ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.08 Справа № 8/64/08

Суддя Попова І.А.

Позивач

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма “БВК ЛТД”, м.Запоріжжя

Відповідач

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Запорізькій області, м.Запоріжжя

Суддя

І.А. Попова

Представники

Позивача:

Возовик А.О., прот. № 1 від 10.03.1992 р.

Сидорова О.А., дов. від 21.02.2008 р.

Відповідача:

Прохода І.В., дов. № 22/176 від 21.12.2007 р.

Заявлено позовні вимоги про зобов’язання відповідача провести приватизацію окремо визначеного майна загальною площею 103,6 кв.м., що знаходиться в житловому будинку за адресою: м.Запоріжжя, пр. Леніна, 58, шляхом пріоритетного викупу Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма “БВК ЛТД”, як таким, що здійснило за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об’єкту без завдання шкоди, вартістю не менше 25% залишкової вартості майна.

В засіданні, відкритому 13.02.2008 р., оголошувалися перерви, рішення оголошено в засіданні 04.03.2008 р.

В судовому засіданні 22.02.2008 р. позивачем заявлено про зміну предмету позову (заява від 21.02.2008 р.). Відповідно до ст. 22 ГПК України клопотання задоволено судом.

Розглядається позов з вимогами до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про визнання, що орендоване приміщення за адресою м.Запоріжжя, пр. Леніна, 58, загальною площею 103,6 кв.м. є окремо визначеним майном групи А, не включеним до цілісного майнового комплексу ЗДП “Радіоприлад” та не використовується в його виробництві та заборона на його приватизацію відсутня, тому може бути об’єктом приватизації; визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю фірма ”БВК ЛТД” стосовно проведеної реконструкції орендованого приміщення за договорами оренди № 24 від 01.01.1992 р. та № 129 зареєстрованим 11.06.1998 р. такими, що зроблені за рахунок власних коштів з погодженням орендодавця; визнання дій відповідача щодо тлумачення на свій розсуд одержаних від ТОВ Фірма “БВК ЛТД” матеріалів без залучення незалежної комісії та вимагання додаткових матеріалів, не передбачених законодавством України з питань приватизації та надсилання неповної та недостовірної інформації до Фонду державного майна України неправомірними та такими, що порушують права позивача; зобов’язання відповідача включити нежитлове приміщення, яке перебуває на балансі Запорізького державного підприємства “Радіоприлад” і розташоване у будинку № 58 по пр. Леніна в м.Запоріжжя площею 103,6 кв.м., до переліку об’єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу Товариством з обмеженою відповідальністю фірма “БВК ЛТД” та надіслати повторно Фонду державного майна України на затвердження, додавши повну та достовірну інформацію про цей об’єкт.

Позивач підтримує вимоги з посиланням на Закон України “Про приватизацію невеликих державних підприємств”, в обґрунтування вимог зазначає, що 20 липня 2007 року ТОВ фірма “БВК ЛТД” подало до РВ ФДМ України по Запорізькій області заяву встановленого зразка, з усіма передбаченими законодавством документами про включення об’єкта до переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу. Відповідач 18 грудня 2007 р. надіслав повідомлення на адресу товариства, яким сповістив, що документи направлені до ФДМ України на включення об’єкта до переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні. Позивач вказує, що таке рішення РВ ФДМ України по Запорізькій області порушує його право вільного придбання об’єкта, посягає на долю його власності, яка знаходиться у визначеному об’єкті та є незаконним. Позивач вважає, що в ході підготовки та направлення документів на адресу ФДМ України відповідач припустився значних порушень, а саме: 1) не вказав, що спірний об’єкт не включено до цілісного майнового комплексу та заборона на який відсутня; 2) надіслав неповний пакет отриманих від позивача документів (позивачем надіслано до РВ ФДМ України по Запорізькій області понад 300 аркушів, а до ФДМ України передано лише 94, що видно із листування); 3) в пропозиції, надісланій до ФДМ України вказано не той спосіб приватизації, який було запропоновано в заяві покупця; 4) РВ ФДМ України по Запорізькій області отримало відповідь від Запорізької обласної державної адміністрації, де зазначено, що чинне законодавство України щодо приватизації майна не наділяє місцеві органи виконавчої влади повноваженнями щодо надання дозволу або заборони на приватизацію державного майна та вважає недоцільним звертатися до облдержадміністрації із пропозиціями щодо вчинення дій, що не передбачені чинним законодавством України. Але до ФДМ України ця відповідь не надана; 5) на підставі Інструктивного листа ФДМ України від 19.07.2001 р. № 10-20-8880 та листів РВ ФДМ України по Запорізькій області від 30.07.2007 р. № 5621/26-201, від 31.10.2007 р. № 6885/26-201 отримано від позивача всі передбачені цими листами документи, які необхідні для здійснення підготовки орендованого майна до приватизації та проведення, відповідно наказу ФДМ України від 27.02.2004 р. № 377 незалежної оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди. В порушення п. 1.3 Порядку та п. 8, з урахуванням вимог Методики оцінки майна, затвердженого Постановою КМУ від 10.12.2003 р. № 1891 (1891-2003п) РВ ФДМ України по Запорізькій області на свій розсуд тлумачить отримані документи, не маючи на те повноважень, що є суттєвим порушенням прав позивача, так як у випадках, визначених Порядком та Методикою проводиться незалежна оцінка орендованого нерухомого майна; 6) РВ ФДМ України по Запорізькій області, виловлюючи свою особисту думку в надісланому листі до ФДМ України щодо неправомірності зроблених поліпшень, керується нормами діючого законодавства, не враховуючи, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили та в такому разі слід керуватися обставинами та законодавством, яке діяло на той час. Позивач вважає, що РВ ФДМ України по Запорізькій області, як орган державної влади, не діяв в межах своїх повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, що стало однією з причин не прийняття рішення на його користь.

