ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2008 р.

№ 271/18-06/19

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд"

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.11.2007р.

у справі

№271/18-06/19 господарського суду Київської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консалтингова компанія "Солід"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд"

про

стягнення 253308грн.,

за участю представників:

-          позивача: Дяченко С.О., дов. від 18.02.2008р.;

-          відповідача: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2006 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична консалтингова компанія "Солід" звернулося до господарського суду з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд” про стягнення 253308 грн. заборгованості за договором №1 від 10.03.2006р. про надання юридичних послуг.

21.06.2006р. позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог на суму штрафу 1241391,82грн., що складає 50 % від загальної договірної ціни надання послуг у зв’язку з розірванням договору в односторонньому порядку з ініціативи замовника-відповідача. Всього позивач просив стягнути з відповідача 1494699,82грн.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду Київської області від 26.07.2007р. у справі №271/18-06/19 (колегія суддів у складі головуючого судді Карпечкін Т.П., суддів Маляренко А.В., Подоляк Ю.В.) в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення суду мотивовано недоведеністю надання юридичних послуг та ненаданням позивачем доказів розірвання договору за ініціативою відповідача.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.11.2007р. у справі №271/18-06/19 (колегія суддів у складі головуючого судді Мазур Л.М. суддів Агрикової О.В. Писаної Т.О.) апеляційну скаргу позивача задоволено частково, рішення господарського суду Київської області від 26.07.2007р. скасоване та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консалтингова компанія "Солід" задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консалтингова компанія "Солід" 253308грн. боргу за надані юридичні послуги; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд" 2533,08грн. витрат по сплаті державного мита за подання позову, 1266,54грн. за подання апеляційної скарги, 19,99грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, всього 3819,61грн. Задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив з доведеності надання юридичних послуг та відсутності підстав для стягнення штрафу за розірвання договору з ініціативи відповідача.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.11.2007р. у справі №271/18-06/19 скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в позові.

18.02.2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична консалтингова компанія "Солід" подало заперечення на касаційну скаргу, в яких просить постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.11.2007р. залишити без змін, а касаційну скаргу – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п.1, 6 постанови від 29.12.1976р. №11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 10.03.2006р. між сторонами укладено договір про надання юридичних послуг №1.

За умовами п.1.1, 1.2 зазначеного договору позивач прийняв на себе зобов’язання щодо підготовки, оформлення, направлення процесуальних документів, представництво інтересів відповідача в суді з питань розірвання укладених ним інвестиційних договорів, угод з третіми особами, консультацій щодо господарської діяльності відповідача.

Відповідно до п.3.2 цього договору оплата наданих позивачем послуг здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг на протязі одного банківського дня. Пунктом 4.1.3 даного договору передбачено, що Замовник –відповідач зобов’язаний протягом одного робочого дня підписати поданий Виконавцем - позивачем акт прийому-передачі виконаних робіт. Відповідно до п.5.1.4 вказаного договору у випадку не виконання Замовником умов пункту 4.1.3 цього договору вважати вказаний акт підписаним першим, який має юридичну силу і є підставою для відшкодування витрат Виконавця та сплати наданих послуг першому згідно умов цього Договору.

Відповідно до п.5.1.4 вказаного договору у випадку не виконання Замовником умов пункту 4.1.3 цього договору вважати вказаний акт підписаним першим, який має юридичну силу і є підставою для відшкодування витрат Виконавця та сплати наданих послуг першому згідно умов цього Договору.

Пунктом 8.3 названого договору сторони передбачили, що у випадку невиконання умов договору Замовником Виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, попередивши про це іншу сторону за 10 календарних днів в письмовому вигляді.

11.03.2006р. сторони уклали додаткову угоду до зазначеного договору, відповідно до якої встановлено загальну суму, що підлягає сплаті позивачу в розмірі 2482783,64грн.

03.05.2006р. позивач направив на адресу відповідача два примірники акту приймання –передачі наданих послуг від 03.05.2006р. на загальну суму 253308грн. та супровідний лист №2, в якому просив відповідача підписати вказані акти та направити один підписаний та скріплений печаткою примірник на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична консалтингова компанія "Солід", а також оплатити вартість наданих послуг згідно акту.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що за умовами договору відповідач повинен оплатити послуги після закінчення судової справи в суді першої інстанції за представництвом його представника. Щодо стягнення штрафу за розірвання договору з ініціативи відповідача, суд першої інстанції посилаючись на ст.907, ч.1 ст.651 ЦК України вказав, що відповідач не звертався до позивача в письмовій формі з попередженням щодо розірвання договору.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку правильно посилаючись на ст.193 ГК України, ст.ст.526, 629, 901 ЦК України, вказав, що відповідач не спростовував факту виконання наданих позивачем послуг за спірним договором у вигляді виготовлення вищевказаних проектів позовних заяв, що були передані відповідачу 17.03.2006р. та надіслання актів приймання-передачі наданих послуг за договором на суму 253308грн. з повідомленням про виконання вказаного обсягу робіт.

Водночас апеляційний господарський суд підставно зазначив, що вказані акти приймання-передачі наданих послуг відповідно до умов пунктів 3.2, 4.1.3, 5.1.4 спірного договору вважаються підписаними, оскільки, виходячи з приписів пункту 3.2 договору оплата наданих послуг здійснюється на підставі акту прийманні-передачі наданих послуг на протязі одного банківського дня з моменту його отримання. При цьому враховується, що відповідно до п. п. 3, 4 Додаткової угоди сторони передбачили, що види робіт та їх ціна визначається калькуляцією, яка є невід’ємною частиною даної угоди, а також дійшли згоди, що незалежно від успіху в обов’язковому порядку підлягають сплаті надані виконавцем консультацій. Виходячи з кошторису юридичних послуг по захисту інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд”, який сторони узгодили та підписали станом на 11.03.2006р. вартість наданих послуг складає 50160 доларів США (на час подання позову згідно офіційного курсу НБУ 253308грн.), яка складається з вартості консультацій та за розробку та складання позовних заяв.

Вищий господарський суд України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, здійсненим на підставі всебічного встановлення обставин справи з наданням їм належної правової оцінки, що позивачем фактично були надані зазначені юридичні послуги та докази, що підтверджують їх надання, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача боргу за надані юридичні послуги на суму 253308грн. є обґрунтованими.

Викладене свідчить про неправильність тверджень суду першої інстанції в обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Поряд з цим, суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 50% від загальної договірної ціни надання послуг у зв’язку з розірванням договору в односторонньому порядку з ініціативи відповідача у сумі 1241391,82грн. враховуючи наступне.

Позивач у своєму листі №7 від 26.05.2006р. повідомив замовника про те, що буде вважати договір достроково розірваним з ініціативи Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд".

Судом апеляційної інстанції при розгляді вимог про стягнення штрафу враховані положення ч.1 ст.651 та ст.907 ЦК України, правильно встановлено, що спірний договір є розірваним відповідно до умов п.8.3 договору, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафу у виді одноразової сплати у розмірі 50% загальної договірної ціни надання послуг у зв’язку з розірванням договору в односторонньому порядку за ініціативою відповідача згідно п. 5 додаткової угоди у сумі 1241391,82грн.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного господарського суду про те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, що стало підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.104 ГПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст.43 ГПК України, постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.11.2007р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд" не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції, у зв’язку з чим підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київвисотбуд” залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.11.2007р. у справі №271/18-06/19 залишити без змін.

Головуючий суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук