СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.03.08

Справа № 3/16-08.

За позовом Відкритого
акціонерного товариства „Сумське обласне підприємство автомобільного
транспорту”, м. Суми

до відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про зобов'язання
звільнити приміщення

СУДДЯ   ЛЕВЧЕНКО П. І.

За участю представників
сторін :

від позивача -   Акімов Е.О.

від  відповідача - ОСОБА_2

В судовому засіданні 03.03.2008 року
оголошувалась перерва  до 11 год. 50
хв.  11.03.2008 року

Суть спору : позивач просить суд зобов'язати
відповідача звільнити приміщення , яке було об'єктом договору оренди № 41 від
22.12.2006 року , загальною площею 23,9 кв.м. та демонтувати тимчасовий  кіоск,
розташований на площадці пасажирського перону автовокзалу  м.Суми, площею 28,0 кв.м., привівши площадку
у первісний стан.

Представник відповідача у
відзиві на позов зазначає, що не заперечував
і не заперечує проти повернення
позивачеві складського приміщення
площею 23,9 кв.м. , а нежитлові приміщення площею  28,0 кв.м. чи частина асфальтного покриття
площею 28,0 кв.м. взагалі  в оренду не
передавались.

Відносно зобов'язання
демонтувати тимчасовий кіоск, розташований на території автовокзалу , представник
відповідача зазначає, що згідно висновку спеціаліста-будівельника № 33 від
12.12.2007 року, згадана споруда пов'язана з землею залізобетонними
фундаментами і її перенесення на інше місце без знецінення  та зміни функціонального призначення
неможливе.

Представник відповідача
зазначає , що згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України , об'єкти , нерозривно пов'язані з
землею , приміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх
призначення, є нерухомим майном. Крім того, відповідно до п. 7 ст. 376 ЦК
України , з позовом  про знесення будівлі
чи споруди може звертатися лише орган державної влади або орган місцевого
самоврядування .

Дослідивши матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін  ,
господарський суд встановив :

22.12.2006 року позивачем
як орендодавцем укладено договір № 41 оренди нежитлового приміщення з
відповідачем  як орендарем ( а.с. 7).

Пунктом 1.1 договору № 41
оренди нежитлового приміщення  визначено,
що орендодавець (позивач) надає , а орендар (відповідач)  приймає
в оренду приміщення площею 51,9 кв.м. , яке є  власністю
орендодавця (позивача)  та
знаходиться за адресою : м.Суми, вул. Баумана, 40 , іменоване  в подальшому об'єкт оренди .

Пунктом 1.2 договору  № 41 оренди нежитлового приміщення  передбачено, що об'єкт оренди буде
використовуватись орендарем для торгової точки ( 28 кв.м.) та для складу ( 23,9
кв.м.) .

Пунктом 6.1 договору № 41
оренди нежитлового приміщення  сторони
визначили строк дії цього договору  з 01
січня 2007 року  по 31 грудня 2007 року .

Згідно пункту 2.3
договору № 41 оренди нежитлового приміщення , об'єкт оренди  передається в оренду та повертається  з неї по акту   прийому-передачі (додаток № 1), складеному і
підписаному уповноваженими представниками обох сторін .

Сторони склали акт
приймання -передачі в тимчасове користування приміщення автостанції Суми згідно
договору  № 41 від 22.12.2006 року ( а.с.
8) , в якому зазначено , що позивач
передає в тимчасове користування , а відповідач приймає в тимчасове
користування приміщення автостанції площею 51,9 кв.м.

Як свідчать матеріали
справи, зміст договору № 41 оренди
нежитлового приміщення від 22.12.2006 року та акту приймання-передачі в
тимчасове користування приміщення автостанції Суми згідно договору  № 41 від 22.12.2006 року не відповідає
дійсності .

За договором № 41 оренди
нежитлового приміщення від 22.12.2006 року позивач передав відповідачеві в
оренду лише одне приміщення для складу площею 23,9 кв.м.

