ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 р.

№ 2-23/40-2006(2-23/210-2005,2-23/1442-2004)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м.Сімферополі АР Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.04.2006 року

у справі

№2-23/40-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Державної податкової інспекції у м.Сімферополі АР Крим

до

ВАТ “Кримхліб”

про

звернення стягнення на майно,

за участю представників сторін від:

позивача:

не з’явились

відповідача:

не з’явились

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у м.Сімферополі звернулася до господарського суду АР Крим з позовом до ВАТ “Кримхліб” про стягнення до бюджету за рахунок майна ВАТ “Кримхліб” суми боргу з прибуткового податку в розмірі 188058,63грн. Позов заявлено на підставі Закону України “Про порядок погашення зобов’язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та п.11 ст.10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”.

Рішенням Господарського суду АР Крим від 31.01-14.02.2006 року (суддя Іщенко Г.М.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.04.2006р. (судді Фенько Т.П. –головуючий, Дугаренко О.В., Волков К.В.), позов задоволено частково; звернуто стягнення на майно ВАТ “Кримхліб” в дохід місцевого бюджету Центрального району м.Сімферополя у розмірі заборгованості з прибуткового податку в сумі 17905,66грн.; стягнуто з відповідача в дохід державного бюджету України 161,86грн. державного мита; стягнуто з відповідача на користь ДП “Судовий інформаційний центр” 11,24грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу; в іншій частині позову відмовлено.

Суди розглянули спір, керуючись нормами Господарського процесуального кодексу України.

В касаційній скарзі ДПІ у м.Сімферополі просить скасувати рішення господарського суду АР Крим і постанову Севастопольського апеляційного господарського суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Сторони не скористалися наданим процесуальним правом на участь своїх представників у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Як вже було зазначено вище, предметом судового розгляду був позов про стягнення до бюджету за рахунок майна ВАТ “Кримхліб” суми боргу з прибуткового податку в розмірі 188058,63грн.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що спір в даній справі виник у зв’язку з адміністративними, а не господарськими відносинами.

Зі змісту ч.1 ст.4, ст.ст.42, 43, 52, ч.5 ст.19 Господарського кодексу України вбачається, що господарські правовідносини виникають на підставі вільного волевиявлення господарюючих суб’єктів.

Підвідомчість справ господарським судам визначено ст.12 Господарського процесуального кодексу України.

В частині 1 п.1 вказаної статті цього кодексу зазначено, зокрема, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають, зокрема, із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів. У пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що справа адміністративної юрисдикції – це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Пунктом 7 статті 3 цього Кодексу (вичерпно визначено коло суб'єктів владних повноважень, до яких віднесено органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Виходячи з положень п.1 ст.3, п.4 ч.1 ст.17 цього Кодексу, справа зі спору за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках встановлених законом, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

З приписів ст.2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” вбачається, що завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

За змістом пункту 11 частини 1 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Вказане свідчить, що в даному випадку податковим органом на основі законодавства здійснюються владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов’язані з вчиненням від імені держави дій щодо контролю за повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів. Отже, позивач є суб’єктом владних повноважень.

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а в розумінні пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Державна податкова інспекція у м.Сімферополі АР Крим є суб’єктом владних повноважень.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01 вересня 2005 року. У відповідності з пунктом 6 та 7 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” цього Кодексу до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні та касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

На порушення цих вимог суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу та переглянули рішення суду у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, оскаржені рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, господарське провадження у справі, підлягає припиненню згідно п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, а справа –передачі до суду першої інстанції на розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України зі стадії прийняття позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, ст.1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.04.2006 року та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 31.01.-14.02.2006 року у справі №2-23/40-2006 скасувати, а справу передати на розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України до господарського суду Автономної Республіки Крим зі стадії прийняття позову. Господарське провадження припинити.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький