ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 вересня 2008 р.

№ 20/88пд

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Дроботової Т. Б. - головуючого

Волковицької Н.О. Гоголь Т.Г.

за участю представників:

прокуратури

не з'явилися (про час і місце
судового засідання повідомлено належно)

позивача

Забаренко І.О. -довіреність від
18.02.2008 р.

відповідача

не з'явилися (про час і місце
судового засідання повідомлено належно)

третіх осіб

- Бондаренко М.В. -довіреність
від 08.09.2008р.; - Гончарова Д. О. -довіреність від 13.12.2006 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги

Відкритого акціонерного
товариства "Донецький завод хімічних реактивів" та  Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі м. Донецька

на постановувід
19.05.2008 Донецького апеляційного господарського суду

у справі

№ 20/88пд господарського суду Донецької
області

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства "Донецький завод хімічних реактивів"

доПрофспілки
відкритого акціонерного товариства "Донецький завод хімічних
реактивів"

за участю третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет споруДержавна
податкова інспекція у Куйбишевському районі м. Донецька

за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійні вимоги на предмет спору
- Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1; - Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2;

за участю

Прокурора Куйбишевського району
м. Донецька

про

визнання недійсним договору

В С Т А Н О В
И В :

ВАТ "Донецький завод хімічних
реактивів"  звернувся до
господарського суду Донецької області з позовом до Профспілки ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" про визнання недійсним договору
дарування від 15.08.2000р., посилаючись на приписи статей 221, 236, 261
Цивільного кодексу України, статті 48, 59 Цивільного кодексу УРСР та статтю 8
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами".

Позовні вимоги  обґрунтовані тим, що передача активів ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" Профспілці ВАТ "Донецький
завод хімічних реактивів" за договором дарування від 15.08.2000 р.
відбулось без будь -якого узгодження із державною податковою інспекцією, що є
порушенням чинного законодавства.

Відповідно до розширеного витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29.08.2006 р. все майно та
майнові права ВАТ "Донецький завод хімічних реактивів" з 05.08.1998
року перебувають у податковій заставі.

Про те, що спірним договором від
15.08.2000 р. фактично передано право власності на базу відпочинку
"Хімік" Профспілці ВАТ "Донецький завод хімічних реактивів"
позивачу стало відомо на загальних зборах робітників ВАТ "Донецький завод
хімічних реактивів" 28.04.2006 р., де було прийнято рішення про продаж
бази відпочинку "Хімік".

12.04.2007 р. ДПІ у Куйбишевському
районі м. Донецька до господарського суду надійшло клопотання про вступ у
справу у якості третьої особи, яка заявляє самостійні позовні вимоги до ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" про визнання недійсним договору
дарування від 15.08.2000 р., укладеного між ВАТ "Донецький завод хімічних
реактивів" та Профспілкою ВАТ "Донецький завод хімічних
реактивів" (том 1 а.с. 77).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 12.04.2007 р. задоволені позовні вимоги ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" та Державної податкової
інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька до Профспілки ВАТ "Донецький
завод хімічних реактивів", визнано недійсним договір дарування від
15.08.2000 р., укладений між ВАТ "Донецький завод хімічних реактивів"
та Профспілкою ВАТ "Донецький завод хімічних реактивів".

Постановою Вищого господарського
суду України від 11.12.2007 р. рішення господарського суду Донецької області
від 12.04.2007 р. було скасовано, а справа передана на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Під час нового розгляду справи,
ухвалою господарського суду Донецької області від 25.02.2008 р., зокрема,
залучено до часті у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору з боку відповідача СПД ОСОБА_2, СПД ОСОБА_1 та залучено
до участі у справі прокурора Куйбишевського району м. Донецька.

