ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.02.08
р.
Справа № 16/349пд

Суддя
господарського суду Донецької області В.В. Манжур

При
секретарі Муравйовій М.В. ,
розглянувши  матеріали  справи

за
позовом Дочірнього підприємства «Торгівельна мережа «Мелофон», м.Київ

до
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Димитрів, Донецька
обл.

про
визнання недійсним договору суборенди №13 від 15.06.07р., зобов”язання
розірвати його з 15.06.07р.  та
стягнення  9000,00 грн.

За
участю представників сторін :

від
позивача:        Мішеніна Л.М. по довір.

від  відповідача:    ОСОБА_2
по   довір.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою
господарського суду Донецької
області 07.12.07р. порушено
провадження  по  справі за
позовом Дочірнього підприємства «Торгівельна мережа «Мелофон», м.Київ,
до відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,                         м. Димитрів, Донецька
обл., про визнання недійсним договору суборенди №13 від 15.06.07р.,
зобов”язання розірвати його з 15.06.07р. ,
стягнути   сплачену  орендну
плату    в сумі                 9 000 грн.  00
коп.

Представників
сторін було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із ст.22
Господарського процесуального кодексу України.

У
судовому засіданні не було надано клопотання про фіксації судового процесу  технічними засобами, з приводу чого фіксацію
не було здійснено.  Крім цього,
роз'яснено  вимоги ст.811 Господарського
процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Ст.33
Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

В
обгрунтування  своїх  вимог
позивач  посилається     на  договір   суборенди
№ 13 від 15.06.2007р., згідно
з  вимогами  якого
( п.1.1.договору )
відповідач   зобов`язаний  був
передати   торгові  місця
для   використання     з
метою , обумовленою
статутними  задачами     ДП “
ТМ “ Мелофон”   .  Позивач
зазначає ,  що  в
зв`язку  з  відсутністю
правовстановлюючих
документів  та  дозвільної
документації    на  розміщеня
торгівельних  місць  ,
ним   спірні  торгівельні
місця    не  були
використані  за  призначенням
, то б то  приміщення  не
використовувались    в  суборенді
.  Позивач   зазначає
, що  згідно  п.1. ст.207 ГК України , п.1.   ст. 216 ЦК України     правоочин є  недійсним
, оскільки    він    не створює     юридичних    наслідків.
На  підставі  зазначеного, позивач  просить
винести  рішення  , яким
договір   №  13
суборенди     торгового  місця
№  178-180   від
15.06.2007р.  визнати  недійсним
з  15.06.2007р.   ;  та  стягнути
сплачену  орендну  плату
в сумі  9 000 грн.   00
коп.

Відповідач
проти    позову  заперечує
,   посилається  на  не
обґрунтованість     заявлених  вимог , оскільки    вважає
спірний  договір суборенди  №  13    від 15.06.2007р.  був
укладений   у  відповідності
до  вимог  чинного
законодавства  , а  факт
передачі  приміщень  підтверджений
актами  здачі  - приймання
наданих  послуг з  оренди
торгового  місця     від 30.06.2007р.   та
31.07.2007р.  Стосовно  не надання
позивачеві  необхідних  дозвільних
документів   заперечує   , з  приводу  чого
представляє  до суду  перелік
документів    та  копії
документів  , що  спростовують
даний  факт  .
Окрім того,   відповідач   посилається
на  те  , що
згідно з  вимогами   п.3.4.
, п.5.7.   договору    ,
спірний  договір є  розірваним
.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, господарський
суд встановив:

25.09.2006р.     між
КВФ  “  Крокус”
м. Київ   та   СПД
ОСОБА_1 м. Димитров     був  укладений
договір      оренди   №
252       торгівельних  місць
№№  156- 187   на
ринку      по вул.   Старовокзальна  , вул. Пестеля .

15.06.2007р.  між позивачем та відповідачем був підписаний
договір  суборенди    орендованого    місця
№   178-180  , за
умовами  якого     орендар (
відповідач)   передає    , а
суборендар (  позивач  )
приймає     в  тимчасове платне   користування   торгові
місця   № 178, 179, 180   на
ринку      по вул.   Старовокзальна  , вул. Пестеля , для  використання     з
метою   , обумовленою   статутними
задачами   суборендаря  ( п.1.1.
договору ) .

Ст
.774   Цивільного  кодексу
України  ( ч.3)   передбачено , що   до
договору  піднайма (  суборенди )
застосовуються  положення   про
договір  найма .  В
приписах  зазначеної  статті
зазначено , що  відношення  піднайма
мають  виробничий  , залежний
характер   від  відношень найма .   Тому
піднаймодавець  може  користуватися   майном
тільки  у  відповідності   з призначенням  , узгодженим у  договорі
найма  (  оренди )
.   Строк  договору
піднайма   не  повинен
перевищувати  строк   дії
догоовру  найма  . Припинення
договору  найма   визове
припинення  договору  піднайма .
Права  та  обов`язки
по  договору  піднайма
повинні   відповідати   змісту
договору    найма .

П.
2.3.  договору   оренди
№    252     від
25.09.2006р.     , укладеного  між
КВФ  “  Крокус”
м. Київ   та   СПД
ОСОБА_1 м. Димитров  ,  орендарю
(   СПД  ОСОБА_1)
надано  право    здавати
торгівельні  місця      в
суборенду третім  особам.

Факт
передачі       торгівельних місць     підтверджується  актом
приймання- передачі   від
15.06.2007р.  ,  підписаним
сторонами   та  скріпленним печатками  .

На  підставі
зазначеного    ствердження   позивача
про   відсутність   у  відповідача
зазначеного  права   спростовується .

Окрім  того в обґрунтування  своїх
вимог   позивач посилається    на
відсутність  у відповідача   правоустановчих документів та  дозвільної
документації    на  розміщеня
торгівельних  місць  , з приводу
чого   ним   спірні
торгівельні  місця    не
були  використані  за
призначенням   , то б то  позивач
зазначає  , що   приміщення
не  використовувались    в
суборенді  .  За таких обставин, приймаючи до уваги, що
згідно із ст.761 Цивільного кодексу України право  передання майна у найм належить власникові
речі, за твердженням позивача, передача відповідачем в оренду нежитлового
приміщення, на   передачу  якого
у  нього  відсутні
підстави  , протирічить вимогам
закону.

На
підставі викладеного, позивачем заявлені вимоги про визнання недійсним договору
суборенди    №  13  від
15.06.2007р.

Крім
цього, позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача грошових
коштів, сплачених в якості орендної плати за договором   за
неповний місяць  оренди   з 15
червня   по  1
липня   2007 року   та
за  останній   місяць
оренди зазначених  площ   , що
склало   9 000 грн.

Відповідач
проти заявлених  вимог  заперечує ,
посилається  на  не обґрунтованість     заявлених
вимог , оскільки    вважає       спірний
договір суборенди  №  13
від 15.06.2007р.  був  укладений
у  відповідності  до
вимог  чинного  законодавства
, а  факт   передачі
приміщень  підтверджений  актами
здачі  - приймання    наданих
послуг з  оренди     торгового
місця     від 30.06.2007р.   та
31.07.2007р.  Стосовно  не надання
позивачеві  необхідних  дозвільних
документів   заперечує   , з
приводу  чого  представляє
до суду  перелік   документів
та  копії   документів
, що  спростовують   даний
факт    , а  саме
:   договір   оренди № 252    від
25.09.2006р. , акт приймання- передачі
від  15.10.2006р. , дозвіл  на
розміщення   об`єкта     торгівлі
№  АА  001370
від   30.03.2007р. ,  рішення
про    відновлення   діяльності
ринку  з   21.05.2007р.    № 560 від 18.05.2007р.

Дослідивши  доводи
відповідача   та надані ним  документи
, суд   з`ясував   , що
дійсно     відповідач  мав
право   передавати   спірні торгівельні  точки
в  суборенду  та
мав  на  це
достатньо  повноважень.

Згідно
із ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України.

За
приписом ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Згідно
Роз'яснень Вищого Арбітражного Суду України №5111 “Про деякі питання у
практиці розв'язання спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними”,
господарський суд повинен встановити наявність таких обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту договору вимогам закону, додержання  встановленої форми договору, правомочність
сторін за договором, в чьому конкретно полягає неправомірність дій сторони й
інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Виходячи зі змісту позовної заяви, за
ствердженням позивача, договір суборенди
№ 13  від
15.06.2007р.   відповідає вимогам
закону.

