донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.03.2008 р.                                                              справа №26/297

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Ахметова Н.В., довіреність № 07-5157 від 28.12.07р.,

від відповідача:

Іванова Л.М., довіреність № 01-13/673 від 05.03.08р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Пролетарська" м.Макіївка Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

16.01.2008 року

по справі

№26/297

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Макіївкокс" м.Макіївка Донецької області

до

Відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Пролетарська" м.Макіївка Донецької області

про

Стягнення 2657,35грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Закрите акціонерне товариство „Макіївкокс” м.Макіївка, Донецької області (далі ЗАТ „Макіївкокс”) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача - Відкритого акціонерного товариства Центральна збагачувальна фабрика „Пролетарська” м.Макіївка, Донецької області (далі ВАТ ЦОФ „Пролетарська”) збитків від нестачі вугільного концентрату у розмірі 2657грн.35коп.

Рішенням від 16 січня 2008року господарський суд Донецької області (суддя Наумова К.Г.) позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, стягнувши з ВАТ ЦОФ „Пролетарська” збитки у сумі 2657грн.35коп. Судове рішення мотивоване тим, що недостача трапилась внаслідок невірного визначення відповідачем маси вантажу у накладній.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх апеляційних вимог, заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Позивач вважають рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке:

14 березня 2007року на адресу позивача - ЗАТ „Макіївкокс”, за залізничними накладними №49246554, №49246555, №49246557 вантажовідправником - ВАТ ЦОФ „Пролетарська” був відправлений вугільний концентрат у кількості 204000кг.

На станцію призначення вантаж прибув у справному стані, без ознак розкрадення та втрати, у зв'язку з чим вантаж був виданий органом транспорту комбінату без перевірки ваги згідно статті 52 Статуту Залізниць України 19.08.2005р., про що свідчить відмітка в залізничних накладних (а.с.13-15).

В момент прийомки продукції, 15.03.2007р., позивачем була виявлена нестача вугільного концентрату, а саме: у вагоні №66114968 на 2100кг, у вагоні №67915637 на 1200кг, у вагоні №67895243 на 2420кг, у загальній кількості –5720кг, про що свідчить первинний акт №309/п від 15.03.2007р., який складений у момент видачі вантажу залізницею (а.с.9).

Відповідно до п.16 Інструкції „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості” №П-6 від 15.06.1965р. (з доповненнями та змінами) прийомка вантажу була зупинена, 16.03.2007року позивач направив вантажовідправнику телеграму з метою виклику його представника для участі в подальшій пройомці (а.с.16). Відповідач листом від 16.03.07р. №01-16/941 погодився з нестачею з урахуванням норми природної втрати у розмірі 1% та просив розвантажити вагони без його участі (а.с.17).

Позивачем приймання продукції було продовжено без участі представника вантажовідправника, у відповідності до вимог Інструкції №П-6, за участю уповноваженого представника громадськості Щербак Є.О., який діяв на підставі посвідчення №309 від 16.03.07р. (а.с.11,12).

За результатами прийомки була виявлена нестача вугільного концентрату, яка склала: у вагоні №66114968 на 2300кг, у вагоні №67915637 на 1000 кг, у вагоні № 67895243 на 2420 кг, у загальній кількості – 6250 кг. З урахуванням норми природної втрати у розмірі 1% кількість нестачі склала 4210кг, що підтверджується актом №309 про приймання продукції по кількості від 16.03.07р. (а.с.10).

Отриманий вугільний концентрат позивачем був оплачений платіжним дорученням №1045 від 20.03.07р. на суму 10000000грн. відповідно до рахунку-фактури №10662 від 19.03.2007р. (а.с.18,19).

Предметом спору є вимоги про стягнення майнової шкоди у вигляді збитків від нестачі продукції у сумі 2657грн.35коп.

Як вбачається із матеріалів справи, спір у даній справі виник у зв'язку з фактом нестачі, виявленої під час приймання позивачем продукції, яка надійшла 15.03.2007р. на адресу позивача за залізничними накладними №49246554, №49246555, №49246557. Нестача спірного вантажу виникла з вини вантажовідправника - ВАТ ЦОФ „Пролетарська”, оскільки доставка вантажу здійснювалася залізничним транспортом, то в силу ст.306 ГК України, ст.908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цими кодексами, законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо перевезення встановлюється договором, якщо інше не визначено, зокрема, транспортними кодексами (статутами), що передбачено п.5 ст.307 ГК України, п.2 ст.908 ЦК України.

Зокрема, на перевезення залізничним транспортом вантажів, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування, поширюються норми Статуту залізниць України.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Отже, уклавши договір перевезення, його сторони погодились на здійснення перевезення відповідно до положень Статуту залізниць України.

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна –це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

При цьому, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони –одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (ст.23 Статуту залізниць України).

В даному випадку, підтвердженням факту виконання зобов'язання буде залізнична накладна. Зобов'язання вважається виконаними в момент вручення товару перевізнику.

Під час прийняття вантажу за участю представника громадськості, позивачем виявлена нестачі вантажу у кількості –6250кг., про що був складений акт про приймання продукції по кількості №309 від 16.03.2007р., пунктом 24 якого зазначено, що нестача виникла у результаті недовантаження вантажовідправником (а.с.10).

Відповідно до ст.105 Статуту залізниць України, залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Як вбачається із залізничних накладних, навантаження спірного вантажу було здійснено засобами вантажовідправника. Вантаж прибув у справних вагонах, слідів втрати вантажу не виявлено, у зв'язку з чим він був виданий залізницею на підставі ст.52 Статуту залізниць України, про що свідчить відмітка у гр.6 залізничних накладних. За таких обставин, не має підстав для покладення відповідальності на залізницю.

Як вбачається з положень ст.1166 ЦК України, підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоду; причинний зв’язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 ЦК України.

Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення майнової шкоди у вигляді збитків, завданих відповідачем, то предметом доказування у даній справі є встановлення всіх обставин, які вказують на наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення.

В даному випадку, як вбачається із матеріалів справи, вагова нестача виникла з вини вантажовідправника. Пункт 17 Інструкції П-6 передбачає, що представник іногороднього відправника зобов'язаний з'явитися не пізніше чим на наступний день після отримання виклику. ВАТ ЦОФ „Пролетарська” листом №01-16/941 від 16.03.07р. підтвердило недовантаження концентрату у кількості 7,85т та дало погодження на вивантаження вантажу без його представника (а.с.17). Позивач на підставі отриманого листа 16.03.2007р. здійснив подальшу прийому продукції за участю представника громадськості Щербак Є.А., який діяв на підставі посвідчення №309 від 16.03.07р. Пояснення представника заявника скарги, що лист №01-16/941 від 16.03.07р. направлений помилково, не приймаються до уваги, оскільки доказів з цього приводу не надано.

Твердження заявника апеляційної скарги, що Козирев В.В. не приймав участь у прийомці продукції 16.03.2007р., спростовується п.п.”ж” п.27 Інструкції П-6, яким встановлено, що акт, який складений відповідно до п.16 Інструкції П-6, повинен бути залучений до акту приймання продукції. В даному випадку, до акту приймання продукції №309 від 16.03.2007р., саме яким встановлена нестача за участю представника громадськості Щербак Є.А., був наданий первинний акт №309/п від 15.03.2007р. Разом з тим, акт №309/п від 15.03.2007р. фіксує нестачу та є підставою для виклику відправника (п.п.16,17), то акт №309 від 16.03.2007р. є підставою для відповідальності вантажовідправника.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія вважає, що акт прийомки продукції по кількості №309/п від 15.03.2007р. та акт №309 від 15.03.2007р. складені у відповідності до вимог Інструкції П-6 та мають доказову силу і відповідач не довів відсутність своєї вини у заподіяній шкоді.

За результатами апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що вагова нестача спірного вугільного концентрату виникла з вини вантажовідправника, тому підстав для скасування рішення господарського суду не має. Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки, спростовуються матеріалами справи.

Витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги у відповідності до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Пролетарська" м.Макіївка Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 16.01.2008р. у справі №26/297 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 16.01.2008р. у справі №26/297 - залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС