ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 32/141-36/9

25.02.08

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»

До

Київського державного підприємства «Ізумруд»

Про

визнання договору оренди продовженим на той самий термін

Суддя Трофименко Т.Ю

Представники:

Від позивача           не з`явився

Від відповідача Лозін Є.В. по довіреності № 1/726 від 23.05.2007 р.

Від відповідача Єлізар»єв С.В. по довіреності № 1/725 від 10.05.2007 р

Рішення прийняте 25.02.2008 р. у зв’язку із оголошеною на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України перервою з 11.02.2008 р. по 25.02.2008 р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»до Київського державного підприємства «Ізумруд»про визнання договору оренди № 132 від 01.08.2003р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»та Київським державним підприємством «Ізумруд», продовженим на тих самих умовах і на той самий строк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2007р. у справі № 32/141 позові задоволено повністю. Суд визнав договір оренди № 132 від 01.08.2003р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»та Київським державним підприємством «Ізумруд», продовженим на тих самих умовах і на той самий строк. Стягнув з Київського державного підприємства «Ізумруд»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»85 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 3 000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Постановою Вищого Господарського суду України від 07.11.2007р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.05.2007р. у справі № 32/141 скасовано, справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.12.2007 р. справу прийнято до провадження суддею Трофименко Т.Ю. та присвоєно їй № 32/141-36/9. Розгляд справи було призначено на 16.01.2008 р. об. 15-40 год.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.01.2008 р. в зв’язку з неявкою представників сторін розгляд справи було відкладено до 11.02.2008 р. до 11-30 год.

У судовому засіданні 11.02.2008 р. представником відповідача було заявлене клопотання про припинення провадження у справі № 32/141-36/9 на підставі п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку із тим, що рішенням Господарського суду м. Києва по справі № 6/63 від 27.02.2007р. вирішено спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав.

Розглянувши заявлене представником відповідача клопотання, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на наступне:

Предметом спору у справі № 6/63 є визнання договору № 132 від 01.08.2003 таким, що втратив чинність та не підлягає продовженню, а також примусове виселення відповідача з належних позивачу нежилих приміщень по вул. Сім’ї Сосніних, 11, в місті Києві. Як вказано вище, предметом спору у справі № 32/141-36/9 є визнання договору оренди № 132 від 01.08.2003р. продовженим на тих самих умовах і на той самий строк. Отже, оскільки предмет спору у справі № 6/63 та предмет спору у справі № 32/141-36/9 є різними, як є різними і підстави цих позовів, у суду відсутні правові підстави для припинення провадження у справі № 32/141-36/9 за п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 25.01.2008 р.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, суд –

В С Т А Н О В И В :

01.08.2003 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»(далі-позивач) та Київським державним підприємством «Ізумруд» (далі-відповідач) був укладений договір оренди № 132 нежитлового приміщення, що належить до державної власності, згідно умов якого відповідач передав, а позивач прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення, площею 195 м2, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Сім’ї Сосніних, 11, на першому поверсі, яке є державною власністю.

Термін дії договору сторони обумовили строком на три роки, тобто з 01.08.2003 до 01.08.2006. При цьому, договором було передбачено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його дії протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Судом встановлено, що 28.08.2006 позивач направив на адресу відповідача та Регіонального відділення Фонду державного майна по місту Києву лист, у якому повідомив орендаря про закінчення терміну дії договору з 01.08.2006, небажання продовжувати дію останнього на новий термін та пропонував відповідачу до 15.10.2006 демонтувати належне йому майно та передати приміщення орендодавцю згідно з актом прийому-передачі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач був належним чином повідомлений відповідачем про закінчення дії оспорюваного договору оренди № 132 від 01.08.2003 та відсутність наміру щодо його продовження.

У поясненнях, наданих у судовому засіданні, відповідач повідомив суд про те, що відсутність наміру продовження правовідносин з позивачем з приводу оренди спірного приміщення обумовлена передусім тією обставиною, що підприємство готується до продажу.

Вказана обставина підтверджується розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2008 р. № 81-р, згідно із яким Київське державне підприємство «Ізумруд»внесено до переліку державних підприємств і відкритих акціонерних товариств, які підлягають першочерговій підготовці до продажу в 2008 році.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача, викладені в позовній заяві на те, що сторонами були вчинені дії, які свідчать про продовження дії договору оренди № 132 від 01.08.2003 на тих самих умовах і на той самий строк, а саме, здійснення позивачем оплати рахунків, які виставлялися відповідачем неодноразово за договором оренди № 132 від 01.08.2003 та продовженням користування позивачем об’єктом оренди.

Так, судом встановлено, що після закінчення строку дії договору відповідач виставив позивачу рахунки на оплату орендної плати по договору № 132 від 01.08.2003, які були прийняті, погоджені та сплачені відповідачем вчасно.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно п. 2.4 договору оренди № 132 від 01.08.2003 у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. При цьому майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення позивачем за актом приймання-передачі орендованого ним приміщення, а користування державним майном носить оплатний характер, то оплата позивачем виставлених відповдачем рахунків є обов’язком позивача та не свідчить про продовження строку дії договору.

Крім того судом береться до уваги те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2007 у справі № 6/63 виселено ТОВ "Торговий дім "Алмаз-Діамант" з нежитлового приміщення площею 195 м2, розташованого на першому поверсі будинку № 11 по вул. Сім’ї Сосніних в місті Києві, та передано приміщення Київському державному підприємству "Ізумруд". Підставою прийняття вказаного рішенняє встановлення судом факту закінчення строку дії договору оренди № 132 від 01.08.2003 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»та Київським державним підприємством «Ізумруд»та безпідставного користування відповідним приміщенням.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З огляду на вищезазначене вбачається, що позивач безпідставно звернувся до суду, оскільки його права не порушені, а позовні вимоги слід визнати такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»до Київського державного підприємства «Ізумруд»про визнання договору оренди № 132 від 01.08.2003р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Алмаз-Діамант»та Київським державним підприємством «Ізумруд», продовженим на тих самих умовах і на той самий строк, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

В силу ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Трофименко Т.Ю.