ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 3/330

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ "Глобус і Ко"

на постанову

від 18.10.2007

Київського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду міста Києва № 3/330

за позовом

Голосіївського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві

до

3 особи

ТОВ "Глобус і Ко"

-          Київська міська рада

-          РВ ФДМУ по м. Києву

про

визнання недійсним договору оренди, повернення майна та звільнення земельної ділянки

за участю представників:

- позивача

Дашутіна В.В.

- відповідача

- 3-ї особи-2

Приходько І.О.

Конти М.П.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.08.2007 у справі №3/330 (суддя Сівакова В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господпрського суду від 18.10.2007 (колегія суддів у складі головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Студенця В.І., Малетича М.М.), задоволені позовні вимоги Голосіївського РУ ГУ МВС в м. Києві, уточнені ним в процесі розгляду справи, про визнання недійсним договору № 5 оренди автозаправної станції контейнерного типу на три блоки та земельної ділянки, укладеного 24.11.2001 між Московським (Голосіївським) РУ ГУ МВС України в м. Києві та ТОВ "Глобус і Ко", та зобов'язання його повернути ємність для зберігання паливно-мастильних матеріалів та звільнити земельну ділянку площею 290 кв.м по вул. Голосіївський, 15 в м. Києві.

Рішення та постанова у справі мотивовані тим, що спірне майно, розташоване за адресою м. Київ, вул. Голосіївська, 15, є державним майном, яке забезпечує діяльність правоохоронних органів і відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не підлягає приватизації та не може бути об'єктом оренди. Крім того, спірний договір щодо надання відповідачеві в оренду земельної ділянки суперечить вимогам земельного законодавства.

ТОВ "Глобус і Ко", не погоджуючись з рішенням та постановою у справі, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, адже, він не приймав участі в судових засіданнях попередніх інстанцій і був позбавлений можливості захищати свої права та інтереси, а порушення норм матеріального права проявилось в застосуванні судами норм ЦК України, які не підлягали застосуванню до вимоги про визнання недійсним договору, укладеного до введення цього кодексу в дію.

Голосіївське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві у відзиві на касаційну скаргу проти її задоволення заперечує.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що 24.11.2001 між Московським (Голосіївським) РУ ГУ МВС в м. Києві та ТОВ "Глобус і Ко" укладено договір оренди №5, за умовами якого Московське (Голосіївське) РУ ГУ МВС в м. Києві передало, а ТОВ "Глобус і Ко" прийняло в оренду автозаправну станцію контейнерного типу на три блоки та земельну ділянку під реконструкцію площею 290 м2 за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, з метою її використання і наступним проведенням реконструкції і перебудови у стаціонарну АЗС силами і засобами ТОВ "Глобус і Ко" (п. 1.1 договору, строком до 2030 року (п. 4.1 договору), все обладнання та зведена ТОВ "Глобус і Ко" нерухомість, які розташовані на орендованій ділянці, після проведення реконструкції на підставі актів виконаних робіт і введення в експлуатацію, переходять до власності і вважаються майном ТОВ "Глобус і Ко" (п. 1.2 договору), за користування орендованим майном орендар зобов’язується сплачувати орендну плату на умовах і в кількості, визначених додатком № 1 до договору, а саме 900 літрів бензину на місяць, в подальшому розмір орендної плати змінено додатком №2 від 19.06.2006 до договору і становить 4350 грн. в місяць.

Вирішуючи спір про визнання зазначеного договору недійсним, суди попередніх інстанцій дійшли висновків, що договір оренди від 24.11.2001 суперечить вимогам Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Закону України "Про оренду землі", оскільки майно, яке забезпечує діяльність правоохоронних органів, має загальнодержавне значення, не підлягає приватизації і не може бути об'єктом оренди, а позивач не може бути орендодавцем ні цього майна, ані земельної ділянки, на якій це майно розташоване; спірний договір укладено з численними порушеннями ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст. ст. 15 Закону України "Про оренду землі", адже, не містить істотних умов, необхідних для договору оренди державного майна та договору оренди землі.

