ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 р.

№ 25/229

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі Фонд)

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

09.10.07

у справі

№ 25/229

господарського суду

міста Києва

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Сіті" (далі Товариство)

до

Фонду

про

визнання додаткової угоди укладеною

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Ніколаєва Л.В. (за дов. б/н від 12.07.07);

- відповідача:

Дятел Ю.В. (за дов. № 36 від 24.05.07).

Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07.02.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 24.07.07 господарського суду міста Києва (суддя Євсіков О.О.) позовні вимоги Товариства задоволено повністю.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору купівлі-продажу № 1078 об'єкта незавершеного будівництва комунальної власності, що підлягає продажу за конкурсом від 28.10.05, укладеного між Товариством та Фондом.

З Фонду на користь Товариства стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 09.10.07 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Дикунської С.Я., суддів –

Сотнікова С.В., Дзюбка П.О.) апеляційну скаргу Фонду залишено без задоволення, а рішення від 24.07.07 господарського суду міста Києва –без змін.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що матеріалами справи доведено, що необхідності інвестування об'єкту в порядку та розмірі, передбаченому основним договором не було, оскільки у 2006 році тривали роботи щодо погодження питань відведення земельної ділянки під об'єктом незавершеного будівництва та узгоджувалась проектно-погоджувальна документація, тобто без отримання в установленому законом порядку визначених документів будівництво не могло бути розпочато, що зумовило те, що необхідності у інвестуванні визначеної договором суми коштів у 2006 році не існувало, у зв'язку з чим попередні судові інстанції прийшли до висновку про правомірність вимог Товариства щодо укладення додаткової угоди до договору, яким передбачається перенесення даної виплати на наступні роки.

Не погодившись з рішеннями попередніх судових інстанцій Фонд звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від 24.07.07 господарського суду міста Києва та постанову від 09.10.07 Київського апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариству відмовити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна".

У своєму відзиві на касаційну скаргу Товариство щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними у зв'язку з чим просить касаційну скаргу Фонду залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення – без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, 28.10.05 між Фондом та Товариством було укладено договір № 1078 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва комунальної власності, що підлягає продажу за конкурсом (далі Договір), який було посвідчено приватним нотаріусом Морозовою С.В. Київського міського нотаріального округу.

Судовими інстанціями встановлено, що згідно Договору Товариство придбало об'єкт незавершеного будівництва –базове підприємство для забезпечення шкільних їдалень, яке розташоване за адресою: м.Київ, пр.Радянської України, 8.

При цьому, встановлено, що за Договором Товариство прийняло на себе зобов'язання: сплатити податок на додану вартість за об'єкт незавершеного будівництва; сплатити вартість продажу об'єкта незавершеного будівництва; прийняти об'єкт незавершеного будівництва та виконувати умови продажу відповідно до протоколу конкурсної комісії щодо визначення остаточного переможця конкурсу від 24.10.05 № 3, а саме: а) протягом п'яти років з моменту підписання договору купівлі-продажу збудувати на місці об'єкту незавершеного будівництва новітній житловий комплекс з центром дозвілля, торгівлі, адміністративними приміщеннями та паркінгом та ввести його в експлуатацію; б)          самостійно вирішити питання відведення земельної ділянки під об'єктом в установленому законом порядку: в) в річний термін з моменту підписання Договору підготувати та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об'єкт; в) не відчужувати об'єкт приватизації на земельну ділянку під ним до завершення будівництва та введення його в експлуатації; г) забезпечити вимоги екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час будівництва та подальшого введення комплексу в експлуатацію; д) після завершення будівництва в приміщеннях комплексу не зберігати та не виробляти шкідливі препарати.

Крім того, встановлено, що Товариство взяло на себе зобов'язання інвестувати грошові кошти в об'єкт незавершеного будівництва в таких розмірах: загальна собівартість будівництва –55 048 750,00 грн., в тому числі: придбання об'єкта з урахуванням ПДВ –3 211 250,00 грн.; інвестування власних коштів протягом 2006 року –4 000 000,00 грн.; кредит всього: -

15 837 500,00 грн. в тому числі: протягом 2006 року –4 000 000,00 грн., протягом 2007 року –5 500 000,00 грн., протягом 2008 року –

6 337 500,00 грн.; - залучені інвестиції від продажу квартир: всього: -

32 000 000,00 грн., в тому числі: протягом 2007 року –24 000 000,00 грн., протягом 2008 року –8 000 000,00 грн.

При вирішенні спору судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство згідно Договору також зобов'язалось в приміщеннях на перших поверхах будинку розташувати: магазини (створення невеликого торговельного комплексу з продуктовими магазинами, а також побутовими товарами), аптеку, кафе, банк, перукарню, хімчистку, приміщення побутово-громадського типів, що можна буде використовувати для проведення соціальних заходів або функціонування соціальних чи культурних закладів.

Разом з тим, встановлено, що Фонд за Договором прийняв на себе зобов'язання передати Покупцеві (Товариству) об'єкт незавершеного будівництва, повідомляти про несвоєчасне внесення платежів за об'єкт незавершеного будівництва та здійснювати контроль за виконанням зобов'язань за Договором.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що у п. 11.3 Договору сторони передбачили, що при невиконанні однією із сторін умов договору він може бути змінений за рішенням господарського суду.

На підставі наданих сторонами доказів по справі місцевим та апеляційним судами встановлено, що Товариством на виконання зобов'язань за Договором було сплачено податок на додану вартість за об'єкт незавершеного будівництва, та у встановлений Договором термін була сплачена вартість продажу об'єкта незавершеного будівництва.

Також, встановлено, що Товариством на виконання умов Договору було укладено договір № 44-06 від 07.04.06 з Проектним інститутом Служби безпеки України на розробку проектно-кошторисної документації на будівництво житлового комплексу з центром дозвілля, торгівлі, адміністративними приміщеннями та паркінгом за адресою: пр.Радянської України, 8.