Відповідач не заперечує
проти повернення позивачеві приміщення складу площею 23,9 кв.м. , але оскільки
доказів звільнення цього приміщення суду не надано і це приміщення не повернуте
відповідачем з оренди по акту приймання -передачі, як того вимагає договір , то
позовні вимоги позивача щодо звільнення приміщення , яке було об'єктом договору  оренди № 41 , загальною площею 23,9 кв.м. ,
підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо
демонтування тимчасового кіоску , розташованого на площадці пасажирського
перону автовокзалу м.Суми площею 28,0 кв.м, привівши  площадку у первісний стан , задоволенню не
підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Вимагаючи демонтувати
торгівельний кіоск, позивач безпідставно посилається на умови договору №
41  оренди нежитлового приміщення від
22.12.2006 року , та статті  759, 763,
764, 785 Цивільного кодексу України та на статті 283, 291 Господарського
кодексу України , оскільки торгівельний
кіоск не перебував в оренді у відповідача за договором № 41  оренди нежитлового приміщення від 22.12.2006
року , не перебувала  в оренді у
відповідача за згаданим договором також і площадка пасажирського перону
автовокзалу м.Суми, оскільки вона не є
нежитловим приміщенням , яке є власністю позивача (орендодавця).

Згідно копії договору
купівлі-продажу нежитлового приміщення
від 17.04.1998 року відповідач придбала у власність частину  приміщень
торгівельного павільйону в м.Суми по вул. Баумана , 40 загальною площею
25,2 кв.м. ( а.с. 65-66) у Приватної фірми «ТЕОС» та приватного підприємця
ОСОБА_3.

Будівництво торгівельного
павільйону в м.Суми по вул. Баумана , 40 здійснювалась згідно проекту АТ
«Промпроект» № С 2013-10,01-1 від 1996 року
за договором будівельного підряду від 15.12.1997 року, укладеним ПФ
«ТЕОС» з ВАТ «Шостхімбуд» (а.с. 58-62).

Таким чином , ні
торгівельний павільйон , частина якого є
власністю відповідача і використовується відповідачем з 1998 року  ( задовго до укладення договору № 41 від
22.12.2006 року ) , ні  площадка
пасажирського перону автовокзалу м.Суми не передавалися позивачем відповідачеві
в оренду за договором № 41 оренди нежитлового приміщення , а тому позовні
вимоги позивача не можуть ґрунтуватись
на пунктах 6.1 та 6.3.2 договору № 41 оренди нежитлових приміщень, на
статтях 759,763,764,785 ЦК України  та на
статтях 283,291 Господарського кодексу України.

Вищезгаданими нормами не
передбачено право позивача звертатися до суду
з позовом про демонтування будівлі ( споруди) , не передбачено це й
договором № 41 оренди нежитлового приміщення
від 22.12.2006 року .

Згідно статей 44,49 ГПК
України на відповідача  покладаються
витрати по держмиту в сумі 42 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі  59
грн. 00 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 16,759,763,764,785 ЦК України , ст.ст. 6,283,291 ГК України ,
ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 ГПК України , господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково  .

2.          Зобов'язати   Приватного підприємця ОСОБА_1  ( ІПН НОМЕР_1; АДРЕСА_1 ) звільнити
приміщення , яке було об'єктом договору оренди № 41 , загальною площею 23,9
кв.м. в приміщенні автостанції  м.Суми,
вул. Баумана , 40 .

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Стягнути з  Приватного підприємця ОСОБА_1  ( ІПН НОМЕР_1; АДРЕСА_1 ) на користь  Відкритого акціонерного товариства «Сумське
обласне підприємство автомобільного транспорту» ( м.Суми, вул. Роменська, 79/1
; )  витрати по
держмиту  42 грн. 50 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  в розмірі
59 грн. 00 коп.

5.          Наказ видати після набрання рішенням
законної сили .

6.          Копію рішення надіслати сторонам по
справі

Повний текст рішення
підписаний та оголошений суддею 11.03.08 року.