ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.01.2008

Справа №2-22/17406-2007

За позовом – Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства) в особі філії «Кримське центральне відділення Промінвестбанку», м. Сімферополь

До відповідача ДП НАК «Надра України «Кримгеологія» в особі Сімферопольського управління виробничо-техничного обслуговування і комплектації ДП НАК «Надра України «Кримгеологія», м. Сімферополь

Про стягнення 112126,02 грн.

Суддя С.В.Яковлєв

представники:

Від позивача - Чернова В.П. – нач. ю/в,дов. від 18.05.2006 р.

Від відповідача - Рижков С.В. – пред-к, дов. від 15.01.2008 р.

Суть спору : Позивач – Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) в особі філії «Кримське центральне відділення Промінвестбанку» - звернувся до суду з позовною заявою до ДП НАК «Надра України «Кримгеологія» в особі Сімферопольського управління виробничо-техничного обслуговування і комплектації ДП НАК «Надра України «Кримгеологія» (далі відповідач), в якому просить стягнути з останнього 112126,02 грн. , а саме 105402,86грн. - заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції , 6723,16 грн. – пені за несвоєчасне повернення кредиту. Вимоги мотивовані тим, що між позивачем і відповідачем 24.07.2006 р. був укладений кредитний договір № 65, згідно з яким відповідачу був виданий кредит в сумі 152927 грн. Згідно з умовами договору відповідач мав повернути вказаний кредит до 23.07.2007 р. Відповідач прийняті на себе зобов'язання з повернення кредиту не виконав , на момент розгляду спору його заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції склала 105402,86 грн. Згідно з умовами кредитного договору за невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту нарахована пеня в сумі 6723,16 грн.

Під час судового засідання, яке відбулось 10.01.2008 р. , представник відповідача уточнив позовні вимоги, в наслідок перерахування відповідачем після відкриття провадження по справі 17000 грн. просив стягнути з відповідача 88402,86грн. – заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції, 7520, 73 грн.– пені, покласти на нього судові витрати у повному обсязі.

Відповідач письмовий відзив на позов до суду не надіслав, його представник у судовому засіданні, яке відбулось 21.01.2008 р., визнав невиконання зобов’язань по поверненню кредиту , просив відмовити у стягненні пені з 21.12.2007 р. , не заперечував проти стягнення у повному обсязі судових витрат, понесених позивачем.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем та відповідачем 24.07.2006 р. був укладений кредитний договір № 65, відповідно до якого перший прийняв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у сумі 155000 грн. Сторони встановили термін остаточного повернення всіх одержаних відповідачем коштів не пізніше 23.07.2007 р. , повернення кредиту мало здійснюватись частками у серпні 2006 р. – 12924 грн., з вересня 2006 р. по 23.07.2006 р. щомісячно по 12916 грн. (п.п.2.2), останній мав сплачувати позивачу плату за користування кредитом у розмірі 19 % річних (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3. договору нарахування відсотків починалось з дня першого надання кредиту відповідачу з позичкового рахунку по дату повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості по кредиту з методу факт/факт.

Відсотки за користування кредитом нараховувалися щомісячно за період з дня першої видачі кредиту по 20 число поточного місяця і з 21 числа по передостанній робочий день поточного місяця і сплачувались позичальником в дні нарахування відсотків, але не пізніше за останній робочий день місяця ( п. 3.4).

Відповідно до п.п. 5.3 вказаного кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та/або сплати відповідач зобов'язаний був сплачувати позивачу пеню , яка розраховувалась від суми простроченого платежу , та нараховувалась щоденно.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін.) або утриматись від виконання певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тім числі і кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Ст. 193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 339 ГК України до основних банківських операцій відносяться також кредитні операції, які полягають в розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб і громадян. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі (ст. 345 ГК України).

Учасники господарських відносин згідно зі ст. 216 ГК України, несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування у відношенні правопорушників господарських санкцій. При цьому, згідно зі ст. 218 ГК України учасники господарських відносин відповідають і за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань. До штрафних санкцій, передбачених ст. 230 ГК України, відносяться господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано (ст.232 ГК України).

Ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встанавлюває, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від виконання певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України (ст. 526 ЦК України). Ст. 546 ЦК України визначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ГК України).

Ст. 610 ЦК України визначає , що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

Матеріали справи підтверджують, що відповідач допустив односторонню відмову від виконання прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 65 від 24.07.2006 р., що виразилось в неповерненні кредиту в терміни, встановлені в договорі відповідно до узгодженого сторонами графіку.

Позивачем надані документи, згідно з якими на момент звернення до суду заборгованість по кредиту, виданому відповідачу за вказаним кредитним договором, з урахуванням індексу інфляції склала 105402,86 грн.

Після звернення позивача до суду та порушення провадження по справі відповідач перерахував позивачу 17 000 грн., що підтверджено представниками сторін під час розгляду справи .

Вивчивши наданий позивачем розрахунок, приймаючи до уваги підтвердження представником відповідача та матеріалами справи невиконання ним зобов’язань по поверненню кредиту , суд ,керуючись ст.ст. 196 , 339 ГК України, ст.ст. 526, 610,625, 1054 ЦК України, умовами кредитного договору вважає, що підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача заборгованості по кредиту у сумі 88402,86 грн.

Згідно з п.5.3 кредитного договору позивач, приймаючи до уваги часткове повернення відповідачем кредиту, нарахував пеню за невиконання останнім зобов'язань по поверненню кредиту в сумі 7520,73 грн. за період часу з 24.07.2007 р. по 09.01.2008 р. Наданий позивачем розрахунок пені за невиконання відповідачем зобов'язань по поверненню кредиту складений відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі кредитного договору.

У судовому засіданні , яке відбулось 21.01.2008 р. відповідачем надана копія ухвали Господарського суду АРК від 21.12.2007 р. по справі № 2-6/17873-2007 про порушення за позовом кредитора -ДПІ у Ленінському районі - провадження у справі про банкротства боржника – відповідача . У зазначеній ухвали вказано, що судом введений мораторій на задоволення вимог кредиторів по зобов'язанням, строки виконання яких настали до порушення провадження у справі про банкротство згідно вимог п.4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В силу викладеного, суд, приймаючи до уваги порушення провадження у справі про банкротства відповідача , вважає, що підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача пені за неповернення кредиту, нараховану за період часу з 24.07.2007 р. по 21.12.2007 р. у сумі 6723,16 грн. У частині стягнення пені у сумі 797,57 грн., нарахованої після 27.12.2007 р. – позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги клопотання позивача про уточнення позовних вимог в іншій частині провадження по справ підлягає припиненню по п. 4 ст. 80 ГПК України.

З урахуванням згоди відповідача, приймаючи до уваги повернення ним частки кредиту після звернення позивача до суду та відкриття провадження по справі , керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, встановленими у ст. 3 ЦК України, суд вважає, що судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у повному обсязі.

За згодою представника позивача в ході судового засідання, яке відбулось 21.01.2008 р., оголошені вступна і резолютивна частини рішення. Відповідно до ст. 84 ГПК України, рішення оформлене і підписане 22.01.2008 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Дочірнього підприємства НАК «Надра України «Кримгеологія» в особі Сімферопольського управління виробничо-техничного обслуговування і комплектації ДП НАК «Надра України «Кримгеологія» ( м.Сімферополь, ст..Бітумна , , п/р 3976 у Філії «Кримськ центральне відділення Промінвестбанку» , МФО 324430 та інших рахунків) на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства ) в особі філії «Кримське центральне відділення Промінвестбанку»( м.Сімферополь, вул. Севастопольська, 10 п/р 290939021 МФО 324430 ЗКПО 09324431) 88402,86грн - заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції , 6723,16 грн. – пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1121,26 грн. – держмита, 118 грн. – витрат на ведення процесу.

3.           У частині стягнення 797,57 грн. пені – у позові відмовити.

4.          В іншій частині – провадження у справі припинити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.