ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 20-5/189-12/344

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю “Бриг-А”

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.2005р.

у справі

№20-5/189-12/344 господарського суду міста Севастополя

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Бриг-А”

до

Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Севастополя

про

визнання недійсним податкового рішення,

за участю представників сторін від:

позивача:

не з’явились

відповідача:

не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Бриг-А” звернулося до господарського суду м.Севастополя з позовом про визнання недійсним податкового рішення ДПІ у Ленінському районі м.Севастополя від 08.07.2005р. №/0 про застосування штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду міста Севастополя від 10.11.2005 року (суддя Харченко І.А.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.2005р. (судді Градова О.Г. –головуючий, Дугаренко О.В., Фенько Т.П.), у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суди розглянули спір, керуючись нормами Господарського процесуального кодексу України.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю “Бриг-А” просить скасувати рішення господарського суду міста Севастополя і постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.2005 року по справі № 20-3/042 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Скаргу вмотивовано тим, що суди попередніх інстанцій в порушення норм процесуального права розглянули справу адміністративної юрисдикції за правилами Господарського процесуального кодексу України після набрання законної сили Кодексом адміністративного судочинства України.

Сторони не скористалися наданим процесуальним правом на участь своїх представників у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов –звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п.6 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України).

З приписів ст.2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” вбачається, що завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами (п.6 ст.10 вищенаведеного Закону).

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а в розумінні пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Державна податкова інспекція у Ленінському районі м.Севастополя є суб’єктом владних повноважень.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01 вересня 2005 року. У відповідності з пунктом 6 та 7 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” цього Кодексу до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні та касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

На порушення цих вимог суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу та переглянули рішення суду у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, оскаржені рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, господарське провадження у справі, підлягає припиненню згідно п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, а справа –передачі до суду першої інстанції на розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України зі стадії прийняття позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, ст.1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.12.2005 року та рішення господарського суду міста Севастополя від 10.11.2005 року у справі №20-5/189-12/344 скасувати, а справу передати на розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України до господарського суду міста Севастополя зі стадії прийняття позову. Господарське провадження припинити.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький