ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.08 р.
Справа № 44/344пд

Господарський суд Донецької
області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко
Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою
товариства з обмеженою відповідальністю „Авто Медіа Груп” (представник
Мілявський Є.В., довіреність 10/2007 від 01.06.07 року), до суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2,
довіреність 3368 від 14.06.07 року), про:

·          визнання недійсним деклараційного
патенту № НОМЕР_1 „Пересувний рекламний пристрій”;

·          визнання недійсним деклараційного
патенту № НОМЕР_2 „Пересувний рекламний пристрій”;

·          визнання недійсним ліцензійного
договору від 11.08.07 року № 282, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Авто Медіа Груп” (далі - Фірма) звернулося до суду з позовом
до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі -
Підприємець) про визнання недійсним деклараційного патенту НОМЕР_1 „Пересувний
рекламний пристрій” () (далі - Патент НОМЕР_1), про визнання недійсним
деклараційного патенту НОМЕР_2 „Пересувний рекламний пристрій” () (далі -
Патент НОМЕР_2), а також про визнання недійсним ліцензійного договору від
11.08.07 року № 282, укладеного між ліцензіатом Фірмою та ліцензіаром Підприємцем
щодо надання невиключних прав на використання зазначених корисних моделей за
Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (далі - Договір).

Позовні вимоги Фірми ґрунтуються на
нормах статей 6, 7, 8, 12 та 33 Закону України „Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі”, зокрема, позивач зазначив, що Патенти НОМЕР_1 та НОМЕР_2 є
недійсними, оскільки корисні моделі, правову охорону яким надано вказаними
Патентами, не відповідають умовам патентоздатності, є частиною існуючого в
світі рівня техніки та не є новими, оскільки вже багато років використовуються
відкритим акціонерним товариством „Горьківський автомобільний завод”,
відповідач не є винахідником, оскільки ідею корисних моделей вкрадено у ТОВ
„Укрнафта” (що суперечить публічному порядку), корисні моделі за Патентами
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 не є промислово придатними, описи винаходу є неясними та
неповними, а суть винаходу в описах до корисних моделей - не розкрита. Окрім
того, позивач вважає, що у формулі корисних моделей за Патентами НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 присутні ознаки, яких не було на момент подання відповідних заявок.
Сукупність зазначених порушень чинного законодавства, на думку Фірми, є
підставою для визнання Патентів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 недійсними, а також для
визнання в порядку частини 1 статті 203 та статті 215 ЦК України недійсним і
Договору, предметом якого є передача прав на корисні моделі за оспорюваними
Патентами.

Представник позивача в судових
засіданнях підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив
проти позову, зазначивши, що відповідачем жодним чином не доведено відсутності
у корисних моделей за Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ознак нових, промислово
придатних моделей, а також не доведено факту розробки запатентованої корисної
моделі раніше, ніж це зробив Підприємець. Решту посилань позивач Підприємець
вважає необґрунтованими з доказової точки зору, через що відповідач просив суд
відмовити у задоволенні позову Фірми.

Суд за ініціативи Фірми у порядку
статей 41-42 ГПК України та з урахуванням положень рекомендацій Президії Вищого
господарського суду України від 10.06.04 року № 04-5/1107 „Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної
власності”, призначив судову патентознавчу експертизу з питань, пов'язаних з
правами інтелектуальної та промислової власності, роз'яснення яких потребує
спеціальних знань патентного повіреного.

Висновком судового експерта
Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 5720/30 від
27.12.07 року встановлено наступне:

1.корисні моделі за Патентами
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідають умовам патентоздатності;

2.у формулі корисної моделі за
Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та у заявках від 30.05.06 року та 30.06.06 року -
наведені одні й ті самі за обсягом ознаки;

3.формула корисних моделей за
Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 викладена ясно та стисло;

4.опис корисних моделей за
Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 розкриває суть корисної моделі настільки ясно та
повно, щоб його зміг здійснити відповідний фахівець;

5.корисні моделі за Патентами
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 є промислово придатними;

6.корисні моделі за Патентами
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на момент подання заявок не були новими та не були частиною
рівня техніки.

Вислухавши в судовому засіданні
представників сторін, дослідивши матеріали справи, висновок експерта та
оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що у
задоволенні вимог Фірми слід відмовити виходячи з наступного.

В порядку, передбаченому статтями
12, 22 та 25 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”,
Підприємець (резидент України) 30.05.06 року та 30.06.06 року подав заявки на
одержання патенту на корисну модель „Пересувний рекламний пристрій”, відмітна
частина формули якої полягає здебільшого у як наземний транспортний засіб для
подавання рекламної інформації, який містить на спеціальній платіформі
вертикально розміщені рами з набором тригранних призм з механізмами повороту
призм, а також патенту „Пересувний рекламний пристрій” формула відмітної
частини якого сформульована таким чином, що визначає корисну модель як наземний
транспортний засіб для подавання рекламної інформації, який містить спеціальну
платформу зі стабілізатором поперекової стійкості, на якій закріплено нерухомий
демонстраційний засіб. Реєстрація Патентів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на ці корисні
моделі та оприлюднення відомостей про видачу Патентів здійснено 17.07.06 року
та 15.08.06 року відповідно в бюлетенях Державного департаменту інтелектуальної
власності Міністерства освіти та науки України №№ 7 та 8.

За приписами статті 28 Закону
України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”, права Підприємця,
підтверджені Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, почали діяти з 17.07.06 року та
15.08.06 року відповідно.

11.08.07 року ліцензіар Підприємець
та ліцензіат Фірма уклали Договір, згідно розділів 1-3 та 8 якого Підприємство
надає на термін одного року Фірмі невиключне право на використання корисних
моделей за Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, зі щомісячною виплатою роялті у
розмірі 15'000 грн.

Фірма не довела суду належними та
допустимими доказами наявності хронологічно більш ранньої розробки корисних
моделей, ідентичних корисним моделям за Патентами №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2. До
того ж, приписи статті 11 Закону України „Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі” та статті 4 Паризької Конвенції про охорону промислової
власності від 20 березня 1883 року, яка набула чинності для України 25.12.91
року (далі - Паризька Конвенція) передбачають гіпотетичну можливість створення
корисної моделі двома чи більше винахідниками незалежно один від одного, при
цьому пріоритет прав визначається за тим винахідником, який раніше подав
відповідну заявку до Державного департаменту інтелектуальної власності
Міністерства освіти та науки України.

Однак, суду не надано доказів
одночасної наявності на розгляді Державного департаменту інтелектуальної
власності Міністерства освіти та науки України заявок Підприємця та інших
суб'єктів (ВАТ „Горьківський автомобільний завод”, ТОВ „Укрнафта”, Фірми тощо),
через що суд вважає необґрунтованими доказово посилання Фірми на порушення прав
інтелектуальної власності ТОВ „Укрнафта” або інших осіб з боку Підприємця.

Спростування Фірмою наявності ознак
промислової придатності корисних моделей за Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 - не
береться судом до уваги, оскільки промислова придатність (застосовність)
корисних моделей за Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 є очевидною виходячи з
визначеної цими Патентами сфери застосування - рекламна діяльність в галузі
надання послуг та продажу товарів, а також транспортна діяльність. При цьому
промислова придатність - це можливість застосування винаходу за допомогою
технічних засобів у певному масштабі, яка виключає можливість суто теоретичного
застосування запропонованого рішення.

Відповідно до норм частини 3 статті
1 Паризької Конвенції, вислів „промислова власність” розуміється в найбільш
широкому значенні і розповсюджується не тільки на промисловість і торгівлю у
власному значенні слова, але також і на галузі сільськогосподарського
виробництва і добувної промисловості та на всі продукти промислового чи
природного походження. Подібне тлумачення визначенню промислової власності та
застосовності дає також і розділ 116 Модельного закону Всесвітньої організації
інтелектуальної власності по охороні прав на винаходи для країн, що
розвиваються.

Рішення корисних моделей за
Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 не вважається суто теоретичним і самою Фірмою,
оскільки умови розділів 1-3 Договору прямо вказують на намагання Фірми
використати спірні корисні моделі у власній господарській діяльності в сфері
надання рекламних послуг з метою отримання за це грошової винагороди.

Промислова придатність та
патентоздатність корисних моделей за Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, їх новизна
та непідпадання під критерії частини рівня техніки - визначені і висновком
судового експерта № 5720/30 від 27.12.07 року. До того ж, посилання Фірми на
використання Підприємцем корисних моделей, які не є новими, тобто є частиною
рівня техніки - також не підтверджені жодними належними та допустимими доказами
(публікації, наукові роботи тощо). Згідно імперативних приписів частини 4
статті 7 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі” рівень
техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати
подання заявки, втім загальнодоступних в світі відомостей про корисну модель за
Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 станом на 30.05.06 року та 30.06.06 року
відповідно - суду не продемонстровано.

Крім того,  статтею 4bis Паризької Конвенції прямо
зазначено, що патенти, заявки на які подані у різних країнах Союзу громадянами
країн Союзу, є незалежними від патентів, одержаних на той самий винахід в інших
країнах, які входять або не входять до країн Союзу.

Посилання позивача на порушення
Патентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 приписів статей 12 та 33 Закону України „Про
охорону прав на винаходи і корисні моделі” стосовно наявності у формулі
корисних моделей ознак, яких не було у поданих заявках, неясності формули
корисної моделі, неясності та неповноти опису корисної моделі та нерозкриття у
описі суті винаходу - повністю спростовані висновком судового експерта №
5720/30 від 27.12.07 року.

З огляду на наведене, оцінюючи у
сукупності всі вищенаведені факти та обставини, суд вважає необґрунтованими
доказово вимоги Фірми щодо визнання Патентів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 недійсними, а
також відмовляє у задоволенні вимог щодо визнання недійсним Договору, єдиною
підставою недійсності якого позивач пов'язує саме з недійсністю Патентів
НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Таким чином, причиною відмови у
задоволенні позову є доказова безпідставність вимог позивача та спростування
обґрунтувань позову Фірми висновком судового експерта № 5720/30 від 27.12.07
року.

Відповідно до статті 49 ГПК
України, державне мито, витрати на проведення судової експертизи та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на
Фірму.

На підставі ст.ст.328, 392, 423,
431 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 7, 8, 11, 12, 24, 25, 33, 34, 35 Закону України
„Про охорону прав на винаходи і корисні моделі”, ст.ст.1, 4, 4bis Паризької
Конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, керуючись
ст.ст.1, 22, 27, 33, 36, 41-43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову
товариства з обмеженою відповідальністю „Авто Медіа Груп” до суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про визнання недійсним
деклараційних патентів НОМЕР_1 „Пересувний рекламний пристрій” та НОМЕР_2
„Пересувний рекламний пристрій”, а також про визнання недійсним ліцензійного
договору від 11.08.07 року № 282.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „Авто Медіа Груп” на користь Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз вартість судової експертизи № 5720/30 від 27.12.07
року згідно рахунку № 1630 від 28.12.07 року у розмірі 902,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя
Мєзєнцев Є.І.

Надруковано
у 3 примірниках:

1
-позивачу

2
-відповідачу

3
-господарському суду Донецької області