ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 березня 2008 р.

№ 2-10/9434.1-2007 (2-8/8407-2005)

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О.,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.,

розглянувши касаційну скаргу державного підприємства “Ялтакурорт” закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця” на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08-12.11.2007 р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.12.2007 р. у справі № 2-10/9434.1-2007 за позовом закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями “Яліта”, м. Ялта до Ялтинської міської ради, м. Ялта, виконавчого комітету Ялтинської міської ради, м. Ялта, державного підприємства “Ялтакурорт” закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця”, м. Ялта, тресту “Спецкаучукрембуд”, м. Казань за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів –товариства з обмеженою відповідальністю “Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління “Чернігівліфт-2”, м. Чернігів про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Зареєстрована господарським судом Автономної Республіки Крим 23.01.2008 р. касаційна скарга державного підприємства “Ялтакурорт” закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця” на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08-12.11.2007 р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.12.2007 р. у справі № 2-10/9434.1-2007 за позовом закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями “Яліта”, м. Ялта до Ялтинської міської ради, м. Ялта, виконавчого комітету Ялтинської міської ради, м. Ялта, державного підприємства “Ялтакурорт” закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця”, м. Ялта, тресту “Спецкаучукрембуд”, м. Казань за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів –товариства з обмеженою відповідальністю “Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління “Чернігівліфт-2”, м. Чернігів про визнання права власності, яка надійшла до Вищого господарського суду не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню з таких підстав.

В порушення вимог частини 3 статті 111 Господарського процесуального кодексу України, заявником не надано належних доказів повноважень Поповича І.Я.

Згідно статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

До скарги заявником додано не засвідчену ксерокопію довіреності.

Також, в порушення вимог частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України заявником не надано доказів направлення копії касаційної скарги відповідачу –тресту “Спецкаучукрембуд”, м. Казань, Росія.

До касаційної скарги особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати прямий доказ про направлення іншим учасникам судового процесу копії касаційної скарги. При пересиланні поштового відправлення, таким прямим доказом є опис вкладення та інші докази.

Скаржником надано поштовий документ, з якого не вбачається про направлення саме копії касаційної скарги.

Державним підприємством “Ялтакурорт” закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця” подано касаційну скаргу про скасування рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08-12.11.2007 р. та постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.12.2007 р.

Скаржником при подачі касаційної скарги не сплачено державне мито у встановленому розмірі, що є порушенням частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту “а” пункту 2 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” (в редакції Закону № 3096-III від 07.03.2002 р.), державне мито із позовних заяв майнового характеру сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 (17 х 6 = 102) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 (17 х 1500 = 25 500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (підпункт “а” пункту 2 статті 3 в редакції Законів № 1244-XIV від 18.11.1999 р., № 1657-III від 20.04.2000 р., № 2505-IV від 25.03.2005 р. –опубліковано в Урядовому кур’єрі 31.03.2005 р.).

При цьому, підпунктом “г” пункту 2 статті 3 зазначеного Декрету встановлено, що із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Сума позовних вимог становить 36232712грн., тому державне мито повинно бути сплачено у сумі 12750грн.

Скаржником за квитанцією № 29601/з198 від 21.01.8008 р. сплачено державне мито - 850 грн.

Водночас, заявник має право повторно подати касаційну скаргу у встановленому законом порядку.

Допущені скаржником порушення є підставою для повернення касаційної скарги відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 111, пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 08-12.11.2007 р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.12.2007 р. у справі № 2-10/9434.1-2007 повернути державному підприємству “Ялтакурорт” закритого акціонерного товариства “Укрпрофоздоровниця”.

Судді:

Ж. Бернацька

Н. Мележик

О. Подоляк