ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 3/514

15.01.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Груп 99»

До           Відкритого акціонерного товариства «Особливе конструкторське

бюро «Південь»

Про            стягнення 12 742,15 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача Чуркін С.Г. –по дов. № б/н від 12.12.2007

Герман М.В. - директор

Від відповідача Дубашидзе М.Г. –по дов. № б/н від 14.12.2007

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Груп 99»про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Особливе конструкторське бюро «Південь»12 742,15 грн. збитків завданих в результаті пошкодження майна позивача (шляхом затоплення), яке знаходиться в орендованому позивачем приміщенні згідно договору оренди № 119-ОР від 30.04.2007.

Відповідач у письмовому відзиві позов не визнає з наступних підстав. Договір оренди нежилого приміщення № 119-ОР від 30.04.2007 укладений між сторонами, передбачає передання приміщення площею 22 кв. м у користування позивача для розміщення складу. У відповідності до п. 2.1 договору, приміщення вважається переданим у користування позивачу з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення. Акт було підписано відповідачем та позивачем 01.05.2007. У відповідності до акту, відповідачем було передане позивачу у користування приміщення у належному стані для розміщення складу, у якому відсутні будь-які зауваження з боку позивача, щодо стану приміщення, переданого у користування, щодо наявності недоліків, які перешкоджають використанню приміщення за призначенням. Відповідач не міг передбачити потрапляння води, тому його вини у потраплянні води до приміщення не має. Відповідно до ч. 1 ст. 767 ЦК України наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справжність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Акт зміни якісного стану майна та оцінюючої вартості збитків від 24.07.2007, на який позивач посилається як на підтвердження власних вимог, складений позивачем в односторонньому порядку - лише представниками позивача без залучення представників відповідача, що унеможливило об'єктивне фіксування факту потрапляння води до складу, площі затоплення складу, описання майна (якщо таке було), яке виявилось затопленим, виявлення попередніх причини потрапляння води до приміщення, а саме головне - встановлення дня, коли відбулося потрапляння води. Зі сторони позивача були відсутні будь-які дії направлені на повідомлення відповідача про необхідність утворення комісії з метою виявлення факту потрапляння води до складу та проведення попередньої оцінки пошкодженого майна. Позивач вказує, що проникнення води та вологості відбувалося в період з 18 до 20 липня 2007 року. Однак, позивач поставив до відома відповідача про це та звернувся з вимогою про вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози майну лише 30 липня 2007 року, вже після того, як відповідно до акту позивача, збитків було завдано. Отже, на думку відповідача. позивач своєю бездіяльністю сприяв збільшенню розміру збитків та не вживав необхідних заходів щодо їх зменшення (ч. 2 ст. 616 ЦКУ). Позивачем не дотримувався п.4.6 договору щодо виконання «Інструкції по пропускному та внутрішньому об’єктовому режиму в адміністративному будинку»(додаток № 2) відповідно до якої позивач повинен був отримувати дозвіл від відповідача на вивезення, ввіз майна, яке зберігалося у приміщенні наданому позивачу. Такі порушення зі сторони позивача призвели до неможливості підтвердження або спростування тверджень позивача щодо знаходження майна на складі, а також яким чином пошкоджене майно потрапило на склад, визначити його асортимент, кількість та його якість, а саме головне його вартість.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.04.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Особливе конструкторське бюро «Південь»(орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Еліт Групп 99»було укладено договір № 119-ОР оренди нежилого приміщення (далі договір).

Відповідно до п. 1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення площею 22 кв. м. в підвалі будинку по Повітрофлотському проспекту, 54 у м. Києві, яке перебуває на балансі ВАТ «ОКБ «Південь»для розміщення складу.

Стаття 767 Цивільного кодексу України визначає, що наймодавець зобов’язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Наймодавець зобов’язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров’я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею.

Наймач зобов’язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Згідно п. 2.1. договору вступ орендаря у користування майном настає після підписання сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

01.05.2007 сторонами складено акт прийому-передачі згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв майно орендодавця на строк та умовах, що приведені в договорі оренди нежилого приміщення № 119-ОР від 30.04.2007, зокрема приміщення підвалу площею 22 кв. м.

Зазначений акт передачі приміщення не містить в собі застережень чи зауважень щодо особливих властивостей та недоліків переданого в орендне користування орендарю приміщення.

24.07.2007 членами комісії представників позивача було складено акт зміни якісного стану майна та оцінюючої вартості збитків, за результатами якої встановлено, що у зв’язку з не усуненням загрози майну ТОВ «Еліт Груп 99»та наданням неякісних послуг орендодавцем –ВАТ «ОКБ «Південь»майно, перелік якого міститься в цьому акті оцінюючою вартістю на 25.07.2007 без урахування ПДВ становить 10 618,46 грн., дійсно зіпсоване внаслідок недоліків послуг орендодавця, а саме проникнення води та вологості в складське приміщення в період з 18 до 20 липня 2007 року.

Як свідчать умови укладеного між сторонами договору, сторони не обумовили порядок та форму документу, що засвідчує стан виконання договору.

Доданий позивачем акт від 24.07.2007 не може бути визнаний належним доказом, оскільки акт підписано посадовими особами лише позивача, зацікавленими особами, доказів наявності у цих осіб повноважень на участь в перевірці не має. В судовому засіданні директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Груп 99»пояснив, що представники комунальних організацій або представники інших незацікавлених осіб для фіксування факту залиття орендованого приміщення не викликались.

Відповідно до п. 2.3. договору майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Згідно актів приймання-здачі від 01.08.2007 та від 15.09.2007 орендар здав, а орендодавець прийняв майно, що здавалось в оренду згідно з договором № 119-ОР від 30.04.2007, а саме підвальне приміщення площею 22 кв. м. В зазначених актах вказано, що майно яке повертається знаходиться у належному стані.

Відповідно до п. 2 ст. 780 Цивільного кодексу України шкода, завдана у зв’язку з користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.

Позивачем не надано доказів встановлення того, що передане в оренду приміщення мало особливі властивості або недоліки, в зв’язку з користуванням яким позивачу була завдана шкода.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодних належних доказів, які б свідчили про те, що в приміщенні яке орендує позивач відбулося залиття і що саме з вини відповідача сталось пошкодження майна належного орендарю не надано.

Надані позивачем фотокартки не можуть бути прийняті судом належними доказами в підтвердження затоплення, оскільки з них не вбачається, що затоплений саме товар який належить позивачу та саме в орендованому приміщенні.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Доведення даних обставин, в даному випадку, покладається законом на позивача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Суддя

В.В. Сівакова

Рішення підписано 18.01.2008