ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

07.03.2008                                                              Справа № 2/3

За позовом Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України в особі Закарпатського обласного управління „Закарпаттяекокомресурси”, м. Ужгород

До відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Шаянські мінеральні води”, м. Хуст

ПРО стягнення суми 47124грн. заборгованості по оплаті за надані послуги за договором №44а від 30.08.2002р.,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – Мигович М.В. –начальник управління

від відповідача –Бучок О.О. –представник за дорученням №3 від 15.01.08р.

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 47124грн. заборгованості по оплаті за надані послуги за договором №44а від 30.08.2002р.

В засіданні суду 26.02.2008 року за згодою представників сторін судом в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 07.03.2008 року для надання сторонам можливості подати суду додаткові докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень.

Представник позивача просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на те, що відповідач відповідно до вимог пункту 2.3 договору №44а зобов’язувався надавати компанії відомості щодо обсягів тари (упаковки), які він використовує для пакування і транспортування продукції (прогнозовані обсяги на плановий рік –до 30 листопада поточного року та фактичні обсяги за звітний квартал –до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом), а також оплачувати їх згідно з тарифами, затвердженими Постановою КМ України №915 із зазначеними у доданій до договору таблиці та здійснювати розрахунки в порядку, передбаченому розділами 3 і 4 договору –щоквартально до 15 числа місяця, що слідує за звітним кварталом, виходячи із фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в упаковці. Однак, такі зобов’язання відповідачем не виконувались, у зв’язку з чим позивачем пред’явлено відповідний позов. Просить взяти також до уваги те, що неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором позбавляє позивача можливості належно виконувати вимоги пункту 5 „б” постанови КМ України №915 для створення на загальнодержавному рівні потужностей з переробки та утилізації використаної тари (упаковки), тощо.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі №2/3

Вважає, що подані компанією дані про реальному та фактичному виконанню робіт підтверджені відповідними статистичними даними компанії та не спростовані відповідачем та наявними у справі матеріалами. Заперечує посилання відповідача на необґрунтованість поданого позивачем розрахунку обсягів використаної тари (упаковки) за оспорюваний період, так як такі дані отримані позивачем самостійно у державного органу статистики та складені на підставі облікових статистичних даних ТОВ «Шаянські мінеральні води», що є достовірними у відповідності до вимог Закону України «про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підготовлені і подаються відповідачем щомісячно на підставі первинних і зведених облікових даних.

Представник відповідача заперечує з приводу позовних вимог в повному обсязі по мотивах, викладених у поданих суду письмових запереченнях по суті спору. В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що у відповідності до умов укладеного сторонами договору позивач може надати акт виконаних робіт по проведенню визначених п.п. 2.1 та 2.2 договору заходів тільки за результатами поданої звітності підприємством по кількості випущеної продукції у відповідній тарі (упаковці) з вираховуванням при цьому самостійно підприємством норм утилізації відходів. За пунктом 2.4 договору загальні обсяги використаної тари, які підлягають безумовній утилізації та її асортимент, визначаються у специфікації, яка складається представниками компанії в підприємства не пізніше, ніж за 15 днів до початку звітного періоду. Натомість складання такої специфікації сторонами не відбулось і така відсутня в додатку до договору №44а. Також просить взяти до уваги те, що підприємство користується послугами іншого підприємства про вивезенню, збиранню і переробці відходів, які знаходяться в межах території підприємства, оскільки реального виконання договору №44а з боку позивача не відбулося. Заперечує доводи про належне та фактичне виконання позивачем умов договору №44а, оскільки в підтвердження своїх доводів позивачем не подано достатніх доказів у підтвердження своїх доводів (ст..38 Господарського процесуального кодексу України), оскільки актів виконаних робіт за період ІУ квартал 2004 року та за І квартал 2005 року не надано, як і не надано фактичних даних по проведених роботах відповідно до взятих на себе по договору зобов’язань за весь період дії договору, відсутнє реальне та фактичне надання послуг. Поданий позивачем розрахунок заборгованості на думку відповідача не містить підтвердження реального та фактичного виконання взятих на себе зобов’язань по договору №44а і їх прийняття відповідачем, які мають підтверджуватись належними та допустимими доказами (стаття 38 ГПК України). Аналіз норм чинного законодавства та умов договору на переконання відповідача свідчить про те, що компанія не в змозі виконати свої зобов’язання згідно п.2.1 договору без подання підприємством відомостей (даних) про фактично використану тару (упаковку). Дані позивача про розлиту та реалізовану продукцію відповідачем у розрізі 549тис.декалітрів мінеральної води вважає такими, що мають сумнівне походження, оскільки представник компанії на підприємство для складання специфікації як того вимагають умови договору не направлявся і такі дані компанії відповідачем не надавались. Крім того, як вбачається з листів Головного управління статистики у Закарпатській області (від 06.11.2007р. №03/1-2-28/4276 та від 25.02.2008р. №04/1-28/769) позивачу не надавалась інформація щодо обсягів виробництва мінеральної води, утворення, використання, поставку вторинної сировини і відходів виробництва ТОВ «Шаянські мінеральні води», оскільки відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про державну статистику»статистична інформація може бути поширена за згодою респондента і відповідно до погоджених з ним умов. Крім того, первинні дані, отримані органами державної статистики від респондентів під час проведення статистичних спостережень, а також дані

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі №2/3

фінансової звітності, є конфіденційною інформацією, яка використовується виключно для статистичних цілей.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між сторонами, а саме Державною компанією з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України (в подальшому - Компанія) та товариством з обмеженою відповідальністю „Шаянські мінеральні води” 30.08.2002 року було укладено договір за №44а на надання послуг щодо розробки, організації та впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) зі строком дії до 31.12.2005 року.

Згідно умов пункту 2.1 договору Компанія зобов’язується розробити, організувати і впровадити систему надання послуг щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації тари (упаковки) згідно норм утилізації у відсотках до загальної маси тари (упаковки), в якій знаходилась продукція Підприємства, в обсягах не менших мінімальних норм утилізації використаної тари, визначених п.3 Постанови КМУ №915, а Підприємство зобов’язується надавати Компанії відомості щодо обсягів тари (упаковки), яку воно використовує для пакування, транспортування або імпортування продукції –прогнозовані обсяги на плановий рік - до 30 листопада поточного року та фактичні обсяги за звітний квартал – до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом. Водночас пунктом 2.4 договору визначено, що загальні обсяги використаної тари, які підлягають безумовній утилізації відповідно до п.3 постанови КМУ №915 та її асортимент на поточний рік визначаються у специфікації (додаток №1) до даного договору, яка складається представниками Компанії і Підприємства не пізніше, ніж за 15 днів до початку звітного періоду (квартал, рік).

Відповідно до пункту 4.1 договору поточні платежі за надання Компанією послуг вносяться на спеціальний рахунок щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом, виходячи із фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в упаковці.

Позивач в обґрунтування своїх доводів вказує на те, що відповідач здійснював використання тари (упаковки) з пластмаси для пакування своєї продукції у період жовтень-грудень 2004 року і січень-березень 2005 року в розмірі 46200кг відходів вторинної пластмасової сировини, вартість послуг зі збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації якої відповідно до діючих за постановою КМУ від 26.07.2002р. №1084 тарифів становить 47124грн. Згідно умов договору відповідач мав перерахувати вказану суму в термін до 15 числа місяця наступного за звітним, однак, не зважаючи на неодноразові звернення позивача з вимогою виконання умов договору, не зробив цього, внаслідок чого утворився борг.

Аналізуючи доводи сторін з приводу наявних правовідносин по виконанню договору від 30.08.2002р. №44а на надання послуг щодо розробки, організації та впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), суд констатує наступне.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, Цивільний кодекс України (далі ЦК України) застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі №2/3

Оскільки господарські відносини сторін, що розглядаються у цій справі, виникли до набрання чинності відповідними положеннями ЦК України та Господарського кодексу України (далі –ГК України), але продовжують існувати після набрання ними чинності, до прав і обов'язків, що існують між сторонами за договором, господарським судом застосовуються, зазначені положення.

Постановою КМУ №915 від 26.07.2001р. „Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини” з подальшими змінами та доповненнями встановлено зобов'язання підприємств, установ, організацій усіх форм власності, що використовують тару (упаковку) для пакування і перевезення продукції, забезпечити збирання (приймання), зберігання і утилізацію усіх видів використаної тари (упаковки), в якій знаходилася продукція цих підприємств, установ, організацій, на всій території, де реалізується продукція, а також зазначено, що вказане зобов’язання може бути виконано шляхом укладення договорів про надання послуг із збирання, сортування, перевезення, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) з Компанією чи іншими спеціалізованими підприємствами, що мають відповідні ліцензії і умови для надання таких послуг на території України, де реалізується та утворюється відповідна використана тара (упаковка), а також здійснення оплати за надання обумовлених послуг згідно із загальним обсягом тари (упаковки), яка використовується для пакування та перевезення продукції за затвердженими тарифами.

Укладений ТОВ „Шаянські мінеральні води” з Компанією договір №44а від 30.08.2002р. свідчить про обрання відповідачем одного з альтернативних шляхів виконання законодавчо встановлених обов’язків щодо утилізації використаної тари (упаковки) на умовах, визначених даним договором.

Аналіз правовідносин сторін за даною угодою з огляду на умови, визначені нею, вказує на те, що сторонами укладено договір про надання послуг. З огляду на специфіку послуг та діяльності виконавця сторонами обумовлений порядок здійснення розрахунку по оплаті за надані позивачем послуги та настання у відповідача обов’язку по оплаті таких послуг щоквартально до 15 числа місяця, що настає за звітним, виходячи із фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в упаковці, дані про яку подаються Підприємством як прогнозовані обсяги на плановий рік - до 30 листопада поточного року та фактичні обсяги за звітний квартал –до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із нормою п.1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Тобто, кожна сторона по договору, як одну з підстав виникнення господарських зобов’язань, повинна вчинити певну дію господарського характеру (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо). При наявності господарського спору, що виник внаслідок невиконання чи неналежного виконання господарського зобов’язання, кожна із сторін повинна довести шляхом подання належних і допустимих доказів свої вимоги та заперечення.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі №2/3

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору у відповідності до позовної заяви є стягнення суми 47124грн. заборгованості по оплаті за надані Компанією послуги. В обґрунтування правомірності поданого розрахунку позивачем наведено аналіз статистичних даних відповідача за 2004 та 2005 роки, який був отриманий Компанією в межах розгляду судової справи №8/106 у зв’язку з тим, що Товариством порушувались вимоги договору в частині подання Компанії відомостей про фактичні використані обсяги тари (упаковки) за період січень-серпень 2004 року, вересень-грудень 2004 року та 2005 рік.

Аналізуючи позицію позивача з приводу поданого ним позову, суд констатує наступне.

Матеріалами справи та поясненнями позивача підтверджується факт невиконання відповідачем обов’язку по наданню прогнозованих та фактичних обсягів кількості тари (упаковки) за 2004 і 2005 роки. Відтак, Компанією за листом від 06.11.2007р. №03/1-2-28/4276 було отримано від Головного управління статистики у Закарпатській області відомості щодо виробництва мінеральної води та про утворення, використання і знешкодження відходів виробництва за зведеними даними. Однак, надані статистикою відомості не подавались Компанії в розрізі конкретних респондентів, оскільки відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про державну статистику»статистична інформація може бути поширена за згодою респондента і відповідно до погоджених з ним умов. Крім того, первинні дані, отримані органами державної статистики від респондентів під час проведення статистичних спостережень, а також дані фінансової звітності, є конфіденційною інформацією, яка використовується виключно для статистичних цілей.

Водночас, для позивача умови пункту 2.3, розділів 3 та 4 договору передбачають: на підставі отриманих від відповідача прогнозованих обсягів використання тари (упаковки) правильно спланувати свою роботу на плановий рік, а при отриманні даних про фактичні обсяги її використання виконати відповідну роботу, передбачену пунктом 2.2 договору та видати відповідний акт виконаних робіт. Поданий позивачем розрахунок заборгованості по оплаті за зібрану і здану позивачем замість відповідача вторинну сировину натомість складено не виходячи із фактичної кількості тари (упаковки), відвантаженої підприємством для продажу продукції в упаковці, а є, згідно даних позивача, тільки часткою фактично використаної відповідачем тари (упаковки) за оспорюваний період, обсяг якої розраховано не у відповідності до умов договору та не за даними відповідача.

Крім того, як вказує позивач, відомості, що були ним отримані в межах розгляду судової справи №8/106, стосувались періоду 2004 та 2005 роки, а предметом даного спору є стягнення суми заборгованості по оплаті за надані Компанією послуги за період ІУ квартал 2004 року та І квартал 2005 року та не надавались позивачу у визначеному чинним законодавством порядку органами державної статистики, оскільки первинні дані, отримані органами державної статистики від респондентів під час проведення статистичних спостережень, а також дані фінансової звітності, є конфіденційною інформацією, яка використовується виключно для статистичних цілей.

Відповідно, наведені позивачем дані у розрахунку заборгованості не можуть беззаперечно підтверджувати належного виконання Компанією обов’язків за договором №44а, оскільки не базуються на належним чином отриманих даних Підприємства, а відповідно не підкріплюються належними та допустимими доказами, що суперечить основоположним принципам Постанови КМУ №915, умовам договору та статті 38 ГПК України.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 07.03.2008 року по справі №2/3

Такий порядок здійснення зустрічних зобов’язань контрагентів за договором визначено також умовами пункту 5 Постанови КМ України №915, а також підтверджують вимоги п.1 статті 903 ЦК України (оплата послуг у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором).

Згідно вимог статті 629 ЦК України договір №44а є обов’язковим для виконання сторонами. Умовами договору встановлений конкретний порядок отримання даних від Підприємства, які б слугували підтвердженню належного виконання Компанією взятих на себе зобов’язань за такою угодою, а відповідно підтверджували б вимогу про здійснення Підприємством оплати за надані Компанією послуги.

З огляду на вищевикладене, решта заперечень відповідача та доводи позивача не можуть бути взяті судом до уваги, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на їх недоведеність позивачем та наявними у справі матеріалами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Ф. Ремецькі