СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19 лютого 2008 р.
Справа  № 14/322

За  адміністративним позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до   Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції, м. Ужгород

про  визнання
нечинним  рішення Ужгородської МДПІ про
застосування штрафних (фінансових) санкцій від 27.07.2007р. №327/11391,

Суддя                                  В.І. Карпинець

За участю
представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2 -  представник за дов. від 08.11.2005р.

від
відповідача: Буря О.О. - заступник
начальника юридичного управління, начальник відділу супроводження справ у судах
ДПА у Закарпатській області за дов. від 16.01.2008р. №440/6/10;  Руденко Я. Г. - головний державний податковий
інспектор юридичного відділу
Ужгородської МДПІ за дов. від 16.06.2007р.

У судовому
засіданні приймали участь: ОСОБА_3.
-особа, яка зазначена в акті перевірки, як продавець; Подгорнов М.М. -  головний державний податковий
ревізор-інспектор ДПА у Закарпатській області, посв. УЗК №020534 від
24.05.2007р.; Гощук І.М. - старший державний податковий ревізор-інспектор ДПА у
Закарпатській області, посв. УЗК №020545 від 22.06.2007р.

СУТЬ
СПОРУ: Приватний
підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1
(далі - позивач) звернулася до господарського суду з адміністративним
позовом до Ужгородської міжрайонної державної податкової  інспекції, м. Ужгород  (далі - відповідач) про  визнання нечинним  рішення Ужгородської МДПІ про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 27.07.2007р. №327/11391, яким  до ПП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 2940грн.

Позивач (ПП
ОСОБА_1), як у позовній заяві (а.с.2-3) так і її представник  у судових засіданнях по розгляду даної справи
в обгрунтування своїх позовних вимог наводять обставину відсутності у діях
позивача складу правопорушення, яке зазначене в акті перевірки, як реалізація
пально-мастильних матеріалів на загальну суму 588грн. без  проведення даної розрахункової операції через
реєстратор розрахункових операцій та без роздрукування відповідного
розрахункового документу, зокрема  з
посиланням на слідуючі обставини:

-
ПП ОСОБА_1  є платником єдиного
податку на підставі виданого свідоцтва про сплату єдиного податку, як на
2007р., так і на 2008р.  та відповідно
до  Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб'єктів малого підприємництва”   від 03.07.1998  №727/98
має право не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для
проведення розрахунків із споживачами за реалізовані товари, торгівля
якими  дозволена із застосуванням
спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, у зв”язку з чим
підприємцем розрахункові операції по реалізації таких товарів проводились на
підставі належним чином зареєстрованої
КОРО   із застосуванням
розрахункової книжки;

-
реалізація пально-мастильних матеріалів у даному об”єкті торгівлі не
відбувалася, оскільки підприємець такими не торгує, а в даному об”єкті торгівлі
знаходились пально-мастильні матеріали іншого СПД   - ПП „Квалітекс-плюс”, як виставочний товар
на підставі Договору суборенди. Зазначення в розрахунковій квитанції   №АААУ №215708 від 16.07.2007р., як реалізація  пально-мастильних матеріалів (оливи моторної
та трансмісійної) на загальну суму 588грн., виданій продавцем одному з
перевіряючих, як покупцеві до початку проведення перевірки, відбулося помилково
та на прохання даної особи, що підтверджується корінцем з даної квитанції,  в якому продавцем зазначено саме реалізацію
автозапчастин на загальну суму 588грн., та на якому проставлено даним
перевіряючим особистий підпис без зазначення іншої інформації про реалізований
товар, у зв”язку з чим вважають, що застосування до ПП ОСОБА_1 фінансової
санкції на підставі п.1 та п.3 ст. 17 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” за спірним рішенням є неправомірним;

- також зазначають ту обставину, що
нормами  Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб'єктів малого підприємництва”  не передбачено відповідальності  у разі
здійснення реалізації товарів, на які дія цього Указу не
поширюється  (в тому числі на
пально-мастильні матеріали), оскільки у ст.5 даного Указу зазначено про те, що
у випадку  допущення суб'єктами малого
підприємництва порушень щодо
правильності обчислення, своєчасності подання розрахунків та сплати сум
єдиного податку, такі суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність
згідно із законодавством України, що в даному випадку  не було порушено позивачем - ПП ОСОБА_1;

-          оскільки у ПП ОСОБА_1  не
знаходились у реалізації пально-мастильні
матеріали, що підтверджується долученими до матеріалів справи
засвідченими копіями з витягів з книги обліку доходів і витрат   ПП ОСОБА_1 за період з січня 2007р. по
30.07.2007р., з накладних та видаткових накладних, тому позивач правомірно
знаходився на спрощеній системі  оподаткування,
обліку та звітності та належним чином використовував розрахункову книжку при
здійсненні реалізації в даному об”єкті торгівлі саме автозапчастин із видачею
розрахункових квитанцій.

З огляду на  вищенаведені обставини, вважають, що спірне
рішення Ужгородської МДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій
підлягає визнанню нечинним.

Присутнім у судовому засіданні
ОСОБА_3.  (особою, яка зазначена в акті
перевірки, як продавець) надано суду пояснення з обставин зазначення в акті
перевірки перевіряючими допущених позивачем порушень, які полягали у  реалізації пально-мастильних матеріалів(оливи
моторної та трансмісійної) на загальну суму 588грн. за розрахунковою квитанцією
№АААУ №215708 від 16.07.2007р. та яким, зокрема зазначено те, що ним під час
продажу товару на загальну суму 588грн. було реалізовано саме автозапчастини
покупцеві до початку проведення перевірки (який в послідуючому виявився
перевіряючим), а зазначення в даній розрахунковій квитанції саме
пально-мастильних матеріалів (оливи моторної та трансмісійної) ним відбулося на
прохання даного покупця, тоді як факт реалізації ним (продавцем) саме
автозапчастин на загальну суму 588грн. підтверджується корінцем з даної
квитанції,  на якому проставлено даним
перевіряючим особистий підпис без зазначення іншої інформації про реалізований
товар.

Представники відповідача заперечують
проти позову повністю з підстав наведених
у запереченні проти позову (а.с.13-14), зокрема посилаються на те, що:

У преамбулі Указу Президента України
„Про спрощену систему оподаткування, обліку
звітності  суб'єктів малого
підприємництва”  зазначено про те, що
спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва не поширюється, зокрема на суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють господарську діяльність, пов'язану з  оптовим та роздрібним продажем підакцизних
пально-мастильних матеріалів, про що також зазначено у п.7 даного Указу.

Під час проведення перевірки
перевіряючими було встановлено факт здійснення у об”єкті торгівлі, що належить
ПП ОСОБА_1, реалізації пально-мастильних матеріалів без  застосування РРО, шляхом видачі розрахункової
квитанції, що є порушенням вимог Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”,
тому вважають, що  є правомірним
застосування до позивача -  ПП ОСОБА_1
фінансової санкції у сумі 2940грн. (п”ятикратному розмірі  від суми 588грн.) за спірним рішенням
Ужгородської МДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі
ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Також зазначають ту обставину, що
посилання позивача   на те, що оскільки
він є  платником єдиного податку на
підставі виданого свідоцтва про сплату єдиного податку та відповідно до  Указу Президента України „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва”
має право не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для
проведення розрахунків із споживачами, а проводити такі розрахункові операції
на підставі належним чином зареєстрованої
КОРО та  із застосуванням
розрахункових книжок, є безпідставними, оскільки  нормами вищезазначеного Указу прямо
передбачено, що дія цього Указу не поширюється, зокрема на суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють господарську діяльність, пов'язану
з  оптовим та роздрібним продажем підакцизних
пально-мастильних матеріалів, тому, в даному випадку - ПП ОСОБА_1  повинен був перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності у періоді, в якому, на їх думку, допущено
порушення вимог вищезазначеного Указу.

Присутніми у судовому засіданні
перевіряючими -           Подгорним М.М. та Гощуком І.М. надано суду
пояснення з обставин зазначення ними в акті перевірки допущених позивачем
порушень, які полягали у  реалізації
пально-мастильних матеріалів (оливи моторної та трансмісійної) на загальну суму
588грн. за розрахунковою квитанцією №АААУ №215708 від 16.07.2007р. та якими,
зокрема зазначено те, що до початку проведення перевірки саме було
придбано  пально-мастильні матеріали
(оливу моторну та трансмісійну) на загальну суму 588грн., які були розміщені на
тому самому місці, де знаходились запчастини, а тому вважають, що  інформація, яка   даним продавцем вищенаведена з даного
факту,  є недостовірною.

Судовий розгляд справи розпочатий у
попередньому судовому засіданні 10.01.2008р. відповідно до вимог п.3 ст. 121 КАС
України на підставі поданої представниками сторін до матеріалів справи
письмової заяви  (а.с.19).

У розглядах
справи оголошувалась перерва та розгляд справи відкладався відповідно до вимог
ст.150 КАС України.

У судовому
засіданні 19.02.2008р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови
відповідно до вимог п.3 ст. 160 КАС України.

Вивчивши матеріали справи
,

суд встановив, що:

В акті
перевірки №015222 від 16.07.2007р. (далі -акт перевірки, а.с.5-8) зафіксовано,
що у перевіреному об”єкті торгівлі - магазині, в якому здійснює господарську
діяльність ПП ОСОБА_1, було здійснено реалізацію пально-мастильних матеріалів
на загальну суму 588грн.  та на яку було
виписано розрахункову квитанцію №АААУ №215708, що призвело до порушення ПП ОСОБА_1  вимог п.1 та п.2 ст.3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” від 06.07.1995р. №465/95-ВР  (з наступними змінами), яке полягало у  реалізації 16.07.2007р. паливно-мастильних  матеріалів, шляхом   проведення розрахункових операцій без  застосування реєстраторів розрахункових
операцій та без видачі відповідного розрахункового документу та вимог Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб'єктів малого підприємництва”  .

За результатами розгляду матеріалів
вищенаведеного акту перевірки,                    Ужгородською МДПІ  було прийнято
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 27.07.2007р.
№327/11391, яким до ПП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі
2940грн. (у п”ятикратному розмірі від суми 588грн.)  на підставі п.1 та п.3 ст.17 Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”, яке і є предметом оскарження по даній
справі  та ст. 8 Закону України „Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності” (а.с.9).

Проаналізувавши подані по
адміністративній справі доказові матеріали щодо спірного питання  та аналізуючи доводи та заперечення сторін, з
урахуванням наданих пояснень присутніми особами у судовому засіданні, суд
дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю, виходячи з
наступного:

Преамбулою Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб'єктів малого підприємництва”   від 03.07.1998  №727/98 (з наступними змінами і доповненнями,
далі - Указ) передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва не поширюється, зокрема  на
суб'єктів підприємницької діяльності, які є виробниками підакцизних
товарів, здійснюють господарську діяльність, пов'язану з  експортом, імпортом та оптовим продажем
підакцизних товарів, оптовим та роздрібним продажем підакцизних
пально-мастильних матеріалів та ст. 7 даного Указу передбачено, що дія
цього Указу не поширюється, зокрема
на     фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без
створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та
тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
ОСОБА_1 у періоді 2007р. був платником єдиного податку на підставі виданого
свідоцтва про сплату єдиного податку, що підтверджується засвідченою копією
свідоцтва серії Д №699975 від 25.01.2007р. на вид діяльності -роздрібна
торгівля автозапчастинами у місці здійснення діяльності -м. Ужгород, вул.
Руська, 13  (а.с.23) та  за перевірений період правильно обчислював,
своєчасно подавав розрахунки та сплачував суми
єдиного податку згідно із законодавством України, що також не
заперечується відповідачем.

Статтею 6 вищезазначеного Указу
передбачено, що суб'єкти підприємницької
діяльності  -   фізичні
особи   - платники єдиного податку
мають право не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для
проведення розрахунків із споживачами.

Як вбачається з матеріалів
справи, ПП ОСОБА_1,  при здійсненні своєї
господарської діяльності,  розрахункові
операції проводив на підставі належним чином зареєстрованої  КОРО
із застосуванням розрахункових книжок, про що також зазначено
перевіряючими в акті перевірки.