Інших
доказів невідповідності спірного договору суборенди   № 13
від   15.06.2007р.   вимогам закону позивачем всупереч ст.ст.4-3,
33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не
надано, судом не встановлено.

За
таких обставин, враховуючи, що вимоги про визнання недійсним договору суборенди
№ 13  від   15.06.2007р.   недоведені фактичними обставинами справи,
позов в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Позовні
вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених в якості орендної
плати за договором суборенди № 13
від   15.06.2007р., за висновками
суду, також підлягають залишенню без задоволення, з огляду на таке:

Як
вказувалось вище, ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України
встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона
повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог
або заперечень.

Факт   користування       об`єктами  суборенди
підстверджується    актами   здачі - приймання     наданих
послуг   з  оренди
торгівельних  місць   від 30.06.2007р.  та                  31. 07.2007р.     , де
зазначено     , що сторони     виконали
обов`язки   у  повному
обсязі , претензій одна    до  однієї
не  мають .

На  підставі
зазначеного    , вимоги  позивача
щодо  стягнення   9 000
грн.  -  суми
сплаченої   за  договором
суборенди № 13  від   15.06.2007р.
,  є  не
доведеними   , позовні вимоги
в  цій
частині    не  підлягають
задоволенню  .

Щодо  вимоги
позивача   розірвати     договір
суборенди № 13   від
15.06.2007р.  саме   з 15.06.2007р.  , суд
зазначив    , що    ці
вимоги  є  безпідставними    та
не  підлягають   задоволенню
на  підставі  зазначеного
:  по - перше  , договірні
відносини    по  спірного
договору  суборенди     існували
, підтвердженням   чого  служать
акти здачі - приймання
наданих  послуг   з
оренди     торгівельних  місць
від 30.06.2007р.  та   31. 07.2007р.  ;  по
-  друге
,  вимогами  спірного
договору    передбачено   , що
договір     є  дійсним
тільки    при  наявності
фінансового  документу про  перерахування     орендної
плати   на  рахунок
орендаря    відповідно   до п.3.2., 3.3.  договору ( п.5.6. )  ;
несплата     чергового    платежу
у  строк, передбачений  п.3.4.
договору    , вважається    повідомленням   про
намір   достроково  розірвати
договір -   п.5.7. договору .

Крім
цього, за висновками суду, сторонами   ,
зокрема  сторонами не дотримано
встановленого ст.188 Господарського кодексу порядку зміни та розірвання
господарських договорів.

Згідно
із ст.188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання
господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не
передбачено законом або договором.
Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір,
повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.  Сторона договору, яка одержала пропозицію про
зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про результати її розгляду.  У разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.  Якщо
судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або
розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання
чинності не встановлено за рішенням суду.

В  даному
випадку ,  вимогами   договору
не  передбачений    односторонній  порядок
розірвання  договору  .

На
підставі  вищевикладеного  , позовні
вимоги    в  цій
частині  ( стосовно  розірвання
договору    з 15.06.2007р.  )
підлягають залишенню без задоволення в
зв`язку  з  безпідставністю  -
судом  встановлений  факт
виконання     договірних   обов`язків      зі
сторони   позивача    за
період  з 30.06.2007р.  -   31.
07.2007р.(  акти  здачі - приймання     наданих
послуг   з  оренди
торгівельних  місць )  .

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне
мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покладаються судом    внаслідок  неправомірних
дій   на  позивача по справі .

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В  задоволенні
позовних  вимог  Дочірнього підприємства «Торгівельна мережа
«Мелофон», м.Київ, до відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,
м. Димитрів, Донецька обл., про визнання недійсним договору суборенди №13 від
15.06.07р., зобов”язання розірвати його з 15.06.07р. ,  стягнути
сплачену  орендну  плату
в сумі   9 000 грн.  00
коп.  , відмовити .

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в
касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної
сили.

В  судовому
засіданні  за  згодою
сторін  оголошено  вступну
та  резулятивну  частину
рішення  .

Повний
текст  рішення  підписаний
27.02.2008р.

Суддя
Манжур В.В.

Надруковано 3 примірника
:

1 прим.- Господарському
суду Донецької області

3 прим.- сторонам

Виконавець - Подолян  О.О.