ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2008 р. Справа № 8/120-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Хом'якової В.В. при секретарі Реві Д. І., розглянувши у відкритому судовому засіданнісправу

за позовом прокурора Великолепетиського району Херсонської області в особі Великолепетиської міжрайонної державної податкової інспекції у Херсонській області

до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Шлях Волі"

про стягнення 64644 грн. 66 коп.

за участю представників сторін:

прокурор - павленко І. В., посвідчення № 58.

від позивача - СДПІ Кошель А.Л. дов. №3/10-001 від 08.01.08 р.; нач. від. Тринкаль Г. М. дов. від 11.03.2008р. № 8/10/01.

від відповідача - голова сільськогосподарського виробничого кооператива Сапронова Н.М. виписка з протоколу №10 від 02.12.06 р., представник Невмивака П.Д. дов. №59 від 27.02.08 р.

Прокурор Великолепетиського району Херсонської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Великолепетиської міжрайонної державної податкової інспекції з позовом про стягнення 64644 грн. 66 коп. заборгованості по податку з доходів фізичних осіб з сільськогосподарського виробничого кооперативу „Шлях волі” станом на 21.01.08. В позові зазначено, що СВК є податковим агентом, оскільки здійснює виплати доходів громадянам у вигляді зарплати та орендної плати, подає до податкового органу довідки форми № 1-ДФ „Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку”. Факт та розмір податкового боргу встановлений актом перевірки від 24.10.07.

Сільськогосподарський виробничий кооператив „Шлях волі” проти позову заперечує, мотивуючи тим, що прокурором пропущений строк позовної давності для стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб в сумі 64644 грн. 66 коп., яка виникла в 2004 році. Внаслідок форс-мажорних обставин кооперативу був списаний безнадійний податковий борг з податку з доходів фізичних осіб станом на 01.07.04 в розмірі 109108 грн. 48 коп. Платежі другого півріччя 2004 року кооперативом не сплачувались. Посилається на те, що поточні платежі на протязі 2006-2007 рр. кооператив сплачує щомісячно в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачем подано клопотання про застосування приписів ст. 100 КАС України щодо наслідків пропуску строку звернення до адміністративного суду, у зв’язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, прокурора, суд

в с т а н о в и в:

Сільськогосподарський виробничий кооператив „Шлях волі” є юридичною особою, здійснює виплати фізичним особам у формі зарплати та орендної плати. Згідно з пп. 1.15 ст. 1 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” № 889-1У від 22.05.03 (далі –Закон № 889) на відповідача покладено обов'язок нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету, вести податковий облік і подавати податкову звітність. Щоквартально відповідач подає до податкового органу розрахунок на протязі 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу.

Прокурором наданий розрахунок ціни позову, з якого вбачається, що борг по даному податку станом на 01.07.2006 склав 204238 грн. 77 коп., протягом року з липня 2006 по червень 2007 року відповідач повинен був перерахувати до бюджету 152554 грн. 21 коп. податку, фактично перерахував 292148 грн. 32 коп. Розрахунку суми 64644 грн. 66 коп. ні прокурор, ні позивач суду не надав, представники прокуратури та позивача не надали пояснень, за які звітні періоди виник борг, який є предметом спору. В якості доказу несвоєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб прокурор надав суду акт від 24.10.07 № 132/2301/14115184 виїзної планової перевірки СВК з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.06 по 30.06.07. В акті зазначені порушення при нарахування податку з доходів фізичних осіб, податківцями донараховано 1888 грн. 17 коп. податку з доходів фізичних осіб. Також прокурором надана суду довідка від 24 жовтня 2007 року № 28/170/14115184 виїзної планової перевірки СВК „Шлях волі” з питань справляння податку з доходів фізичних осіб за період з 01.07.2006 по 30.06.07, зміст даної довідки свідчить про те, що заборгованість станом на 01.07.06 відповідача по даному податку складає 204238 грн. 77 коп., нараховано 152554,21 грн., перераховано до бюджету 173707 грн. 96 коп., залишок станом на 30.06.07 складає 183085 грн. 02 коп. За несвоєчасне перерахування податку до бюджету нараховано 13863 грн. 67 коп. пені. З доданого до довідки додатку № 11 розрахунку повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податків з доходів фізичних осіб вбачається, що платежі кооперативу по даному податку, здійснені протягом 2007 року податкова інспекція зарахувала в рахунок погашення заборгованості грудня 2004 року та січня - серпня 2005 р.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що кооперативом не сплачені платежі за періоди липень 2006 року –червень 2007 року включно.

Стосовно порушення позивачем процесуальних строків для звернення із позовною заявою, то суд зазначає, що перебіг строків позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про обставини сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2 півріччя 2006 року та 1 півріччя 2007 року податкова інспекція дізналась лише під час проведення перевірки податковим органом, результати якої зазначені в акті перевірки від 24.10.2007 N 132/2301/14115184. Раніш виявити будь-які порушення позивач не міг, оскільки картки особових рахунків даного податку податковим органом не ведуться, подання податкових декларацій чи розрахунків з даного платежу не передбачено, узгодження суми податкового зобов'язання з прибуткового податку не відбувається. Із цього випливає, що строк давності з вимогою про стягнення суми податку з доходів фізичних осіб за період 2-е півріччя 2006 року - 1 півріччя 2007 року позивачем не пропущений, оскільки порушення було виявлено 24 жовтня 2007 року.

Для стягнення заборгованості по податку з доходів фізичних осіб за друге півріччя 2004 року прокурором дійсно пропущений термін звернення до суду. але ні прокурор, на позивач не просить стягнути заборгованість 2004 року, тому суд не розглядає питання нарахування відповідачем та сплати податку з доходів фізичних осіб за 2004 рік.

Відповідно до статті 2 Закону України від 22 травня 2003 року N 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" платниками податку з доходів фізичних осіб є резиденти, які отримують як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи, та нерезиденти, які отримують доходи з джерелом їх походження з території України. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець, який виплачує такі доходи на користь платника, зокрема особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету оподатковуваних доходів з джерелом їх походження з України - податковий агент (пп. 17.1 ст. 17 Закону N 889). В даному випадку платники цього податку –працівники позивача, звільнені від обов'язку подавати до податкового органу податкову декларацію, розрахунок, замість них позивач подає до ДПІ звітність - податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ.

Пунктом 20.2 ст. 20 Закону N 889 визначено осіб, які несуть відповідальність за порушення норм цього закону. Так, фінансово відповідальними за порушеннями норм Закону N 889 є такі особи:

- при порушенні нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податків, що здійснюються особами, визначеними податковими агентами, - такі особи;

- при порушенні правил сплати податку з чистого річного оподатковуваного доходу платника податку - такий платник податку.

Податковим агентом, тобто особою, яка нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, є відповідач.

Статтею 1 Закону № 2181 визначено, що податкова декларація, розрахунок –це документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов’язкового платежу), податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України; податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), узгоджене платником податків або встановлене судом (арбітражним судом), але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання; примусове стягнення - звернення стягнення на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу, без попереднього узгодження його суми таким платником податків; орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи із забезпечення погашення податкового боргу у межах компетенції, встановленої законами.

Оподаткування податком з доходів фізичних осіб не передбачає подання податкових декларацій з даного платежу, податковий розрахунок ф. № 1ДФ не є декларацією в розумінні Закону № 2181, тобто, узгодження суми податкового зобов'язання з даного податку не відбувається, і картки особових рахунків зазначеного податку податковим органом не ведуться, що не заперечується податковою інспекцією. Із зазначеного випливає, що заборгованість із сплати прибуткового податку не є ані узгодженою сумою податкового зобов'язання, ані податковим боргом. Про це також свідчить зокрема відсутність факту направлення платнику податків податкових вимог, застосування податкової застави.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що застосовувати норми п. 7.7 ст. 7 Закону № 2181-Ш, які регламентують порядок погашення податкового боргу, також не можна. Суд приймає до уваги, що за спірний період платежі відповідача перевищували суми податків з доходів фізичних осіб, які зазначені у формах № 1 ДФ. В платіжних дорученнях про перерахування податку зазначені звітні періоди, за які перераховується податок з доходів фізичних осіб. Даний факт зафіксовано і в довідці податкової інспекції від 24 жовтня 2007 року № 28/170/14115184. Податковий орган заперечує право платника податків щодо вибору черговості перерахування податку з доходів фізичних осіб, вважає, що у платника податків відсутнє право погашати податкові зобов'язання, що мають більш пізні граничні терміни сплати, за наявності в нього непогашених сум податкових зобов'язань з більш ранніми термінами сплати та накопичувати таким чином борг за період, що пройшов. Дійсно, Закон № 2181 чітко встановлює обов'язок платника податків сплатити узгоджену суму податкового зобов'язання та терміни її сплати. Зокрема, Законом передбачений обов'язок платника податків сплатити: - узгоджену суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного терміну, або у терміни, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про їх нарахування. ДПІ посилається на п.7.7 ст.7 Закону № 2181-ІІІ, за змістом якого податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. Але доводи позивача суд не приймає з огляду на відсутність у відповідача податкових зобов'язань та податкових боргів з даного податку.

Державний орган, має право звертатись до суду у випадках, передбачених законодавчими актами України Для органів державної податкової служби таким законодавчим актом є Закон України "Про державну податкову службу в Україні" статтею 2 якого визначено, що основним завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів, а також неподаткових доходів, установлених законодавством. У розділі П цього Закону міститься перелік покладених на органи державної податкової служби функцій, до яких, зокрема, відноситься здійснення контролю за додержанням законодавства про податки, інші платежі за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Даний закон не передбачає права органу ДПС звертатись до суду з позовами про стягнення з податкових агентів несвоєчасно перерахованого податку іншого платника податку (фізичної особи). Ці правовідносини регулює Закон «Про оподаткування доходів фізичних осіб». Проте зміст Закону N 889 не містить будь-яких даних стосовно заборони платнику податків перераховувати податок з доходів фізичних осіб за поточний період при наявності неперерахованого податку за попередні квартали. Цей закон також не встановлює порядку та механізму примусового стягнення несвоєчасно перерахованого податку з підприємства - податкового агента, і в жодному разі не дає повноважень контролюючому органу - податковій службі здійснювати будь-які дії стосовно визначення черговості сплати даного податку, змінювати призначення бюджетного платежу та без згоди платника розпоряджатись його коштами. ДПІ та прокурор не надали суду нормативних документів, якими визначено законність застосованого до кооперативу порядку, за яким податкова інспекція в односторонньому порядку навіть без будь-яких повідомлень податкового агента здійснювала зарахування поточних платежів в рахунок погашення попередніх платежів. Приписи Закону 2181 суд не застосовує, оскільки цей закон передбачає порядок стягнення саме податкового боргу, до якого податок з доходів фізичних осіб не відноситься.

На підставі викладеного, суд вважає, що за період, який вказаний в позові –2- півріччя 2006 року - 1 півріччя 2007 року відповідач виконав свій обов'язок щодо своєчасного перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб. СВК подавав розрахунки ф. 1 ДФ за спірний період, своєчасно сплачував податки, відображені у цих формах. Наявність боргу за інші податкові періоди не може бути підставою для позбавлення права платника податків виконати належним чином обов'язок зі сплати поточних зобов'язань до бюджету. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади зобов'язані діяти в межах своїх повноважень, у спосіб, передбачений законами України. Державний контролюючий орган, яким є і податковий орган, не має повноважень змінювати цільове призначення коштів, у тому числі зі сплати податку з доходів фізичних осіб, який утримується та перераховується до бюджету податковим агентом.

Стан сплати податку з доходів фізичних осіб за попередні періоди ( в тому числі 2 півріччя 2004 року) не є предметом даного спору, оскільки суд не має права змінювати позовні вимоги замість позивача та прокурора та виходити за межі позовних вимог .

За таких підстав суд відмовляє в задоволенні позову.

Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 159, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Хом'якова

Постанову складено у повному обсязі

та підписано 17 березня 2008 року.