ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.08                                                                                           Справа№ 31/77 А

Господарський суд Львівської області, розглянувши матеріали справи:

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю „Імперія ТВ», м. Львів

до відповідача:

Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова, м. Львів

про:

Визнання протиправним та нечинним рішення № 479 від 19.07.2007 р.

Суддя Артимович В.М.

При секретарі Митник М.Б.

За участю представників:

від позивача:

Біла О.В. –представник;

від відповідача:

Козицька Р.І. –представник.

Представникам сторін роз’яснено права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України, в тому числі право заявляти відводи.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Імперія ТВ», м. Львів, надалі –позивач, до Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова, м. Львів, надалі –відповідач, про визнання протиправним та нечинним рішення відповідача № 479 від 19.07.2007 р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким позивачеві донараховано 36832,25 грн. збору до Пенсійного фонду та застосовано фінансові санкції в розмірі 41492,60 грн. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що позивач є платником єдиного податку, який не є платником страхових внесків за ставкою 31,8 %, оскільки, на думку позивача, Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»не встановлено розміру внесків; п. 1 ч. 8 розділу XV Прикінцевих положень вказаного вище Закону встановлено розмір страхових внесків лише для тих страхувальників, які є платниками збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, та не встановлює його для тих страхувальників, які не є платниками збору на обов’язкове державне пенсійне страхування; Законом України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року»заборонено здійснювати донарахування та застосовувати фінансові санкції до суб’єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування щодо сум фактично сплачених внесків у 2004 р. –першому кварталі 2005 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 31.07.2007 року про відкриття провадження у справі попереднє судове засідання призначено на 16.08.07 р.

04.09.2007 р. відповідачем подано заперечення на позовну заяву, в якому орган Пенсійного фонду просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що згідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»лише цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Крім того, відповідач заперечує позовні вимоги тим, що позивачем подавались розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, згідно даних яких позивачеві донараховано недоїмку в сумі 36832,25 грн.

15.10.2007 р. позивачем подано суду додаткове нормативне обгрунтування позовних вимог, в якому позивач просить визнати протиправним та нечинним рішення № 479 від 19.07.2007 р., зокрема, з тих підстав, що розрахунок фінансових санкцій здійснено в порушення ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», оскільки п. 9 вказаної статті визначено, що за донарахування органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та несплачених внесків накладається штраф у розмірі п’ять відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Відповідачем 26.10.2007 р. в заперечення позовних вимог подано відзив № 17769/06-27 від 26.10.2007 р. на додаткове нормативне обгрунтування позовних вимог. Листом від 12.11.2007 р. відповідачем також подано картку особового рахунку страхувальника –позивача та докази його реєстрації в органах ПФУ.

В додатковому нормативному обгрунтуванні позовних вимог, поданому суду 13.11.2007 р., позивач просить суд в порядку ст. 9 КАС України застосувати до спірних правовідносин норму пп. 4.4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

У запереченні на додаткове нормативне обгрунтування позовних вимог від 10.12.2007 р. відповідач вказує на тому, що позивачем не було нараховано, обчислено та відповідно сплачено страхові внески в повному обсязі, у зв’язку з чим прийнято оскаржуване рішення.

11.01.2007 р. позивачем подано додаткове нормативне обгрунтування позовних вимог, в якому він зазначає, що при здійсненні розрахунку фінансових санкцій відповідачем не враховано сплату позивачем страхових внесків у складі сплаченого єдиного податку.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду від 16.08.07 р., 21.08.07 р., 15.10.07 р., 26.10.07 р. Також в судових засіданнях неодноразово оголошувались перерви.

В судове засідання 22.11.2007 р. сторони направили своїх уповноважених представників, при цьому позивач позовні вимоги просить суд задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві та додаткових нормативних обгрунтуваннях позовних вимог, а відповідач заперечив позовні вимоги з підстав, наведених у відзиві та запереченнях.

В судовому засіданні 05.02.2008 р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови виготовлений, оформлений і підписаний 09.02.2008 р.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, всебічно та повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив:

Страхувальниками згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", надалі по тексту цієї постанови –Закон, є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач відповідно до вимог вказаного Закону є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України. Судом встановлено, що в період 2003 –2007 р.р. позивач перебував на спрощеній системі оподаткування.

Відповідачем в період із 02.07.2007 р. по 06.07.2007 р. проведена позапланова перевірка правильності обчислення, повноти нарахування зобов’язань зі сплати збору та сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування позивача за період з 22.09.2000 р. по 01.06.2007р. За результатами перевірки відповідачем 06.07.2007 р. складено акт № 98 перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов’язань зі збору та страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування позивачем, згідно якого відповідачем здійснено донарахування своєчасно не обчислених страхових внесків на суму 36832,25 грн. за наступні періоди: січень-грудень 2004 року, квітень-грудень 2005 року, січень-грудень 2006 року, січень-травень 2007 року.

За результатами розгляду матеріалів перевірки позивача, оформлених актом № 98, відповідачем прийнято рішення № 479 від 19.07.2007 р. про застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 41492,60 грн. згідно п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

У відповідності до вказаного пункту ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Вивчивши матеріали даної справи, зокрема акт перевірки № 98, розрахунок штрафної санкції, поданий відповідачем, розрахунки сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування позивача за 2004 рік, суд дійшов висновку, що позивачем страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування обчислювались за наступні періоди: березень-грудень 2004 р., квітень-грудень 2005 р., січень-листопад 2006 р. Вказані факти встановлені й відповідачем при проведенні перевірки в акті № 98 (а.с. 14).

Однак, як вбачається з оскаржуваного рішення та розрахунку штрафної санкції, відповідачем нараховано позивачеві штрафні санкції, в тому числі за періоди, в які страхувальником проводилось своєчасне обчислення страхових внесків, що відповідно свідчить про нарахування відповідачем штрафних санкцій позивачеві з порушенням п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки зміст вказаної норми умовою застосування штрафу встановлює донарахування сум страхових внесків, які не лише не сплачені, а й своєчасно не обчислені страхувальником.

Судом встановлено, що позивачем проводилась сплата єдиного податку у 2004 р., що відповідно свідчить про часткову сплату позивачем страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в складі єдиного податку. Проте, відповідачем при винесенні рішення № 479 від 19.07.2007 р. та нарахуванні штрафних санкцій таку сплату не враховано, у зв’язку з чим заслуговують на увагу доводи позивача про невідповідність рішення відповідача № 479 нормі ст. 1 Закону України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року».

У відповідності до ст.ст. 70, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, за допомогою належних і допустимих доказів. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач всупереч вказаним нормам КАС України за допомогою належних і допустимих доказів не спростував наявність порушень норм чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення.

У зв’язку з наведеним вище позовні вимоги про визнання протиправним та нечинним рішення відповідача № 479 від 19.07.2007 р. підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 94 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 11, 14, 69-71, 86, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Імперія ТВ», м. Львів, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та нечинним рішення Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова № 479 від 19.07.2007 р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Імперія ТВ” (79000 м. Львів, вул. Матейка, 4; , п/р 0601 у ЛФ АБ «Брокбізнесбанк», МФО 325774) сплачений судовий збір в розмірі 3,40 грн.

4. Постанова набирає законної сили у строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Постанова може бути оскаржена у строк та в порядку, передбаченому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                     Артимович В.М.