупцем простим іменним векселем номіналом 47 339, 89 грн., суд оцінки не дав, вексель не досліджував.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не були враховані підстави подання позову ліквідатором банкрута, не було досліджено усіх доказів по справі, у зв'язку з чим оскаржуване рішення господарського суду Чернівецької області від 22 серпня 2007 року у даній справі не може вважатись законним і підлягає скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

При новому розгляді справи господарському суду Чернівецької області слід врахувати наведене, направити ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду на нову адресу товариства, врахувавши при цьому вимоги ч. 3 ст. 17, ст. 24 ГПК України, а також ст. 25 Закону про банкрутство, дослідити в судовому засіданні оригінал векселя від 15 червня 2005 року № 38, виданого в якості розрахунку за придбане майно за договором від 14 червня 2005 року, укладеного між позивачем та відповідачем і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Металургія" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Чернівецької області від 22 серпня 2007 року у справі № 13/174 скасувати.

Справу № 13/174 передати до господарського суду Чернівецької області на новий розгляд.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді                                                    А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич