донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.03.2008 р.                                                              справа №1/407пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Мирошниченка С.В.

суддів

Акулової Н.В. , Скакуна О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Мандичев Д.В.-за довір.,

від відповідача:

Шайнога О.В.-за довір.,

від третьої особи:

не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

24.01.2008 року

по справі

№1/407пд (Манжур В.В.)

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь Донецька область

третя особа:

Закрите акціонерне товариство "Азовзв"язокбуд" м.Маріуполь Донецька область

про

розірвання біржевого контракту №26661 від 24.02.2000р.; зобов"язання повернути об"єкт приватизації до державної власності; спонукання підписати акт прийому-передачі майна до регіонального відділення; витребування оригіналу біржевого контракту №26661 від 24.02.2000р.

26.03.2008р. в судовому засіданні була оголошена усна перерва на 27.03.2008р. по справі №1/407пд.

Регіональне відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2008р. по справі №1/407пд.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Манжур В.В.) в задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк до товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь та до третьої особи закритого акціонерного товариства "Азовзв"язокбуд" м.Маріуполь про розірвання біржевого контракту №26661 від 24.02.2000р.; зобов"язання повернути об"єкт приватизації до державної власності; спонукання підписати акт прийому-передачі майна до регіонального відділення відмовив. Зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк про спонукання до укладення договору про продовження строків будівництва та вводу до експлуатації строком на 3 роки задовольнив повністю. Стягнув з Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області м.Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь 85,00грн.-на відшкодування суми сплаченого держмита; 118,00грн.-на відшкодування сплачених витрат на інфомаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

22.12.1998р. між Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України в особі директора товариства з обмеженою відповідальністю "Донецький брокерський торговий дім ЛТД" та закритим акціонерним товариством "Азовзв"язокбуд" був укладений договір №2737 купівлі-продажу об"єкту незавершеного будівництва –9-ти поверховий 96 квартирний житловий будинок №2 із вбудовано-прибудованою стоматологічною поліклінікою, що розташований за адресою: м.Маріуполь, Приморський район-52 ( а.с.8).

24.02.2000р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Азовзв"язокбуд" м.Маріуполь та товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь був укладений біржовий контракт № 26661 ( а.с. 11). Відповідно до п.1 Контракту продавець продав та зобов"язується передати у власність покупця незавершену будівництвом будівлю готовністю 6%.

30.10.2003р. між сторонами за вищевказаним контрактом було підписано додаткову угоду №1 до біржового контракту №26661 від 24.02.2000р. (а.с.12), відповідно до якої названий контракт був доповнений п.п.1.10 згідно з яким покупець зобов"зується виконати умови договору, які передбачені Біржовим контрактом № 26661 від 24.02.2000р.

Листом від 14.03.2006р. №11-02-1821 (а.с.17) Регіональне відділення Фонду державного майна України звернулось до відповідача з пропозицією з"явитись до регіонального відділення з документами, які підтверджують закінчення робіт по будівництву та введення в експлуатацію спірного об"єкту.

Листом № 11-02-6979 від 26.07.2006р. ( а.с.18) позивач повідомив відповідача про те, що термін виконання зобов"язань за договором № 26661 від 24.02.2000р. скінчився, умови договору не виконані.

22.03.2006р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Донецькій області була здійснена перевірка виконання умов договору купівлі-продажу від 22.12.1998р. №2737, в результаті якої було встановлено невиконання умов договору купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва –9-типоверховий 96-квартирний житловий будинок №2 із вбудовано-прибудованою стоматологічною поліклінікою, розташований за адресою: м.Маріуполь, Приморський район –52 про складено відповідний Акт ( а.с.13-15).

В зв"язку з цим позивач вважає, що відповідно до п.п.2,5 ст.27 Закону України "Про приватизацію державного майна" та п.8 ст.23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" органи приватизації зобов"язані вимагати від нового власника виконання зобов"язаннь, визначених договором купівлі-продажу, а у разі їх невиконання у визначені строки, органи приватизації застосовують санкції, передбачені законодавством та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору.

Стаття 27 п.2 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачає, що обтяження, які передбачені договором купівлі-продажу державного майна при приватизації зберігають свою дію для осіб, які придбають об"єкт у разі його подальшого відчуження протягом дії цих зобов"язань. При цьому державний орган приватизації зобов"язаний вимагати від нового власника виконання зобов"язань, визначених договором купівлі-продажу об"єкта приватизації і застосовувати до нього, у разі їх невиконання, санкції згідно із законом. Пункт 5 ст.27 цього ж Закону встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов"язань, передбачених договором купівлі-продажу у визначені строки.

Пункт 8 ст.23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" встановлює, що органи приватизації здійснюють контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а у разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені чинним законодавством та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору.

Стаття 19 Закону України "Про особливості приватизації об"єктів незавершеного будівництва" встановлює, що у разі невиконання обов"язкових умов договору, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку.

Усі перелічені статті законів, які регулюють відносини з приватизації державного майна, не встановлюють порядку розірвання договору купівлі-продажу, укладеного в порядку подальшого відчуження майна з ініціативи органу приватизації, який не є стороною у цьому договорі. Стаття 27 п.5 Закону України "Про приватизацію державного майна" встановлює, що у випадку невиконання іншою стороною зобов"язань за договором купівлі-продажу у визначені строки, саме сторона у договорі може вимагати розірвання цього договору. Пункт 2 цієї статті встановлює, що орган приватизації має право застосовувати у випадку невиконання умов договору санкції згідно з законом. Такі санкції встановлені ст.29 Закону України "Про приватизацію державного майна", але ця норма не містить права органу приватизації звертатися до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу де він (орган) не є стороною.

Пункт 8 ст.23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" передбачає, що органи приватизації здійснюють контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а у разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені законодавством та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору. Тобто і ця норма не встановлює права органа приватизації вимагати розірвання договорів, де цей орган не є стороною.

Стаття 19 Закону України "Про особливості приватизації об"єктів незавершеного будівництва" встановлює, що у разі невиконання обов"язкових умов приватизації, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законом порядку. Ця стаття також не встановлює можливість органу приватизації вимагати у судовому порядку розірвання договору, стороною в якому він не виступає. І ця норма закону також в такому випадку дає відсилку до порядку, встановленому чинним законодавством.

Чинне законодавство не передбачає випадків, коли особа (фізична чи юридична), яка не є стороною в договорі, може вимагати розірвання цього договору. Так, як вже відмічено, п.5 ст.27 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов"язань передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів встановлений ст.188 ГК України. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати про це другій стороні за договором. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору, заінтересована сторона має право передати спір не вирішення суду.

Статті 651 та 652 ЦК України встановили підстави та порядок розірвання договору, але ці статті також не передбачають можливості розірвання договорів на вимогу третіх осіб, які не є сторонами у договорі. За нормами цивільного кодексу розірвання договору може бути здійснено або за згодою сторін, або рішенням суду за вимогою однієї із сторін.

Таким чином встановлено, що норми чинного законодавства не встановлюють можливість звернення до суду з вимогою про розірвання договору осіб, які не є стороною в цьому договорі. Не встановлено виключення і для органу приватизації.

Позивач також посилається на ст.611 ЦК України, як на підставу вимог. Цей довод не приймається до уваги з наступних підстав. Ця стаття передбачає, що правовим наслідком порушення зобов"язання є, в тому числі, розірвання договору. Але, при цьому, стаття не встановлює інший порядок розірвання договору. Тобто, в цьому випадку вимагати розірвання договору може саме сторона договору.

Позивач також послався на ст.528 ч.1 ЦК України, тобто він вважає, що в даному випадку виконання обов"язку покладено боржником на іншу особу. Але відповідно до ч.2 ст.528 ЦК України у разі невиконання обов"язку боржника іншою особою, цей обов"язок боржник повинен виконати сам. Тобто, в даному випадку у закону не йдеться про заміну сторін у договорі, а йде мова про виконання договірних зобов"язань боржника перед кредитором ( в межах того самого договору).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов вірного висновку, що позивач, як орган приватизації не є стороною у спірному договорі купівлі-продажу, який був укладений в порядку подальшого відчуження майна між ТОВ "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь та ЗАТ "Азовзв"язокбуд". А тому позивач не має законного права звертатися до суду з вимогою про розірвання цього договору. Тому апеляційний суд вважає, що господарський суд обгрунтовано відмовив в позові про розірвання договору (контракту).

Позивач наполягає також на зобов"язанні відповідача повернути об"єкт приватизації, спонуканні відповідача підписати акт прийому-передачі майна. Усі ці вимоги господарський суд обгрунтовано залишив без задоволення, оскільки договір не розірваний і підстави для повернення майна відсутні.

Відповідач відповідно до ст.60 ГПК України подав зустрічний позов про зміну в судовому порядку строків введення до експлуатації спірного об"єкту.

Розглянувши зустрічні позовні вимоги про спонукання відповідача за зустрічним позовом внести зміни до укладення договору про продовження строків будівництва та вводу до експлуатації строком на 3 роки, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Як вже встановлено судом, 22.12.1998р. між Фондом державного майна України в Донецький області та Закритим акціонерним товариством "Азовзв"язокбуд" було укладено договір №2737 купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва (9-поверховий 96 квартирний житловий будинок №2 із вбудовано-прибудованою стоматологічною поліклінікою), що розташований за адресою м. Маріуполь, Приморський район-52.

Пунктом 5.6 вказаного договору сторони передбачили, що покупець зобов"язується ввести об"єкт в експлуатацію до 2003 року.

Покупець набув право власності на об"єкт незавершеного будівництва і 24.02.2000р. продав його Товариству з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс", про що укладений біржовий контракт №26661 від 24.02.2000р.

30.10.2003р. сторонами за біржовим контрактом було підписано додаткову угоду № 1 до біржового контракту, з доповненням його пунктом 1.10., за яким покупець зобов"язується виконати умови договору, передбачені біржовим контрактом №26661 від 24.02.2000р. та ввести об"єкт в експлуатацію на протязі 5 років .

Як впливає з матеріалів справи, строк виконання зобов"язань щодо завершення будівництва та введення об"єкту до експлуатації не було жодного разу продовжено.

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що об"єкт незавершеного будівництва не був зданий в строк, також, із-за непридатності конструкцій об"єкта для подальшого використання, з приводу чого до відділення Фонду державного майна в Донецькій області був направлений лист з техніко-економічним обгрунтуванням продовження строків дії договору. До листа були додані відповідні документи, які вимагає Положення "Про введення змін до договорів купівлі-продажу", в тому числі і згода органу місцевого самоврядування (лист міськвиконкому № 06-3075-05 від 06.07.2005р. ).

Однак, Регіональне відділення Фонду державного майна України в Донецькій області не надав відповіді на зазначений лист.

Відповідно до п.11 Договору №2737 від 22.12.1998р. зміна умов договору можлива лише за згодою. Пунктом 10 Договору передбачено, що всі спори повинні вирішуватись шляхом переговорів, якщо сторони впродовж місяця не дійшли домовленості, спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Згідно ст.652 Цивільного кодексу України у разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не впливає із суті зобов"язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали його на інших умовах.

Пункт 2 ст.652 Цивільного кодексу України передбачає, що у випадку, якщо сторони не досягли угоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявністю одночасно таких умов:

-          в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

-          зміна обставин зумовлена причинами які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

-          виконання Договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору;

-          із суті договору або звичаїв не впливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Наказом Фонду державного майна України від 29.10.1998р. за №2041 "Про впорядкування процедури внесення змін до договорів купівлі - продажу" було затверджено Положення про внесення змін до договорів купівлі –продажу державного майна.

Пункт 1.6. вказаного положення містить наступну заборону щодо внесення змін у договори, а саме:

-          зменшення відповідальності покупця за невиконання зобов"язань;

-          зменшення загального обсягу інвестицій та зобов"язань, визначених у грошовому еквіваленті.

Інших обмежень вказане Положення не містить.

Проте, Положення допускає продовження термінів зобов"язань за наступних обставин:

-          достатня обґрунтованість потреби внесення таких змін;

-          недопущення зменшення фактичних обсягів зобов"язань, яке може статися внаслідок можливих протягом періоду їх виконання інфляційних процесів.

Регіональне відділення Фонду державного майна України у відзиві на зустрічний позов заперечив проти цього з посиланням на п.2.2. Положення "Про внесення змін до договорів купівлі-продажу державного майна", який встановлює, що пропозиція про зміну договору, що надійшла після виявлення факту невиконання умов договору купівлі-продажу, не розглядається. Цей довод не може бути прийнятий до уваги з наступних підстав.

Стаття 652 ЦК України передбачає можливість зміни умов договору в зв"язку з істотною зміною обставин. Відповідно до цієї статті за наявності передбачених законом обставин, сторона в договорі має право звернутися до суду для примусової зміни умов договору. При цьому його право на звернення до суду обмежується тільки позовною давністю (ст.ст.256, 257, 258, 260, 261 ЦК України). В даному випадку строк позовної давності не скінчився і тому відповідач обгрунтовано звернувся із зустрічним позовом.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що господарський суд обгрунтовано задовольнив зустрічний позов.

Керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2008р. по справі №1/407пд залишити без змін.

Головуючий          С.В. Мирошниченко

Судді:          Н.В. Акулова

О.А. Скакун

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1.третій особі

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду