Г О С П О Д А Р С Ь К И Й   С У Д
РІШЕННЯ

27 березня   2008 р.
справа № 2/27

За позовом:          товариства з обмеженою
відповідальністю „Р.Е.Й.В-Сервіс”

46010, м. Тернопіль, вул.
Текстильна, 30-а

3-я особа без самостійних вимог на
стороні відповідача

приватний підприємець ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до                    суб'єкта підприємницької
діяльності, фізичної особи-підприємця

ОСОБА_2, АДРЕСА_2.

про          розірвання
договору, стягнення коштів

Представники
сторін:

Від позивача: адвокат
ОСОБА_3 (після перерви не з'явився), директор Яблонська Е.Р. (після перерви не
з'явилася)

Від відповідача:
ОСОБА_2

Від 3-ї особи: не
з'явився

Рішення приймається після перерви, що
оголошувалася у судовому засіданні.

Заявлений позов про розірвання
договору фінансового лізингу № ФЛ-062/1 від 01.11.2006р., що укладений між
сторонами,  про стягнення з відповідача
кавоварки Брунетті  „С” 1gr, 2006 року
випуску № 0037176 вартістю  11210 грн.,
1015,7 грн.  лізингових платежів та 986,8
грн. штрафних санкцій. Позивач також просить
стягнути з відповідача 1500 грн. вартості послуг адвоката.

Відповідач подав заперечення на
позовну заяву. Відповідач зазначає, що майно передано з порушенням строку
передачі 60 днів, ним порушено процедуру відмови від договору фінансового
лізингу, всі лізингові платежі здійснені вчасно, заборгованість відсутня.

У судовому засіданні 28.02.2008р.
відповідач пояснив, що кавоварка знята відповідачем, тому повернути її  можливості немає .

Позивач подав уточнення, відповідно
до яких просить  розірвати вказаний
договір фінансового лізингу, стягнути з відповідача в користь позивача 3356
грн., з яких 2460 грн. лізингових платежів та 896 грн. штрафних санкцій, а
також 1500 грн. послуг адвоката, інші судові витрати.

Позовні вимоги розглядаються на
підставі ст. 22  ГПК України згідно з
уточненнями.

Дослідивши матеріали, суд

в с т а н о в и в:

Позов підлягає задоволенню частково,
доводи відповідача та частково позивача відхиляються з наступних підстав.

01.11.2006р. між сторонами
укладений  договір № ФЛ-062/1 фінансового
лізингу, предметом якого є придбання позивачем у власність та подальше надання
в платне користування на умовах фінансового лізингу відповідачеві предмету
лізингу для підприємницьких цілей відповідача на визначений строк за умови
сплати останнім періодичних лізингових платежів. Предметом лізингу є кавоварка
Брунетті „С” 1gr 2006 року випуску за ціною 11210 грн. (п. 1.1., специфікація
до договору).

Згідно з ст. 1 Закону України „Про
фінансовий лізинг”фінансовий
лізинг    (далі   -
лізинг)   -   це
вид цивільно-правових відносин,
що виникають із договору
фінансового лізингу. За  договором
фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується
набути у  власність  річ
у  продавця (постачальника)   відповідно
до  встановлених  лізингоодержувачем специфікацій   та
умов   і   передати
її    у    користування лізингоодержувачу  на
визначений  строк  не
менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

В силу ст. 806 ЦК України до договору
лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням
особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до п. 2.1. договору строк
користування майном становить 36 місяців з моменту підписання сторонами актів
приймання-передачі майна.

Позивач передав кавоварку Брунетті
„С” 1gr 2006 року випуску № 0037176 за актом приймання-передачі від
01.11.2006р.  Суд не приймає доводів
відповідача про передачу кавоварки за актом від 30.12.2006р. Зокрема, пунктом
3.1.1. договору передбачено сплату відповідачем позивачеві  винагороди за отримане у лізинг майно.
27.12.2006р. платіжним дорученням № 85 відповідач здійснив оплату винагороду за
отримане у лізинг майно, у т.ч. за договором № ФЛ-062/1 від 01.11.2006р. Тобто,
на момент цього платежу кавоварка   була
у відповідача.

Відповідач за умовами розділу 3
договору зобов'язався  сплачувати
позивачеві лізингові платежі відповідно до графіку (додаток № 1 до договору).

Сторонами підписаний графік сплати
лізингових платежів, відповідно до якого 01.11.2006р. відповідач мав
сплатити  2360 грн. авансового
лізингового платежу, а 02 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2006р. по
листопад 2009 року, -черговий лізинговий платіж
у розмірі 361,3 грн.