Відповідач заявлені вимоги вважає необґрунтованими. У запереченнях на позов вказує, що відповідно до ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об’єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній власності, власності Автономної республіки Крим та комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, викупу. Орган приватизації зобов’язаний повідомити адміністрацію підприємства про включення даного підприємства або його структурного підрозділу до одного із зазначених переліків у місячний строк з дня прийняття відповідного рішення. Згідно до п. 51 Державної програми приватизації на 2000-2002 р.р. у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівля, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об’єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення). Оцінка вартості об’єкта приватизації у цьому разі здійснюється із застосуванням експертної оцінки. Таке ж право одержує орендар у разі прийняття рішення про приватизацію відповідно до законодавства України.

Для приватизації орендованого майна шляхом викупу необхідно здійснити ряд заходів, передбачених Порядком оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійсненні за час його оренди, під час приватизації способами, затвердженими наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004 р. № 377.

Відповідач зазначає, що у позовній заяві позивач вказує, що звертався до орендодавця з вимогою надати дозвіл на проведення ремонтних робіт і такий дозвіл отримав. Але проведені ремонті роботи не дають права на приватизацію майна у спосіб, визначений позивачем –викуп. Поліпшення орендованого майна, які провів позивач, зроблені без згоди орендодавця. Відповідно до п. 8 листа Вищого арбітражного суду України від 25.04.2001 р. № 01-8/500 у разі здійснення поліпшення орендованого майна за власною ініціативою без погодження з орендодавцем орендар не набуває права пільгового викупу державного майна та втрачає право на відповідну грошову компенсацію незалежно від обсягу та вартості невідокремлених поліпшень.

Крім того, абзац 2 п. 1 Рішення Конституційного Суду України від 12.12.2000 р. № 14-рп/2000 зокрема зазначає, що пропозиція покупця щодо способу приватизації підлягає розгляду у визначений законом строк, але вона не є обов’язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об’єктів малої приватизації, за винятком випадків, передбачених статтею 11 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” та іншими законами. У відповідності до Інструктивного листа Фонду державного майна України від 17.07.2000 р. № 10-20-8586 питання включення зазначеного приміщення до переліку об’єктів, що підлягають приватизації, може бути розглянуто при наявності згоди (відмови) на приватизацію органу управління майном, в даному випадку Міністерства промислової політики України. Згідно п. 1 Закону України “Про управління об’єктами державної власності” суб’єктами управління об’єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, міністерства та інші органи виконавчої влади.

14 грудня 2007 р. РВ ФДМ України по Запорізькій області направило до Фонду державного майна України пропозицію, викладену у листі № 01-19/3056 щодо включення спірного приміщення до переліку об’єктів, які підлягають приватизації. У своєму листі від 08.01.2008 р. № 20-2-2 Фонд державного майна України повідомив, що рішення про приватизацію зазначеного приміщення не прийнято, у зв’язку з відсутністю погодження Міністерства промислової політики України (орган управління державним майном) та Запорізької обласної державної адміністрації. Отже, Фонд державного майна України не підтримав пропозицію РВ ФДМ України по Запорізькій області щодо включення спірного приміщення до переліку групи А, які підлягають приватизації на аукціоні, та не прийняв рішення щодо включення зазначеного приміщення в перелік об’єктів, які підлягають приватизації.