Як вбачається із долучених до
матеріалів справи засвідчених  копій з
витягів  книги обліку доходів і витрат ПП
ОСОБА_1 за період з січня 2007р. по 30.07.2007р.,  накладних та видаткових накладних
(а.с.а.с.48-74), господарська діяльність ПП ОСОБА_1 була пов”язана з продажем
товарів -автозапчастин, у перевіреному об”єкті торгівлі  - магазині, розташованого за адресою м.
Ужгород, вул. Руська, 13, та  торгівля
якими  не заборонена нормами Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності  суб'єктів малого
підприємництва”   та  на які поширюється дія вказаного Указу.

Отже, вищезазначені документи  свідчать про ту обставину, що діяльність     ПП ОСОБА_1 не була пов”язана з торгівлею   пально-мастильними  матеріалами, яка заборонена Указом Президента
України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб'єктів малого підприємництва”
платнику  єдиного податку при здійсненні
ним господарської діяльності, а тому даний підприємець у відповідності до вимог
ст. 6 вищезазначеного Указу мав право не застосовувати у періоді 2007р. (в тому
числі і в періоді -липень місяць 2007р.) електронні контрольно-касові апарати
для проведення розрахунків із споживачами з продажу вищезазначених товарів
(автозапчастин).

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджується факт одноразової реалізації 16.07.2007р. у перевіреному об”єкті
- магазині (яке знаходиться за адресою,                         м. Ужгород,  вул. Руська, 13) пально-мастильних матеріалів
(оливи моторної та трансмісійної) на загальну суму 588грн., шляхом  виписування
від імені                           ПП ОСОБА_1
розрахункової квитанції від 16.07.2007р.
№АААУ №215708 (а.с.17).

Отже, даним доказом спростовуються
доводи позивача та продавця про те, що вказані пально-мастильні матеріали
фактично не були реалізовані, незалежно від наявності  корінця з даної квитанції,  в якому продавцем зазначено реалізацію
автозапчастин на загальну суму 588грн. та на якому проставлено перевіряючим
особистий підпис без зазначення іншої інформації про реалізований товар
(а.с.25), оскільки відповідно до вимог чинного законодавства інформація про
реалізований товар має бути ідентичною, як на відривній частині розрахункової
квитанції, так і на її корінцеві.

Також не може бути судом прийнятий до
уваги той факт, що пально-мастильні матеріали, які знаходилися у даному
магазині -  належать іншому суб”єкту
господарювання та які таким суб”єктом були виставлені як  виставочний товар на підставі Договору
суборенди  від 01.12.2007р. (а.с.44) та
які знаходилися, як зазначено позивачем, його представником,  так і продавцем, окремо від товару, який
належить  ПП ОСОБА_1, оскільки, як було
зазначено вище, саме доказовими матеріалами -засвідченою копією з розрахункової  квитанції від 16.07.2007р.  №АААУ №215708 (а.с.17) підтверджується
саме  факт продажу пально-мастильних
матеріалів (оливи моторної та трансмісійної) від імені ПП ОСОБА_1

Підставою для переходу суб'єктом
малого підприємництва  на загальну
систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу), відповідно до вимог ст. 5 Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб'єктів малого підприємництва”, є
тільки  обставина, коли  порушено
вимоги,  установлені  статтею
1  цього Указу.

Отже, із вищезазначеної норми Указу
випливає те, що, у випадку, коли  платник
єдиного податку в майбутньому має намір займатися торгівельною діяльністю,
яка  не підпадає під діяльність, що
регулюється нормами даного Указу, то такий платник податку  повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду
(кварталу).

Встановлений перевіряючими факт
одноразового продажу товарів -пально-мастильних матеріалів (оливи моторної та
трансмісійної), які не підпадають під дію вищезазначеного Указу, не є підставою
для переходу платника єдиного податку на загальну систему оподаткування, обліку
та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), оскільки
нормами Указу така вимога не передбачена.