Згідно з уточненнями до позовної
заяви борг зі сплати лізингових платежів у розмірі 2460грн. виник за період
01.10.2007р. -18.03.2008р.

Проте, як зазначає позивач в
уточненнях до позовних вимог,  товариство
через уповноважену особу Критиголову В.П. в безспірному порядку 22.11.2007р.
вилучило вказану кавоварку у приватного підприємця ОСОБА_1

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК
України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не
могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Тобто, починаючи з 22.11.2007р.
відповідач не мав можливості користуватися кавоваркою. Тому з 22.11.2007р. не є
обов'язком відповідача сплачувати чергові лізингові платежі.

Оскільки відповідач не надав
доказів оплати коштів саме за період 02.10.2007р. по 21.11.2007р.  з нього на користь  позивача підлягає стягненню 590,06 грн.
лізингових платежів, а також   228,76
грн. лізингових платежів за користування предметом лізингу за період
03.11.2007р.- 21.11.2007р.

Позивач нарахував до сплати
відповідачеві штраф у розмірі 896 грн. відповідно до п. 8.2.4. договору.

Згідно з п. 8.2.4. договору
відповідач несе відповідальність за порушення своїх зобов'язань, а саме сплачує
позивачеві, зокрема за порушення процедури вилучення майна - штраф у розмірі 8%
від загальної вартості майна на момент укладення договору, вказаної у п. 3.2.
за кожен випадок такого порушення.
Проте відповідач не  вилучав
майно.

Згідно з актом
приймання-передачі  відповідач  30.01.2006р. передав  кавоварку Брунетті „С” 1gr № 0037176  без дозволу позивача приватному підприємцю
ОСОБА_1, звідки кавоварка була вилучена під час дії договору фінансового
лізингу.

Відповідно до ст. 783 ЦК
України  наймодавець має право вимагати
розірвання договору найму, якщо  наймач
без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Водночас не повна сплата і
порушення термінів оплати  не можуть бути
підставою для розірвання договору, оскільки ч. 2 ст. 7 Закону України „Про
фінансовий лізинг” визначено, що лізингодавець
має  право відмовитися від
договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу  від
лізингоодержувача  у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не  сплатив
лізинговий  платіж  частково
або  у повному обсязі та
прострочення сплати становить більше 30 днів.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України
„Про фінансовий лізинг” лізингоодержувач
має   право  відмовитися
від  договору лізингу в
односторонньому порядку,  письмово  повідомивши
про  це лізингодавця,  у  разі
якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30  днів,
за  умови,  що
договором  лізингу  не передбачено іншого строку.

Відповідач безпідставно заявою від
21.01.2008р. відмовився  від договору
фінансового лізингу, тому, як встановлено вище, предмет лізингу переданий за
актом від 01.11.2006р.

Отже позов підлягає задоволенню
частково.

Судові витрати покладаються на
сторони пропорційно задоволених вимог.
Витрати на оплату послуг адвоката стягненню не підлягають з таких
підстав.

Згідно з договором № 6122 про
надання адвокатських послуг від 10.10.2007р., що складений між позивачем та
адвокатом ОСОБА_3 вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по
результатах кожної судової інстанції та фіксується в актах про надані послуги.
Загальна вартість послуг становить 1500 грн. Відповідно до акту
прийому-передачі виконаних робіт від 28.12.2007р.  виконавець (адвокат) надав замовнику
(позивач), у т.ч.  послуги зі складання
процесуальних документів, претензій, позовних заяв до господарського суду
Чернігівської області у спорі за позовом замовника до СПД ОСОБА_2 про
розірвання договору та стягнення 13194,5 грн. Проте, позивач не заявляв позовні
вимоги про стягнення з відповідача 13194,5 грн. Позивачем заявлено про
стягнення кавоварки вартістю 11210грн., 1015,7 грн. лізингових платежів та
986,8 грн. штрафних санкцій. В сумі це становить  13212,5 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність витрат на оплату
послуг адвоката саме у цій справі.

Враховуючи викладене, а також
керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и
в:

Позов задовольнити частково.

Договір фінансового лізингу №
ФЛ-062/1 від 01.11.2006р., що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю
„Р.Е.Й.В. -сервіс” та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 -розірвати.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Р.Е.Й.В.- сервіс” (м. Тернопіль, вул. Текстильна, 30а,   код 33357798) 590,06 грн. лізингових
платежів, 90,9 грн. держмита, 61,63 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                            С.І.
Михайлюк

Повний текст рішення підписаний
28.03.2008р.

270308

31.03.08