26.02.2008 р. до господарського
суду Донецької області надійшли пояснення третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору -ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька, в яких
податкова інспекція просила визнати недійсним договір дарування від 15.08.2000
р. між ВАТ "Донецький завод хімічних реактивів" та Профспілкою ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів", посилаючись на приписи статей
216, 227, 388 Цивільного кодексу України, статтю 8 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", з огляду на те, що передана за спірним договором база
відпочинку "Хімік" знаходилась у податковій заставі

14.03.2008 р. від представника
третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до господарського суду надійшла заява про
застосування позовної давності (том 2 а.с. 37-40).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 21.03.2008 р. (суддя Будко Н.В.) у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої
інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи
з того, що позивач уклав оспорюваний договір 15.08.2000 р., і саме з цього часу
він знав або повинен був знати про передачу бази відпочинку відповідачу, тобто
виходячи з вимог статті 71 Цивільного кодексу УРСР, який підлягає застосуванню
до спірних правовідносин, у разі, якщо позивач
та третя особа вважають, що з укладанням цього договору були порушені їх
права та інтереси, вони повинні були звернутись до суду з вимогами про захист свого
порушеного права у межах строку позовної давності до 15.08.2003 р., однак
позивач звернувся до суду з позовною заявою лише 20.03.2007р., а ДПІ у
Куйбишевському районі м.Донецька
12.04.2007 р., тобто поза межами строку позовної давності, позивач не надав
суду будь-яких доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску
строку позовної давності.

Крім того, судом першої інстанції
було зазначено, що у розширеному витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, яким позивач та ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька підтверджують
факт наявності у податковій заставі бази відпочинку "Хімік", жодного
посилання на те, що зазначена база відпочинку знаходиться у податковій заставі
немає.

За апеляційними скаргами ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" та у Куйбишевському районі м. Донецька,
Донецький апеляційний господарський суд (судді: Акулова Н.В., Гези Т.Д.,
Запорощенко М.Д.), переглянувши рішення господарського суду Донецької області
від 21.03.2008 р. в апеляційному порядку, постановою від 19.05.2008 р. залишив
його без змін з тих же підстав.

ВАТ "Донецький завод хімічних
реактивів" подало до Вищого господарського суду України касаційну  скаргу, в якій просить рішення господарського
суду Донецької області від 21.03.2008 р. та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 19.05.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням
та неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального
права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що
судами було неправильно застосовано норми статей 71, 76, 80 Цивільного кодексу
УРСР, оскільки зазначивши, що кінцевий термін права на подання позову
15.08.2003 р., з моменту укладення оспорюваного договору, суди не врахували
того, що право на позов виникло в інший час ніж дата укладення договору.

Крім того, на думку заявника
касаційної скарги, судами не було враховано, що податкова застава бази
відпочинку "хімік" була встановлена на підставі закону, а тому
неправомірно не застосовані пункти 2 та 5 Указу Президента України "Про
заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунки з бюджетними та
державними цільовими фондами", якими встановлено порядок виникнення
податкової застави, та обмеження щодо здійснення розпорядження заставленим
майном боржника.

ДПІ у Куйбишевському районі м.
Донецька також подала до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в
якій просить судові рішення у справі скасувати, та прийняти нове рішення, яким
визнати недійсним договір дарування від 15.08.2000 р., укладений між ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" та Профспілки ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів", обґрунтовуючи доводи касаційної
скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі скаржник,
зокрема, зазначає, що ВАТ "Донецький завод хімічних реактивів" мав
заборгованість з платежів до бюджету, а тому з метою захисту інтересів
бюджетних споживачів його активи, як платника податків, що має податковий борг,
були передані у податкову заставу.

Заявник, посилаючись на приписи
статті 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та Указ
Президента України "Про заходи щодо підвищення відповідальності за
розрахунки з бюджетними та державними цільовими фондами" зазначав, що
відчуження майна та майнових прав, які перебувають у податковій заставі, може
здійснюватись лише за письмовою згодою органів державної податкової служби,
проте ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька такої згоди позивачу не
надавала.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові колегія
суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є вимога ВАТ "Донецький завод хімічних
реактивів" про визнання недійсним договору дарування від 15.08.2000 р.,
укладеного між позивачем та Профспілкою ВАТ "Донецький завод хімічних
реактивів", з посиланням, зокрема, на приписи статті 8 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"  з
огляду на те, що на момент укладення спірної угоди все майно та майнові активи
ВАТ "Донецький завод хімічних реактивів" знаходились у податковій
заставі, а договір укладено без узгодження із державною податковою інспекцією.

Статтею 15 Цивільного кодексу
України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який
не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому
способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом пункту 8.1 статті 8
Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами" право податкової застави
виникає у податкового органу, якому активи платника податків, що має податковий
борг, передаються у податкову заставу.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що право на звернення до суду у разі невиконання
відповідачем в зв'язку з податковою заставою обов'язку дотримання обмежень
встановлених пунктом 8.6 статті 8 вказаного Закону належить саме податковому
органу.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи, третя особа із самостійними вимогами на предмет спору - ДПІ
у Куйбишевському районі м. Донецька  також
у позовній заяві просила визнати недійсним договір дарування від 15.08.2000 р.,
укладеного між позивачем та Профспілкою ВАТ "Донецький завод хімічних
реактивів", з посиланням, зокрема, на приписи статті 8 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"  з
огляду на те, що на момент укладення спірної угоди все майно та майнові активи
ВАТ "Донецький завод хімічних реактивів" знаходились у податковій
заставі, а договір укладено без узгодження із державною податковою інспекцією.

Під час здійснення судового
розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що з
розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, яким позивач
та ДПІ у Куйбишевському районі  м.
Донецька підтверджують факт наявності у податковій заставі бази відпочинку
"Хімік", жодного посилання на те, що зазначена база відпочинку
знаходиться у податковій заставі немає. Зокрема, зазначено, що об'єктом
обтяження є невизначене майно все рухоме майно і майнові права, тоді як база
відпочинку "Хімік" є нерухомим майном.

При цьому, судами було визнано
безпідставними посилання скаржників в підтвердження належності вказаного доказу
на спільний наказ Міністерства юстиції України та Державної податкової  адміністрації України  № 9/5/59 від 07.02.2003року "Про
реєстрацію податкових  застав нерухомого
майна", оскільки даний документ набув чинності після укладання спірного
договору від 15.08.2000р., а також зазначено, що статтею 19 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" передбачено, що стаття 8 вказаного Закону
набирає чинності з 01.10.2001 р., тобто, на момент укладання оспорюваного
договору стаття 8 Закону не набрала чинності. У зв'язку з чим суди дійшли
висновку, що Витяг наданий з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, тоді
як база відпочинку "Хімік" є нерухомим майном, не є належним доказом
того, що спірне нерухоме майно знаходилось на час укладання договору у податковій
заставі.

Разом з цим судова колегія вважає
за необхідне зазначити, що коли суд на підставі досліджених у судовому
засіданні доказів встановить, що право позивача, про захист якого він просить
відповідачем не порушено,, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову
саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності.

А тому, враховуючи викладене,
колегія суддів вважає погоджується з висновком судів першої та апеляційної
інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ВАТ "Донецький завод
хімічних реактивів" та ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька про
визнання недійсним договору дарування від 15.08.2000 р., укладеному між ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" та Профспілкою ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" з підстав, викладених у цій
постанові.

Викладені у касаційній скарзі інші
доводи заявника є такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких
за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу
України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, касаційна
інстанція вважає прийняті у справі рішення та постанову таким, що відповідають
нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи
скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119,
статтями 1115, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Рішення господарського суду
Донецької області від 21.03.2008 р. та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 19.05.2008 р. у справі № 20/88пд господарського суду
Донецької області залишити без змін.

Касаційні скарги ВАТ
"Донецький завод хімічних реактивів" та ДПІ у Куйбишевському районі
м. Донецька - без задоволення.

Головуючий суддя                                                                                  Т.
Дроботова

Судді:                                                                                                        Н.
Волковицька

Т. Гоголь