Зазначені висновки колегія суддів вважає підставними і ґрунтовними, вони не спростовувались відповідачем по суті в процесі розгляду справи і не є предметом касаційного оскарження.

Втім, як зазначає скаржник, задовольняючи позовні вимоги, судами попередніх інстанцій помилково застосовані до спірних правовідносин положення п. 4 Перехідних положень, статті 203, 215 ЦК України, адже, відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦК України до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення, таким чином підстави для визнання спірного правочину недійсним та наслідки його недійсності повинні були встановлені з урахуванням норм ЦК Української РСР.

Однак, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції звернув на це увагу і в постанові від 18.10.2007 (сторінка 3) вказав, що відповідно до ст. 48 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, а згідно ст. 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення, проте, якщо з самого змісту угоди випливає, що вона може бути припинена лише на майбутнє, дія угоди визнається недійсною і припиняється на майбутнє.

Отже, слід дійти висновку, що суд апеляційної інстанції зазначив про наявність підстав для визнання спірного договору, як такого, що не відповідає вимогам Закону України "Про оренду державного та комунального майна", недійсним на майбутнє, адже, виходячи з правової природи оренди, якою відповідно до ст. 2 цього Закону є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності, та самого змісту спірного договору, він може бути припиненим лише на майбутнє з поверненням орендодавцем орендованого майна, оскільки повернути плату за вже здійснене користування цим майном, як спожиту послугу, не вбачається можливим.

Щодо зазначення в спірному договорі умови про надання відповідачеві в оренду земельної ділянки, колегія суддів відмічає, що в цій частині не можливо вважати договір укладеним в належній формі і з досягненням між сторонами домовленості з усіх істотних умов, адже, в порушення приписів розділу ІІ Закону України "Про оренду землі" він не містить жодної з ознак і істотних умов, притаманних договору такого типу, а також таким, що набрав чинності, оскільки згідно ст. 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, втім, спірний договір не був зареєстрований, отже, з укладенням спірного договору відповідач не набув право на земельну ділянку, вказану в цьому договорі, тобто, використовує її безпідставно.

Посилання скаржника на порушення судами його права на участь в судових засіданнях колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, 09.07.2007 господарським судом міста Києва винесено ухвалу про порушення провадження у справі № 3/330, в якій вказано про призначення її до розгляду на 24.07.2007. Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні представник відповідача Вінницький Д.Л. заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому колегія суддів констатує, що судом першої інстанції під час розгляду справи були застосовані приписи статті 77 ГПК України, розгляд справи ухвалами від 24.07.2007, від 09.08.2007 відкладався, в т.ч. за клопотанням самого відповідача від 23.07.2007, в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2007 прийнято до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Глобус і Ко", порушено апеляційне провадження та призначено її до розгляду на 09.10.2007.

За клопотанням відповідача від 24.09.2007 суд апеляційної інстанції ухвалою від 09.10.2007 переніс судове засідання на 18.10.2007, проте, і в це судове засідання відповідач не з'явився та не повідомив суд про причини його неявки.

За таких обставин колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції правомірно, на підставі та у відповідності з вимогами статті 75 ГПК України, дійшов висновку за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

При цьому, відправка відповідачеві всіх ухвал про призначення судових засідань як в першій, так і в апеляційній інстанції засвідчена відповідними повідомленнями Укрпошти про вручення рекомендованих відправлень.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що спі рний договір не відповідає вимогам чинного матеріального законодавства України, чого відповідач не заперечив ні в процесі розгляду справи, ані в касаційній скарзі, отже, підстав для скасування ухвалених у справі судових актів про задоволення позовних вимог про визнання цього договору недійсним не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2007 у справі господарського суду міста Києва № 3/330 залишити без змін.

Касаційну скаргу ТОВ "Глобус і Ко" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                               К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.І.Глос