Крім того, встановлено, що 29.05.06 було укладено договір № 6808 з Українським зональним науково-дослідним і проектним інститутом по цивільному будівництву ВАТ "КиївЗНДІЕП" на розробку передпроектних обґрунтувань щодо доцільності перевитрати теплової енергії, що дозволить суттєво знизити перевитрати теплової енергії, оптимізує витрати електричної енергії та підвищить ефективність забезпечення тепловою енергією мешканців прилеглих житлових будинків.

Разом з тим, встановлено, що АЕК "Київенерго" схвалило розроблені передпроектні пропозиції, що дозволило Товариству розпочати роботу з підготовки проектно-кошторисної документації (стадія "Проект") та підписати з ВАТ "КиївЗНДІЕП" договір № 6838 щодо перевлаштування бойлерної на пр.Радянської України, 8 з перенесенням її функцій до ІТП, стадія "Проект".

На підставі матеріалів справи попередніми судовими інстанціями встановлено, що на виконання умов Договору Товариство здійснювало відведення земельної ділянки під об'єктом незавершеного будівництва, та відповідно за проведені роботи сплачувало грошові кошти.

Також, встановлено, що Товариство уклало договір № 37/06 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16.05.06 за що перерахувало грошові кошти в сумі 180 000,00 грн.

Крім того, за договором № 130 від 24.04.06 Товариством були сплачені грошові кошти в сумі 160 000,00 грн. за розробку проектної документації на будівництво.

Вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що Товариством оплачені роботи по погодженню містобудівного обґрунтування об'єкта незавершеного будівництва, та роботи по здійсненню відбудову забору по пр-ту Радянської України, 8.

Судовими інстанціями встановлено, що на виконання умов Договору Товариством було замовлено висновок державної СЕС та сплачено грошові кошти за його проведення; укладені договори з ТОВ "Грін Хауз" (договір доручення № 07/05 від 01.12.05) та ТОВ "Л Квадрат" (договір доручення № 5 від 01.12.05) щодо виконання юридичних дій з підготовки і організації планування, проектування, будівництва житлового комплексу з розважально-торговим центром, адміністративними приміщеннями та паркінгом, та виконання юридичних дій пов'язаних з отриманням згоди на розробку проекту земельної ділянки, за адресою м.Київ, пр.Радянської України, 8. При цьому, встановлено, що за вказаними договорами Товариством перераховано відповідні суми грошових коштів.

З урахуванням наведеного попередні судові інстанції прийшли до висновку про те, що Товариство належним чином і в повному обсязі виконувало взяті на себе зобов'язання, передбачені п. 5.4 Договору, однак необхідності в інвестуванні об'єкта будівництва в порядку і розмірі, визначених у Договорі не було, у зв'язку з чим Товариство з метою врегулювання ситуації направило на адресу Фонду лист № 048/02 від 28.12.06 в якому висловило пропозицію внести зміни до Договору в частині внесення інвестиційних коштів в об'єкт будівництва шляхом підписання додаткової угоди до Договору, у зв'язку з чим п. 5.4 Договору викласти в новій редакції.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що Фондом зазначене звернення Товариства було розглянуто та листом № 30-11/226 від 16.01.07 надано відповідь, в якій Фонд відмовив Товариству у внесенні змін до Договору, посилаючись на те, що приватизація об'єкта незавершеного будівництва здійснювалась відповідно до вимог Закону України

"Про приватизацію державного майна", Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва", Закону України

"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та наказу Фонду державного майна України від 30.07.98 № 1511

"Про затвердження Положення про порядок визначення та застосування способів приватизації щодо об'єктів малої приватизації" шляхом продажу його за конкурсом, тому Фонд не може внести зміни до Договору в частині інвестування коштів в Об'єкт будівництва.

Разом з тим, встановлено, що 10.04.07 Фондом на підставі ст.ст. 7, 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" та ст. 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" було здійснено поточну перевірку виконання умов Договору та проаналізовано стан виконання зобов'язань, а за результатами перевірки складено акт № 35 від 28.10.05, в якому зазначено про те, що Товариством неналежно виконуються умови Договору: не в повному обсязі здійснено фінансування незавершеного будівництва, а саме не здійснено фінансування протягом 2006 року 4 000 000,00 грн. власних коштів та

4 000 000,00 –кредит на будівництво новітнього житлового комплексу з центром дозвілля, торгівлі, адміністративними приміщеннями та паркінгом, оскільки фактично інвестовано 260 980,97 грн. При цьому, встановлено, що за результатами перевірки нарахована пеню в у розмірі 773 901,90 грн. Водночас, заперечення Товариства проти висновків, викладених в акті № 35 поточної перевірки щодо відсутності необхідності в інвестуванні об'єкта незавершеного будівництва в розмірах та термінах, визначених в р. 5 Договору, Фондом до уваги прийняті не були.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно ст. 654 Цивільного кодексу України зміна умов договору вчиняється в такій самій формі, що й договір.

Разом з тим, враховується, що відповідно до п. 3 ст. 173 Господарського кодексу України сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається. Сторона, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, а при не досягненні згоди між сторонами щодо змін договору, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За змістом п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що, як встановлено попередніми судовими інстанціями, Товариство вжило всіх залежних від нього заходів, щодо врегулювання питання інвестування грошових коштів в об'єкт приватизації, за таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені Фондом в касаційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення судовою інстанцією не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання які, стосуються оцінки доказів, але оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі в силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення їх без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву № 30-10/8715 від 05.11.07 залишити без задоволення.

Постанову від 09.10.07 Київського апеляційного господарського суду у справі № 25/229 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

І.Ходаківська