ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.08
Справа № 21/363

За позовною заявою: Суб”єкта
підприємницької діяльності- фізичної особи ОСОБА_1, м.Жидачів

до
відповідача: Жидачівської
міської ради, м.Жидачів

про
визнання дійсним договіру оренди земельної ділянки

Суддя  Масловська Л.З.

Представники сторін:

від позивача:     ОСОБА_2
-представ.

від відповідача: Гордишинська О.Р., Батрух Р.Б.
-представ.

Суть
спору: Позов
заявлено суб”єктом підприємницької діяльності- фізичною особою ОСОБА_1,
м.Жидачів, до Жидачівської міської ради, м.Жидачів про визнання дійсним договіру
оренди земельної ділянки, укладеного між Жидачівською міською радою та
суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 24.12.2007р. порушено провадження у справі та призначено
розгляд на 24.01.2008 р. Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в
ухвалах суду від 24.01.2008 р. У відповідності до ст. 75 ГПК України справа
слухається за наявними у ній доказами. Представникам сторін роз'яснено їх права
згідно зі ст. 22 ГПК України.

Позивач
позовні вимоги підтримав. Зокрема, ствердив, що позивач завчасно звертався до
відповідача щодо переукладення договору оренди земельної ділянки. Рішенням
№1101 від 07.02.2007 р. позивач надав дозвіл на збір матеріалів місця
розташування земельної ділянки, однак, рішенням №1617 від 21.06.2007 р.
проектні пропозиції не було погоджено, договір оренди земельної ділянки
переукладено не було. Листом №1589 від 29.12.2006 р. відповідач відкликав свій
же лист про припинення дії договору оренди. Позивач продовжує фактично
використовувати земельну ділянку, сплачує орендну плату, що у відповідності до
ст. 33 Закону України “Про оренду землі” тягне за собою поновлення договору
оренди на новий строк. Просить позов задоволити.

Представник
відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві №26 від
04.01.2008р., а саме про відсутність будь-яких правових підстав у позивача для
користування спірною земельною ділянкою.

Розглянувши
подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та їх представників,
суд встановив.

Відповідач
зареєстрована як фізична особа -підприємець, що підтверджується довідкою з
Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців,
Свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи.

Між
Жидачівською міською радою (орендодавець) та відповідачем (орендар) був
укладений договір оренди земельної ділянки на строк від 01.01.2002 р. протягом
п'яти років, згідно із п. 1.1. якого орендодавець надав, а орендар прийняв у
строкове платне володіння і користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення на умовах оренди, яка знаходиться у м.
Жидачів, вул. Грушевського (вздовж недіючого кладовища) для здійснення
підприємницької діяльності. У відповідності до п. 9.2. договору, якщо після
закінчення договору оренди жодна з сторін не пред'явила ніяких претензій, то
договір вважається дійсним на такий самий термін, на який надавалась земельна
ділянка раніше.

З
матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що у зв'язку із
рішенням №628 від 26.09.2006 р. Жидачівської міської ради “Про впорядкування
торгівлі по вул. Грушевського”, яким доручено виконавчому комітету Жидачівської
міської ради надіслати повідомлення підприємцям-орендарям земельних ділянок по
вул. Грушевського з попередженням про припинення терміну оренди згідно
укладених договорів з 01.01.2007 р.. Таке повідомлення було направлено
відповідачу листом №1497 від 22.12.2006 р., що підтверджується, зокрема,
поштовою квитанцією та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач
посилається на ту обставину, що листом №1589 від 29.12.2006 р. відповідач
визнав вказаний лист від 22.12.2006 р. таким, що втратив чинність. У зв'язку із
цим позивач посилається на ч. 3 ст. 33 Закону України “Про оренду землі”, згідно
із якою у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після
закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень
орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були  передбачені договором.

Проте,
зміст вказаного листа не свідчить про надання згоди на пролонгацію договору
оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, а
підтверджує волевиявлення  позивача припинити
договір, але не з 01.01.2007 р., а з 01.02.2007 р. (колективна заява
підприємців), якщо не настане вказана у листі умова -прийняття позитивного
рішення сесії Жидачівської міської ради про надання згоди на збір матеріалів
попереднього погодження для виготовлення документації (проекту відводу).
відповідача на продовження його дії лише на строк до 01.02.2007 р.

Таким
чином, із зазначеної дати вказаний договір пролонгований не був, що також
підтверджується діями, які вчинялись позивачем щодо укладення нового договору
оренди та спростовує вимоги позовної заяви.

Враховуючи
наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в
частині визнання спірного договору дійсним, оскільки як зазначалося вище даний
договір припинив свою дію, а дійсним можна визнати в судовому порядку договір
який існує.

Крім
того, позовні вимоги в частині
зобов”язання відповідача не чинити перешкод в користуванні спірною
земельною ділянкою, не підлягають до задоволення, оскільки згідно із ст. 34
Закону України “Про оренду землі”, у разі припинення або розірвання договору
оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку
навіть для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Посилання
на ту обставину, що рішенням №1101 від 07.02.2007 р. Жидачівської міської ради
“Про розгляд заяв щодо продовження дії договорів оренди земельних ділянок у м.
Жидачеві по вул. Грушевського (вздовж огорожі недіючого кладовища) для обслуговування
торгових точок -кіосків” позивачу було дозволено провести збір матеріалів місця
розташування земельної ділянки та погодити у відділі містобудування та
архітектури Жидачівської райдержадміністрації розміщення об'єкту, не звільняє
відповідача від виконання обов'язку, встановленого у ст. 34 Закону України “Про
оренду землі”.

Згідно
зі ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та
права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної
власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність
або надання їх у користування. Згідно із ст.125 ЗК України, право власності та
право постійного користування  на
земельну  ділянку виникає після одержання
її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право
на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Згідно зі ст. 126 ЗК України, право власності на земельну
ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується
державними  актами. Право оренди землі
оформляється договором. Згідно із ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно,
виконавши вимоги рішення №1101 від 07.02.2007 р. відповідач вправі лише
претендувати на укладення нового договору оренди земельної ділянки у
встановленому законом порядку. З матеріалів справи випливає, що новий договір
оренди між сторонами укладений не був.

Згідно
зі ст. 24 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, правовий
статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України,
законами України. Згідно із п. п. 34, 42 ст. 26 вказаного закону, до
повноважень сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, вирішення
відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження в
установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів
забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.
Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до ст. 161 ЗК України, рішення відповідних органів виконавчої влади
з питань земельних ресурсів, органів місцевого самоврядування вступає в силу з
моменту його прийняття.

Передбачені
законом підстави для задоволення позову не доведені суду у встановленому
законом порядку. Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Враховуючи
вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем у відповідності до вимог ст.49 ГПК
України.

Керуючись
ст.34 Закону України “Про оренду землі”, ст.ст.116,125,126,212 ЗК України, ст.
ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Cуддя
Масловська
Л.З.