Також нормами Указу Президента
України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб'єктів малого підприємництва” не
передбачено  відповідальності, у  вигляді застосування до суб”єкта малого
підприємництва за торгівлю товарами, забороненими даним Указом, а передбачено
лише відповідальність  згідно із
законодавством України суб'єктів малого підприємництва за правильність
обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку, що
не було допущено позивачем та не доведено відповідачем.

Відповідальність за реалізацію
товарів без застосування РРО передбачена нормами Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”.

Разом з тим, дана відповідальність
СПД настає тоді, коли такий СПД з певного періоду повинен був перейти на
застосування РРО для обліку розрахункових операцій на повну суму покупки через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведенні у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових
операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

Отже, із системного аналізу
вищезазначених норм, як Указу, так і даного
Закону, випливає те, що, коли суб'єкт малого підприємництва, який
перебуває на спрощеній   системі
оподаткування, обліку та звітності, здійснює у об”єкті торгівлі, на який видано
свідоцтво про сплату єдиного податку, роздрібну торгівлю товарами, на які
поширюється дія Указу та товарами, на які не поширюється дія Указу (торгівля
лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами),
такий суб'єкт малого підприємництва
повинен із слідуючого місяця року, за місяцем у

якому було
реалізовано товар, на  який не  поширюється дія Указу, прийняти рішення про
обладнання у об”єкті торгівлі місця для торгівлі  вищезазначеним товаром та зареєструвати у
податковому органі  для обліку
розрахункових операцій  по реалізації
такого товару - реєстратор розрахункових
операцій.

У випадку нездійснення таких заходів
та продовження у слідуючому місяці року, за місяцем    у
якому було реалізовано такий
товар, на  який не  поширюється дія Указу, такі розрахункові
операції по реалізації такого товару будуть вважатися такими, що проведені без
застосування РРО та відповідно до вимог ст.17 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, контролюючим органом можуть бути застосовані фінансової санкції,
передбачені даною нормою Закону, зокрема у
п”ятикратному розмірі  від суми,
яку не проведено через РРО.

Оскільки вищезазначене не було
встановлено перевіркою, тому суд вважає, що за одноразову реалізацію ПП ОСОБА_1
товару, на  який не  поширюється дія Указу,  у періоді
перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та
звітності,  не може бути застосована
відповідальність,  передбачена нормами  Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а
тому вважається таким, що ПП ОСОБА_1 не було допущено порушення вимог Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” щодо непроведення даної операції з
реалізації пально-мастильних матеріалів (оливи моторної та трансмісійної) на
загальну суму 588грн. через РРО.

За таких обставин, суд вважає, що є
неправомірним застосування податковим органом - Ужгородською МДПІ до ПП ОСОБА_1
штрафної (фінансової) санкції у сумі 2940грн. (у п”ятикратному розмірі від суми
588грн.) на підставі п.1 ст. 17 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за
спірним рішенням від 27.07.2007р. №327/11391.

Оскільки у даному рішенні
Ужгородської МДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
27.07.2007р. №327/11391 зазначено, як підставу застосування  штрафної
(фінансової) санкції також п.3 ст.17 даного Закону  та ст.8 Закону України „Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності”, без зазначення у ньому (рішенні) сум
застосованих штрафних (фінансових) санкцій, передбачених даними нормами
вищезазначених Законів, що також є підставою для визнання нечинним  спірного
рішення .

З огляду на  викладене, керуючись   ст. ст.
2, 7-12, 51, 70, 86, 111, 121 п.3, 122, 150, 159-163, 254, 255 та п.6
Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.    Адміністративний позов задоволити
повністю.

2.  Визнати
нечинним в повному обсязі  рішення
Ужгородської МДПІ про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
27.07.2007р. №327/11391 про застосування до ПП ОСОБА_1 штрафної (фінансової)
санкції у сумі 2940грн.

3.
Постанова  суду набирає законної сили в  порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

4. Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду у
відповідності до вимог ст.186 КАС України протягом десяти днів з дня її
складення в повному обсязі,  шляхом
подання  заяви про намір апеляційного
оскарження або шляхом подання безпосередньо апеляційної скарги.

Суддя
В.І. Карпинець

Постанову суду виготовлено в
повному обсязі  та підписано 27.02.2008р.