СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

27 березня 2008 року

Справа № 20-9/299

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Доброва Інна Василівна, довіреність № б/н від 20.11.07 - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Океан-99";

представник відповідача - не з'явився - Севастопольське державне підприємство "Атлантика";

розглянувши апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Океан-99" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Рибіна С.А.) від 16.01.2008 у справі № 20-9/299,

за позовом           Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Океан-99" (вул. Гер. Бреста, 44,Севастополь,99058)

до           Севастопольського державного підприємства "Атлантика" (вул. Правди, 10,Севастополь,99014)

про зобов'язання передати на баланс Об'єднання власників багатоквартирних будинків "Океан-99" багатоквартирні житлові будинки, які розташовані за адресою: місто Севастополь, вул. Героїв Бреста, 44.

ВСТАНОВИВ:

Об’єднання власників багатоквартирних будинків “Океан–99” звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Севастопольського державного підприємства “Атлантика” про зобов’язання передати на баланс Об’єднання власників багатоквартирних будинків “Океан–99” багатоквартирні житлові будинки, які розташовані за адресою: місто Севастополь, вул. Героїв Бреста, 44.

05.11.2007, позивач надав суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги, а саме просив суд зобов’язати відповідача передати на баланс Об’єднання власників багатоквартирних будинків “Океан–99” багатоквартирні житлові будинки, які розташовані за адресою: місто Севастополь, вул. Героїв Бреста, б. 44 “а, б, в, г, д, е” шляхом виправлення ним помилки у власному бухгалтерському обліку і виключення із балансових рахунків запису відносно спірних будинків (вх. № 49810). Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на протязі багатьох років за рахунок членських зборів самостійно несе витрати, які пов’язані з утриманням житлових будинків.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 16.01.2008 (суддя Рибіна С.А.) в позові відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим актом, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права та прийняття рішення при неповному дослідженні всіх обставин, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

У 1993 році Севастопольське державне підприємство “Атлантика” уклало з фізичними особами договори на будівництво квартир в житловому будинку по вул. Героїв Бреста в місті Севастополі.

Відповідно умов даних договорів фізична особа (забудовник) була зобов’язана забезпечити фінансування будівництва квартири із розрахунку фактичної вартості квартири за власні кошти.

У 1998 році будівництво житлових будинків № 44 “А” корпус 1, № 44 “В” корпус 2 було закінчено та будинки здані в експлуатацію державній комісії, забудовники отримали свідоцтво на право власності на квартири.

У 2001 році в експлуатацію введені 15-ти поверховий 35-ти квартирний житловий будинок по вул. Героїв Бреста, корпус № 3 по вул. Героїв Бреста, будинки № 44 “Г”, № 44 “Д”, п’ятиповерхова 15-квартирна блок-секція 55-ти квартирного житлового будинку по вул. Героїв Бреста будинок № 44 “Б”.

04.02.2000, Севастопольському державному підприємству “Атлантика” видано свідоцтво про право власності на житловий будинок (квартири з 1 по 40) № 44 “А” по вул. Героїв Бреста у місті Севастополі, згідно якого даний будинок належить Севастопольському державному підприємству “Атлантика” на праві державної власності.

З метою захисту своїх прав власники житлових будинків об’єднались в Об’єднання власників багатоквартирних будинків “Океан”, яке зареєстровано розпорядженням Гагарінської районної державної адміністрації № 219 від 05.02.1999.

У 2006 році об’єднання було перейменовано в Об’єднання власників багатоквартирних будинків “Океан–99” (протокол № 1 від 19.09.2006).

Позивач вважає, що будинок повинен бути переданий йому відповідачем, для чого він звернувся до суду.

Судова колегія вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.2004.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спір між сторонами виник після 01.01.2004, тобто після набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003, суд при розгляді даного спору застосовує норми Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звертатись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Пунктом другим статті 16 Цивільного кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 20 Господарського кодексу України також має перелік способів захисту прав та законних інтересів суб’єктів господарювання:

- визнання наявності або відсутності прав;

- визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів;

- визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов'язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування оперативно-господарських санкцій;

- застосування адміністративно-господарських санкцій;

- установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими законом.

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов’язання відповідача передати на баланс Об’єднання власників багатоквартирних будинків “Океан–99” багатоквартирні житлові будинки, які розташовані за адресою: місто Севастополь, вул. Героїв Бреста, б. 44 “а, б, в, г, д, е” шляхом виправлення ним помилки у власному бухгалтерському обліку і виключення з балансових рахунків запису відносно спірних будинків.

Вищевказаними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, Законом України “Про оренду державного та комунального майна”, іншими законами саме такий спосіб захисту права не передбачений.

Пунктом 2 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог на власний розсуд чи спонукання до їх уточнення.

Верховним Судом України у постанові від 13.07.2004 у справі № 10/732 викладено правову позицію, згідно якої: "суд, дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові".

Таким чином, позовні вимоги у заявленому вигляді не можуть бути задоволені судом.

При цьому суд роз’яснює, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із належним способом захисту.

Крім того, відносно відповідача порушена справа про банкрутство, тому передача майна можлива тільки в порядку встановленому Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

На підставі висловленого, апеляційна інстанція не знаходить підстав для скасування рішення господарського суду.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Севастополя від 16.01.2008 у справі № 20-9/299 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Океан-99" залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді