ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 січня 2008 р.

№ 13/201/07

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі Залізниця)

на рішення

господарського суду Миколаївської області

від

04.10.07

у справі

№ 13/201/07

господарського суду

Миколаївської області

за позовом

Залізниці

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод"

(далі Товариство)

про

стягнення 5 710,04 грн. штрафу

ВСТАНОВИЛА:

Особливості процедури розгляду господарських справ Вищим господарським судом України у касаційному порядку передбачені розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, відповідна скарга (подання) може бути розглянута в касаційному порядку за умови дотримання вимог, викладених у розділі ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою № НЮ-26/02 від 08.01.08 на рішення від 04.10.07 господарського суду Миколаївської області, надіславши скаргу безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що

ст. 109 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через місцевий чи апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову. Місцевий або апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення або постанову, зобов'язаний надіслати скаргу (подання) разом зі справою до Вищого господарського суду України у п'ятиденний строк з дня її надходження.

Відповідно до п. 2 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга (подання) не приймається до розгляду і повертається судом, зокрема, якщо касаційну скаргу (подання) надіслано інакше, ніж через місцевий або апеляційний господарський суд, що прийняв рішення або постанову.

З правового аналізу наведених норм вбачається, що законодавець чітко передбачив обов’язок скаржника подавати касаційну скаргу (подання) через місцевий або апеляційний господарський суд, що прийняв рішення або постанову, а тому безпосереднє звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою (поданням) є підставою для її повернення, оскільки розгляд касаційної скарги (подання) по суті без матеріалів справи неможливий.

Всупереч наведеному, касаційна скарга № НЮ-26/02 від 08.01.08 була надіслана Залізницею безпосередньо до суду касаційної інстанції, та містить лише відтиск штампу канцелярії Вищого господарського суду України

(вх. № 399 від 11.01.08), водночас, штампів канцелярій місцевого чи апеляційного суду така касаційна скарга не містить, що свідчить про її ненадходження до судових інстанцій нижчого рівня. Підтвердженням того, що касаційна скарга була направлена Залізницею безпосередньо до суду касаційної інстанції є також поштовий конверт, в якому одержувачем Залізницею зазначено Вищий господарський суд України.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 1111 та ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України особа, яка внесла касаційну скаргу, надсилає сторонам у справі копію скарги і доданих до неї документів, які у цих осіб відсутні. При цьому, до касаційної скарги додаються докази надсилання копії касаційної скарги сторонам у справі.

Виходячи із змісту наведених норм процесуального закону, особа, яка оскаржує судове рішення, зобов'язана надати до суду доказ, який свідчив би про направлення сторонам у справі копії касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги Залізниці, до неї додано лише платіжне доручення № 3969 від 24.12.07 про сплату державного мита.

Всупереч тому, що в касаційній скарзі одним із додатків Підприємцем зазначено "квитанція та реєстр про відправлення скарги відповідачу", такий документ у матеріалах касаційної скарги відсутній, що засвідчено актом Вищого господарського суду України № 3.2-10/15 від 11.01.08, яким також виявлено відсутність копії довіреності 47 від 01.01.08, що зазначена скаржником в якості одного з додатків до касаційної скарги.

Сама касаційна скарга поміток щодо отримання її копії представником Товариства не містить.

У зв'язку з наведеним вбачається, що Залізницею будь-яких доказів направлення касаційної скарги відповідачу у справі не надано.

Наведені обставини унеможливлюють розгляд касаційної скарги Залізниці № НЮ-26/02 від 08.01.08 по суті.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених, зокрема, у п. п. 1, 2, 3, 4 і 6 ч. 1 цієї статті, скаржник має право повторно подати касаційну скаргу (подання) в загальному порядку.

Отже, касаційна скарга Залізниці № НЮ-26/02 від 08.01.08 підлягає поверненню через невідповідність вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, та керуючись ст. 109, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Вищого господарського суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця" № НЮ-26/02 від 08.01.08 на рішення від 04.10.07 господарського суду Миколаївської області у справі № 13/201/07 господарського суду Миколаївської області та додані до неї документи повернути заявникові без розгляду.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська