ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.08 Справа № 29/7

За позовом:

товариства з обмеженою відповідальністю „Укравтозапчастини”, м. Київ,

до відповідача:

Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця”, м. Львів,

про:

стягнення 509’295,05 грн.

Суддя М. Синчук

За участю представників:

позивача:

Карпенко О. М. –дов. №1379 від 28.08.2007 р.,

відповідача:

Кречетова Л. І. –дов. від 01.01.2008 р. №НЮ-32.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю „Укравтозапчастини” до Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця” про стягнення 509’295,05 грн. Ухвалою від 29.12.2007 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 11.02.2008 р. Розгляд справи відкладено на 18.02.2008 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов Договору поставки №ДГ-0020-184/07 від 04.05.2007 р. внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 451’300,00 грн. Крім того, відповідачу нараховано 19’770,65 грн. пені, 34’517,40 грн. інфляційних збитків, 3’707,00 грн. –3% річних.

В судовому засіданні 11.02.2008 р. відповідачем подано відзив на позов, з якого убачається наступне. Основний борг в сумі 451’300,00 грн. погашено повністю. Просить зменшити суму пені на підставі ст. 233 ГК України. Крім того, просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення інфляційних збитків та 3% річних.

В судовому засіданні 11.02.2008 р. позивачем подано уточнення позовної заяви. Повідомляє про повне погашення основного боргу відповідачем та наполягає на стягненні 23’133,76 грн. пені, 44’557,65 грн. інфляційних збитків, 4’337,58 грн. –3% річних.

Вислухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі укладено Договір поставки №ДГ-0020-184/07 від 04.05.2007 р. (надалі –Договір), за яким постачальник (позивач у справі) зобов’язується поставити та передати у власність, а покупець (відповідач у справі) прийняти й оплатити продукцію в асортименті та кількості відповідно до Специфікації до даного договору, що є невід’ємною його частиною.

Факт поставки підтверджується долученими до матеріалів справи накладними, довіреностями на отримання товару, актами приймання-передачі. Поставлену продукцію оплачено частково, в сумі 180’000,00 грн. Факт заборгованості в сумі 451’300,00 грн. основного боргу підтверджується тим, що відповідач після подання позову до суду його оплатив, про що свідчить платіжне доручення №8647 від 28.12.2007 р. на суму 451’300,00 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Пунктом 6.5 Договору передбачено право відповідача здійснювати оплату за кожну партію поставленої продукції протягом 50 банківських днів після дати поставки партії Продукції, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію, обумовлену згідно з п. 5.2 Договору. Відповідно до п. 9.5 Договору в разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченої Продукції за кожен день прострочення. Таким чином, розрахунок пені, поданий позивачем, є обґрунтованим, тому 23’133,76 грн. пені нараховано підставно.

В той же час, відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як убачається з матеріалів справи (довідка відповідача від 08.02.2008 р. №НХ-348, клопотання від 08.02.2008 р. №НХ-347), у відповідача станом на 01.01.2008 р. наявна кредиторська заборгованість в сумі 50’093,00 тис. грн. Позивачем же не подано жодного доказу, який би свідчив про заподіяння йому яких-небудь збитків у зв’язку з порушенням відповідачем виконання зобов’язання. Таким чином, суд, враховуючи наведене, а також повне погашення відповідачем заборгованості, вважає за доцільне клопотання відповідача про зменшення суми належної до сплати пені задоволити, стягнути з відповідача 7’000,00 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов’язань.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому вимоги позивача про стягнення 44’557,65 грн. інфляційних збитків, 4’337,58 грн. –3% річних, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Таким чином, відповідно до господарського законодавства інфляційні збитки та 3% річних не визнаються штрафними санкціями, а тому можливості їх зменшення не передбачено.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судові витрати слід покласти на нього.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У задоволенні позову відмовити частково.

2.          Стягнути з державного територіально-галузевого об’єднання "Львівська залізниця" (адреса: вул. Широка, 2, м. Львів, 79025; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастини" (адреса: вул. 1-го Травня, 1-а, м. Київ, 02088; ) 7’000,00 грн. пені, 44’557,65 грн. інфляційних збитків, 4’337,58 грн. –3% річних, 5’092,95 грн. відшкодування витрат на оплату державного мита, 118,00 грн. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя