Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2008 р. Справа № 45/474-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Афанасьєв В.В., судді Бухан А.І. , Погребняк В. Я.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Гірман В.В. (копія довіреності у матеріалах справи)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача вх. № 592Х/3 на рішення господарського суду Харківської області від 11.02.08 по справі № 45/474-07

за позовом Державного підприємства "Харківський проектний інститут "Промзернопроект", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібокомбінат "Кулиничі", смт. Кулиничі, Харківська область.

про стягнення 8138,65 грн.

встановила:

Рішенням від 11.02.08 господарського суду Харківської області (суддя Калініченко Н.В.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 6340,00 грн., інфляційні в сумі 900,28 грн., пені у сумі 898,37 грн., витрати на оплату державного мита в сумі 102,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Відповідач з рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин справи, невірний розрахунок пені (а саме –неврахування положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконане), а також на те, що справу було розглянуто без участі представника відповідача, просить оскаржуване рішення скасувати.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що відповідачем не зазначено у скарзі, які саме обставини неповно з’ясовані судом першої інстанції; відповідач був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання 11.02.08; відповідачем неправильно застосовано до спірних правовідносин положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, тоді як штрафні санкції мають нараховуватися за весь час користування чужими коштами, тобто до моменту їх повернення кредитору. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача –без задоволення.

Відповідачем не виконано вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.08 щодо надання письмових пояснень в обґрунтування своєї позиції у справі, а також не направлено представника для участі у судовому засіданні та не повідомлено суд про причини його неявки. Враховуючи, що ТОВ "Хлібокомбінат "Кулиничі" належним чином повідомлено про час та місце засідання апеляційного господарського суду (відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення долучено до матеріалів справи, а.с.99), та з огляду на відсутність заперечень з боку представника позивача, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача, який не скористався своїм диспозитивним правом на участь у судовому засіданні.

Заслухавши представника позивача у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи на предмет правильності їх юридичної оцінки місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

19 вересня 2006 р. між сторонами був укладений Договір № 1868, відповідно до якого Державне підприємство "Харківський проектний інститут "Промзернопроект" (позивач) зобов’язалося виконати проектні пропозиції з розміщення складів безтарного зберігання муки для хлібозаводів № 2, № 3 на території ТОВ "Хлібокомбінат "Кулиничі" в смт. Кулиничі Харківської області вартістю 110000 грн. 26 жовтня 2006 р. сторонами була підписана Додаткова угода № 1 з виконання проектної пропозиції по розміщенню відділення просіювання і зважування муки для хлібозаводу №2 на території ТОВ "Хлібокомбінат "Кулиничі" в смт. Кулиничі, Харківської області вартістю 39200 грн. Загальна вартість робіт склала 149200 грн.

Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується відповідачем в апеляційній скарзі, позивач виконав прийняті на себе зобов’язання за вищевказаним договором і додатковою угодою до нього та передав проектну документацію, що підтверджується підписаними сторонами Актами здачі-приймання робіт № 24 від 11.10.2006 р. (рахунок-фактура №27/п від 18.09.2006 р., № 31/п від 11.10.2006 р.), № 26 від 31.10.2006 р. (рахунок-фактура № 37/п від 31.10.2006 р.), № 28 від 14.12.2006 р. (рахунок-фактура № 41/п від 14.12.2006 р.), № 31 від 29.12.2006 р. (рахунок-фактура № 33/п від 26.10.2006 р., № 42/п від 26.12.2006 р.) та накладними № 22 від 14.12.2006 р., № 23 від 15.12.2006 р., № 24 від 26.12.2006 р. про передачу проектної документації відповідачеві.

Пунктом 2.3 Договору № 1868 передбачено, що відповідач зобов’язаний здійснювати остаточний розрахунок виконаної проектної роботи по кожному етапу протягом 5 (п’яти) банківських днів після підписання акту здачі-приймання робіт.

Відповідно до наданих позивачем виписок із банку по його особових рахунках від 19.09.2006 р., 26.10.2006 р., 16.10.2006 р., 20.10.2006 р., 03.11.2006 р., 06.12.2006 р., 28.02.2007 р., 06.03.2007 р., 08.05.2007 р. відповідач частково здійснив розрахунки на суму 142860 грн. Тобто на момент подання позову заборгованість відповідача становила 6340,00 грн. (149200,00 - 142860,00 = 6340,00 грн.) по акту № 31 здачі-приймання робіт від 29 грудня 2006 р.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач направив відповідачу дві претензії від 12.07.2006 р. за вих. № 1-93/201 та вих. № 1-122/280 від 07.11.2007 р., які той отримав відповідно 17.07.2007 р. та 16.11.2007 р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення № 346794, № 544022. Відповіді на претензії відповідач не надав, борг не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Таким чином, колегія суддів відзначає, що місцевим господарським судом повністю з’ясовано обставини справи щодо наявності у відповідача основної заборгованості за договором у розмірі 6340,00 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на відсутність акту звірки між ДП «Харківський проектний інститут «Промзернопроект»та ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі».

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 19.12.07 (та повторно - ухвалою від 21.01.08) господарського суду Харківської області сторони було зобов’язано здійснити звірку розрахунків. На виконання вимог суду позивачем направлено відповідачу акт звірки для підписання, який було отримано відповідачем 05.01.08 (а.с.107 –109). Проте вказаний акт ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі»підписано не було і не надано ні суду, ні позивачеві пояснень щодо відмови підписати даний акт, заперечень з приводу суми заборгованості тощо. Тобто фактично відповідач ухилився від виконання ухвал господарського суду від 19.12.07 та 21.01.08 щодо здійснення звірки розрахунків. Отже колегія суддів не визнає обґрунтованими посилання ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі»на відсутність акту звірки, оскільки дана обставина є наслідком бездіяльності самого відповідача, а не неповноти з’ясування судом першої інстанції обставин справи (як стверджує відповідач в апеляційній скарзі),

Крім того, як уже зазначалося, заявлена позивачем до стягнення сума основного боргу 6340,00 грн. підтверджується наявними у справі матеріалами (актами здачі-приймання робіт, рахунками-фактурами, накладними, банківськими виписками), які місцевий господарський суд обґрунтовано визнав належними доказами.

Колегія суддів також враховує, що відповідачем в апеляційній скарзі (а.с.90) розраховано суму пені, що на його думку підлягає стягненню, саме виходячи з суми основного боргу 6340,00 грн. І оскільки відповідачем фактично підтверджено як наявність заборгованості перед позивачем у вищевказаному розмірі, так і факт прострочення її сплати, колегія суддів вважає дані обставини доведеними належним чином, тому відсутність підписаного обома сторонами акту звірки не є доказом неузгодженості суми боргу.

Стосовно розміру штрафних санкцій, нарахованих на суму 6340,00 грн., колегія суддів відзначає наступне.

Згідно з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідні приписи містяться також у статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов’язання, якщо він не приступив до виконання цього зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.5 Договору № 1868 передбачено, що прострочення строків оплати за виконані роботи тягне за собою право добросовісної сторони стягнути пеню з винної сторони в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочки від вартості робіт простроченого у виконанні чи оплаті (згідно календарного плану) за кожен день прострочки.

У відповідності до вищенаведених норм законодавства та умов договору позивачем здійснено обґрунтований розрахунок інфляційних у сумі 900,28 грн., а також –пені за період з 20.01.07 по 10.12.07 включно (тобто за 315 днів прострочення виконання зобов’язання) у сумі 898,37 грн. (а.с.70).

ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» заперечує проти даного розрахунку в частині нарахування пені і зазначає в апеляційній скарзі, що пеня має бути стягнута лише за 182 дні прострочення, отже її сума має становити не 898,37 грн., а 537,42 грн. При цьому відповідач посилається на частину 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Вищенаведеною нормою дійсно встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, але разом з тим - обумовлено, що лише у тому випадку, якщо інше не встановлено законом або договором.

І оскільки пунктом 5.5 Договору № 1868 передбачено стягнення пені за кожний день прострочення (без обмеження строку її нарахування), то колегія суддів визнає обґрунтованими твердження позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в поясненнях у судовому засіданні про те, що пеня має бути нарахована за весь період з 20.01.07 по 10.12.07 включно - тобто за 315 днів прострочення виконання зобов’язання –отже розмір пені становить 898,37 грн.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано визнав наданий позивачем розрахунок вірним та дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню загальна сума 8138,65 грн. з урахуванням основної суми боргу (6340,00 грн.), суми збитків від інфляції (900,28 грн.) та пені (898,37 грн.).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом досліджено залучені до матеріалів справи докази та надано їм належну оцінку.

Отже посилання відповідача в апеляційній скарзі на неправильність розрахунку пені колегія суддів не визнає обґрунтованими та відзначає, що вони зроблені при довільному трактуванні змісту статті 232 Господарського кодексу України, а саме –без урахування припису про те, що скорочений строк нарахування штрафних санкцій застосовується лише у тому випадку, якщо інше не передбачено законом або договором.

Щодо посилань відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, на те, що справу було розглянуто за відсутності представника відповідача, колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі»був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання 21.01.08 (відповідне поштове повідомлення долучено до матеріалів справи, а.с.52). Разом з тим, у даному судовому засіданні спір не було вирішено, оскільки за клопотанням самого відповідача, (а.с.63) розгляд справи відкладено на 11.02.08. Як вбачається зі штампу канцелярії господарського суду на оригіналі ухвали від 21.01.08 про відкладення розгляду справи, копії даної ухвали було надіслано обом сторонам 23.01.08.

Тобто, як обґрунтовано зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу, з урахуванням строків поштового обігу для простої письмової кореспонденції у межах області, відповідач мав отримати копію зазначеної ухвали 26.01.08. Враховуючи, що відповідачем не надано суду апеляційної інстанції доказів неотримання вказаного поштового відправлення, колегія суддів вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання 11.02.08.

Тому безпідставними є посилання ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі»на те, що оскаржуване рішення було прийнято без участі його представника, чим його було позбавлено права подавати докази, давати пояснення тощо. Як вбачається з матеріалів справи, місцевим господарським судом, у відповідності до вимог частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. А саме, сторони повідомлялися належним чином про час та місце судового засідання, їх було зобов’язано здійснити звірку взаємних розрахунків, судом також було задоволено клопотання відповідача від 21.01.08 про відкладення розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів відзначає, що порушень норм процесуального права, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваного рішення, місцевим господарським судом не допущено.

Натомість, як уже зазначалося, відповідач не виконав вимоги ухвал місцевого господарського суду від 19.12.07 та 21.01.08 та без поважних причин не направив представника у судове засідання 11.02.08.

Крім того, колегія суддів враховує, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідачем також не виконано вимог ухвали суду від 13.03.08 - щодо надання обґрунтованих письмових пояснень –та не направлено представника у судове засідання 09.04.08 без пояснення причин його неявки, хоча відповідача було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання: до матеріалів справи долучено повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що копію ухвали Харківського апеляційного господарського суду про призначення апеляційної скарги до розгляду на 09.04.08 відповідачем отримано 18.03.08 (а.с.99).

Тобто вочевидь має місце недобросовісне використання ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі»процесуальних прав, наданих сторонам Господарським процесуальним кодексом України.

Колегія суддів також враховує, що відповідач, наполягаючи на скасуванні оскаржуваного рішення, разом з тим не вказав у апеляційній скарзі, про прийняття якого саме нового рішення він просить суд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі твердження відповідача зроблені при довільному трактуванні норм чинного законодавства і дійсних обставин справи, на їх підтвердження не надано відповідно до статей 33, 36 Господарського процесуального кодексу України доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права, які б спростовували висновки місцевого господарського суду і могли б бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, всебічно та повно дослідив обставини справи та надав їм належну юридичну оцінку.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення має бути залишене без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 11.02.08 по справі №45/474-07 - залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Головуючий суддя Афанасьєв В.В.

Судді Бухан А.І.

Погребняк В. Я.