Заслухавши представників сторін, дослідивши додані документи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог внаслідок наступного:

Додані матеріли свідчать, що орендні правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма “БВК ЛТД” та Запорізьким державним підприємством “Радіоприлад” виникли у 1992 році при укладенні договору № 221, за умовами якого в оренду Товариству було передано під склад –магазин приміщення площею 144 кв.м. по пр. Леніна, 58. 11 червня 1998 року сторонами по справі укладений новий Договір №129 оренди державного майна на інших умовах, згідно якого Орендар (позивач у справі) прийняв в строкове платне користування приміщення, яке знаходиться на балансі ЗДП “Радіоприлад” та розташоване в житловому фонді ДП “Радіоприлад” за адресою м. Запоріжжя, пр.Леніна,58 (підвал) загальною площею 97,5 кв.м. Додатковими угодами вносились зміни до договору оренди №129, а строк його дії був пролонгований до 01 січня 2006 року. 20 липня 2007 р. ТОВ фірма “БВК ЛТД” звернулось до РВ ФДМ України по Запорізькій області з заявою встановленого зразка про включення до переліку об’єктів, що підлягають приватизації, окремого індивідуально визначеного майна –нежитлового приміщення ХVІІ в б. 58 по пр. Леніна в м.Запоріжжя. Запропонований позивачем спосіб приватизації –шляхом викупу.

14 грудня 2007 р. відповідачем до ФДМ України (вих. № 01-19/3056) направлено заяву позивача та пакет документів для затвердження переліку об’єктів малої приватизації шляхом продажу на аукціоні. Таке рішення прийнято РВ ФДМ України по Запорізькій області в результаті тривалого листування з фірмою “БВК ЛТД” з метою витребування доказів на підтвердження права на викуп приміщення та одержання погоджень балансоутримувача –ЗДП “Радіоприлад” та органа управління балансоутримувача –Міністерства промислової політики України. Листом від 08.01.2008 р. № 20-2-2 Фонд державного майна України повідомив Регіональне відділення ФДМ України по Запорізькій області, що рішення про включення до переліку об’єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації шляхом аукціону нежитлового підвального приміщення кафе –магазину, що орендується ТОВ Фірма “БВК ЛТД” не прийнято, оскільки не отримано погодження на приватизацію органа управління державним майном –Міністерства промислової політики України.

Позивач просить суд визнати певні факти, а саме, що орендоване ним приміщення є окремо визначеним майном групи А, не включеним до цілісного майнового комплексу, тому може бути об’єктом приватизації, просить визнати дії ТОВ Фірма “БВК ЛТД” стосовно реконструкції приміщення такими, що зроблені за рахунок власних коштів за погодженням орендодавця, просить визнати неправомірними дії РВ ФДМ України по Запорізькій області щодо надсилання неповної та недостовірної інформації до ФДМ України та зобов’язати відповідача включити нежитлове приміщення до переліку об’єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу, про що надіслати повторно ФДМ України повну та достовірну інформацію про цей об’єкт.

Правовідносини сторін щодо приватизації державного майна регулюються приписами Законів України “Про приватизацію державного майна”, “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, нормативними документами Фонду державного майна України. Відповідно до приписів ст. 7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом; викупу.

Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених вище, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації з ініціативи відповідних органів приватизації або покупців.

Покупці подають до відповідного органу приватизації заяву про включення підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків об'єктів, що підлягають приватизації. Заява повинна містити: назву об'єкта малої приватизації, його місцезнаходження; запропоновані умови купівлі та експлуатації об'єкта.

Таким чином, державний орган приватизації (яким у даному спорі є РВ ФДМУ по Запорізькій області) формують та направляють до Фонду Державного майна України для затвердження переліки об’єктів, що підлягають приватизації.

Виходячи зі змісту пункту 51 Державної програми приватизації на 2000-2002 р.р., на який посилається позивач, у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення). Оцінка вартості об'єкта приватизації у цьому разі здійснюється із застосуванням експертної оцінки. Таке ж право одержує орендар у разі прийняття рішення про приватизацію відповідно до законодавства України.

Таке рішення, як свідчать матеріали справи, уповноваженим органом не приймалось.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2000 р. № 14-рп/2000 пропозиція покупця щодо способу приватизації підлягає розгляду у визначений законом строк, але вона не є обов’язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об’єктів малої приватизації, за винятком випадків, передбачених ст. 11 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”.

Тобто, подання органу приватизації (РВ ФДМ України по Запорізькій області) для розгляду питання Фондом державного майна України щодо приватизації об’єкта не є обов’язковим у частині визначення способу приватизації.

Включення підприємства до іншого ніж пропонує покупець, переліку об’єктів приватизації, взагалі не визначено законодавцем як відмова у приватизації.

Згідно до інформаційного листа ВАС України № 01-8/500 від 25.04.2001 р. (з наступними змінами та доповненнями) вимоги заінтересованої особи щодо зміни чи скасування способу приватизації розгляду господарськими судами не підлягають.

Оскільки спосіб приватизації та включення відповідного об’єкта до переліку таких, що підлягають приватизації, є прерогативою Фонду державного майна України, вимоги до РВ ФДМ України по Запорізькій області про включення приміщення в б. 58 по пр. Леніна до переліку об’єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу є безпідставними, так як останнє лише пропонує об’єкт для включення до переліку. Підстав, передбачених ст. 11 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” щодо безумовного продажу об’єкта шляхом викупу, позивач не навів.

Що стосується вимог про зобов’язання відповідача повторно направити до ФДМ України повну та достовірну інформацію про об’єкт приватизації, суд зазначає:

Як свідчать вивчені матеріали, товариству фірма “БВК ЛТД” вже двічі Фондом державного майна України відмовлено у прийнятті рішення стосовно включення нежитлового підвального приміщення до переліку об’єктів державної власності, що підлягають приватизації, внаслідок відмови Міністерства промислової політики України в погодженні цього об’єкта, (лист Мінпромполітики України № 10/2-5-1275 від 19.08.2006 р., лист Мінпрополітики України № 14/3-2-2148 від 07.11.2007 р., лист ЗДП “Радіоприлад № 131-2765 від 05.11.207 р.). Тобто, як свідчить встановлене, відмова Міністерства промислової політики України полягає у принциповій незгоді взагалі щодо продажу державного майна, що знаходиться у віданні Міністерства, а не у способі визначення приватизації майна, що знаходиться на балансі ЗДП “Радіоприлад”. Суд не вбачає у діях РВ ФДМ України по Запорізькій області неправомірності щодо розгляду заяви позивача від 20.07.2007 р. про приватизацію об’єкта та не знаходить підставними вимоги про зобов’язання повторно надіслати до ФДМ України заяву та документи позивача щодо приватизації приміщення кафе по пр. Леніна, 58.

Позивач вважає, що відмова у включенні орендованого ним приміщення до об’єктів, що підлягають приватизації, пов’язана із невірним розумінням РВ ФДМ України статусу даного об’єкта та наполягає на тому, що відмова Мінпромполітики України в наданні погодження на приватизацію приміщення є неправомірною, оскільки заборони на приватизацію окремого індивідуально визначеного майна не існує.

Дійсно, спірне приміщення ХVІІ в підвалі житлового будинку 58 по пр. Леніна не віднесено до майна цілісного майнового комплексу ЗДП “Радіоприлад”, на це приміщення не існує заборони на приватизацію, воно може бути об’єктом приватизації, але при цьому з додержанням вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.. 6 Закону України “Про управління об’єктами державної власності” уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань ведуть облік об'єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів. Згідно Інструктивного листа ФДМ України № 10-20-8586 від 17.07.2000 р. до переліку об’єктів державної власності групи А, які подаються органами приватизації для розгляду Фонду державного майна України повинні додаватися, зокрема, листи-погодження (відмови) органу управління балансоутримувача щодо виділення структурного підрозділу або погодження приватизації об'єкта, якщо балансоутримувач включений до переліку об'єктів права державної власності, які заборонені до приватизації.

Законом України “Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації” від 07.07.1999 р. ЗДП “Радіоприлад” включено саме до такого переліку. Тобто, отримання погодження органу управління (Мінпромполітики України) при приватизації державного майна, що перебуває на балансі ЗДП “Радіоприлад” є обов’язковим, незалежно від тієї обставини, що саме спірне приміщення не знаходиться в забороні на приватизацію та не є частиною цілісного майнового комплексу державного підприємства.

Відповідно до ст.. 20 ГК України ат ст.. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, передбачений цими статтями, та іншими способами, що встановлені договором або законом.

Вимоги про визнання дій ТОВ фірма “БВК” ЛТД” стосовно реконструкції приміщення такими, що зроблені за рахунок власних коштів, не відповідають встановленим законодавством способам захисту порушеного права та у даному випадку є неадекватними, оскільки це питання має вирішуватися державним органом приватизації при розгляді заяви покупця. Як зазначалося вище, господарськими судами не розглядаються спори щодо зміни чи скасування визначеного способу приватизації.

В позові з заявлених предмету та підстав відмовляється.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, Закону України “Про приватизацію державного майна”, Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя І.А. Попова