ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2008 р.

Справа № 9/664/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лавренюк О.Т.

суддів: Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання: Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Гірник Г.С., дов. б/н від 11.07.2007 р.

від відповідача: Герман О.С., дов. № 7 від 07.09.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства „Первомайськавтотранс”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 31.10.2007 р.

по справі № 9/664/07

за позовом Акціонерного товариства відкритого типу „Гілєя”

до Відкритого акціонерного товариства „Первомайськавтотранс”

про стягнення 800000,00 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, Акціонерне товариство відкритого типу „Гілєя” (далі по тексту - АТВТ „Гілєя”) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача –Відкритого акціонерного товариства „Первомайськавторанс” (далі по тексту - ВАТ „Первомайськавторанс”) 800000,00 грн., вказуючи, що 20.04.2007 р. між АТВТ „Гілєя” та ТОВ „Зернова торгівельна компанія” був укладений Договір купівлі-продажу цукру-піску № 54/фс.

04.06.2007 р. АТВТ „Гілєя” було готове відпустити вказаний в договорі цукор-пісок, для отримання якого ТОВ „Зернова торгівельна компанія” направило автотранспорт ТОВ „Орієнт Експресс” для завантаження, але на протязі 04, 05, 06 червня 2007 року ВАТ „Первомайськавторанс” створило перешкоди в здійсненні господарської діяльності АТВТ „Гілєя”, заблокувавши в’їзд та виїзд на територію Позивача вантажному транспорту, який повинен був завантажуватись готовою продукцією, що не дало можливості позивачу виконати належним чином умови договору № 54/фс.

07.06.2007 р. від ТОВ „Зернова торгівельна компанія” надійшла претензія про сплату штрафу в розмірі 1 852 108 грн. 80 коп., яку частково позивач задовольнив сплативши 530 000,00 грн. штрафу, який просить стягнути з відповідача на користь Позивача.

29.10.2007 р. Позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з Відповідача 1 030 000,00 грн.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що рішенням зборів профспілкової організації ВАТ „Первомайськавтотранс” від 31.05.2007 р. було прийнято рішення про проведення мітингу біля території АТВТ „Гілєя”, про що було сповіщено мера міста, Первомайський міськвиконком, у зв’язку з невиконанням з боку АТВТ „Гілєя” умов договору по перевезенню буряка в розмірі 437 000 грн. з грудня 2006 року.

Мітинг було проведено без блокування проїзду авторанспорту, а наявність авторанспорту Відповідача в черзі з іншими біля одних воріт пояснюється домовленістю сторін про отримання в рахунок боргу 30 т. цукру, який і було отримано 07.06.2007 р.

Крім того, позивач не довів належними доказами факту блокування виїзду з його території автомобілями відповідача протягом трьох днів, з 04.06.2007 р. по 06.06.2007 р., акти, складені позивачем та ТОВ „Орієнт Експрес” не завірені печатками, складені без повідомлення та участі представника відповідача та, крім цього, автомобілі з номерами 33-31 НИУ, 25-99 НИМ, 75-49 НИО 04.06.2007 р. були передані водіям за їх заявами для власних потреб, які не мають відношення до господарської діяльності відповідача.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2007 року по справі № 9/664/07 (суддя Філінюк І.Г.) позов задоволено в повному обсязі.

Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріалами справи доведено факт блокування воріт складу позивача працівниками відповідача і тому, з урахуванням приписів ст.ст. 1166, 1187, 1172 ЦК України, позов підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ВАТ „Первомайськавторанс” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, в задоволені позову відмовити, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи.

17.01.2008 р. відповідач надав доповнення до апеляційної скарги, вказуючи, що згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстрована застава рухомого майна, а саме цукру-піску належного АТВТ „Гілєя” в загальній кількості 21000,0 тон. Крім того, ТОВ „Зернова торгівельна компанія” є одним із власників пакету акцій АТВТ „Гілєя”, що може свідчити про зловмисну домовленість АТВТ „Гілєя” та ТОВ „Зернова торгівельна компанія”.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, представник позивача в судовому засіданні також просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та розглянувши наявні матеріали справи і надані докази, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку судом першої інстанції обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Позивач, звертаючись з позовом про стягнення вказував, що 04.06.2007 р., на підставі укладеного 20.04.2007 р. договору між позивачем та ТОВ „Зернова торгівельна компанія”, АТВТ „Гілєя” повинно було відпустити ТОВ „Зернова торгівельна компанія” цукор-пісок в кількості, яка передбачена названим договором. Для отримання передбаченого договором цукру-піску ТОВ „Зернова торгівельна компанія” направила автотранспорт, який належить ТОВ „Орієнт Експрес” для завантаження.

Однак 04.06.2007 р. Відповідач створив перешкоди в здійсненні господарської діяльності АТВТ „Гілєя”, заблокувавши в’їзд та виїзд на територію Позивача вантажному автотранспорту, який повинен був завантажуватися готовою продукцію Позивача.

На підтвердження даного факту Позивач посилається на акт від 04.06.2007 р. та на акти від 05.06.2007 р. та від 06.06.2007 р., які були складені Позивачем та представником ТОВ „Оорієнт Експрес”.

Аналізуючи вказані акти (а.с. 14, 15, 16) судова колегія встановила наступне: згідно цих актів, вантажні машини з державними номерами 33-31 НИУ, 26-04 НІМ, 25-99 НИМ, 75-49 НИО, 05-147 НІМ заблокували вивіз цукру шляхом перекриття під’їздних шляхів на територію підприємства, починаючи з 07 години 30 хвилин до сімнадцятої години.

В результаті таких дій не були допущені до навантаження вантажні машини з наступними номерами: 84-67 АС, 29-24 ВН, 97-59 АІ, 991-98 АО, 15-43 ВВ, 20-99 ВЕ.

В судовому засіданні представник позивача, в підтвердження дійсності актів та підтвердження своїх вимог, надав копію договору перевезення № 02/06 від 02.06.2007 р., укладеного між ТОВ „Сван-1” та ТОВ „Зернова торгівельна компанія”, відповідно до якого Перевізник –ТОВ „Сван-1”- бере на себе зобов’язання по перевезенню цукру-піску у кількості 1280 тон. Пункт відправки вантажу: АТВТ „Гілєя”. Перевезення повинно бути здійснено з 04 червня 2007 року по 06 червня 2007 року.

Крім того, Позивачем надані товаро-транспортні накладні від 04.06.2007 р. на автомобілі: Scania СА 68-80 АК, Scania СА 68-77 АК, МАЗ СА 06-26 АВ, МАЗ СА 06-27 АВ, які повинні були одержати на АТВТ „Гілєя” цукор-пісок.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вказано вище, позивач, звертаючись з позовом, вказав, що машини, які належать відповідачу, заблокували в’їзд автомобілям, які належать ТОВ „Орієнт–Експрес” і які прибули для завантаження цукру-піску для ТОВ „Зернова торгівельна компанія”, однак доказів наявності вказаних в актах автомобілів (подорожні листи, товаро–транспортні накладні, тощо) суду не надав. Надані товаро-транспортні накладні автопідприємства ТОВ „Сван-1”, договір перевезення, укладений між ТОВ „Зернова торгівельна компанія” та ТОВ „Сван-1” не можуть вважатися належними доказами, оскільки в актах від 04.06, 05.06, 06.06.2006 року відсутні будь-які дані про наявність вказаних в товаро-транспортних накладних автомобілях біля АТВТ „Гілєя

Крім того, в позовній заяві, в процесі судового розгляду в суді першої інстанції, позивач заявляв, що цукор-пісок для ТОВ „Зернова торгівельна компанія” повинно було відвантажити на авторанспорт ТОВ „Орієнт Експрес” і саме цьому автотранспорту, начебто, було заблоковано в’їзд на територію АТЗТ „Гілєя”, будь-якої мови про наявність автотраспорта ТОВ „Сван-1” не велося.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Надані позивачем товаро-транспортні накладні, договір перевезення протирічать даним, вказаним в актах про заблокування в’їзду автотранспорту, спростовують твердження відповідача, вказані в позовній заяві.

Крім того, надані позивачем акти складені неповноважними особами позивача та ТОВ „Орієнт Експрес”, не скріплені печатками даних підприємств, складені без повідомлення та участі представника відповідача та не відповідають вимогам, встановленим Правилами перевезень вантажів автомобільним траснпортом в Україні, затверджених Наказом міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568 для документів, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторони (п.п. 8, 15 Правил, додаток 4 до Правил).

Крім того, два із п’яти автомобілів, які вказані в акті, як такі, що блокували ворота, не належать відповідачу, що підтверджено повідомленням ВДАІ УМВС України в Миколаївській області за № 2154/1 від 18.07.2007 р.

З огляду на вищевказане судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо того, що акт від 04-06.2007 р. встановлює факт блокування товарних воріт АТВТ „Гілєя”.

Акти від 05.06, 06.06.2007 року, крім вищевказаного, спростовуються також шляховими листами вантажного автомобіля та товаро-транспортними накладними (а.с. 66-81), з яких вбачається, що автомобілі з державними номерами 33-31 НИУ, 25-99 НИМ, 75-49 НИО були передані водіям за їх заявами для власних потреб, які не мають відношення до господарської діяльності ВАТ „Первомайськавтотранс” і водії вказаних автомобілів не виконували доручення керівництва відповідача. Дані документи надані відповідачем до прийняття рішення по справі і тому судова колегія не погоджується з критичним ставленням суду першої інстанції до вищевказаних доказів.

З посиланням суду першої інстанції, як на доказ блокування руху транспорту, на протокол загальних зборів трудового колективу ВАТ „Первомайськавтотранспорт” від 31.05.2007 р., одним із пунктів якого є рішення про направлення 01.06.2007 р. представників трудового колективу до адміністрації та керівництва АТВТ „Гілєя” для вирішення питання щодо сплати дебіторської заборгованості, лист № 12/434 від 31.05.2007 р. про здійснення акції пікетування (а.с. 25), лист міського голови № 2390/16-1 від 05.06.2007 р. (а.с. 28) судова колегія також не погоджується, оскільки належними доказами факт блокування воріт та факт наявності автотранспорту ТОВ „Орієнт Експрес”, який відповідно до позовної заяви направлено для завантаження цукру-піску для ТОВ „Зернова торгівельна компанія”, в період з 04.06.2007 р. по 06.06.2007 р. не доведено.

Заперечення позивача, вказані в відзиві на апеляційну скаргу, судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки спростовуються вищевказаним.

За таких обставин, враховуючи, що факт блокування руху транспорту з боку відповідача матеріалами справи не доведено, судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо завдання майнової шкоди позивачу неправомірними діями відповідача та не може погодитись з висновком щодо необхідності відшкодувати майнову шкоду і вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення порушив норми процесуального та матеріального права, у зв’язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям рішення про відмову в задоволені позову.

Керуючись cm.cm. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ „Первомайськавтотранс” задовольнити, рішення господарського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2007 року по справі № 9/664-07 скасувати.

В задоволені позову АТЗТ „Гілєя” відмовити.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.Т. Лавренюк

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя Т.Я. Гладишева