ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.01.2008

Справа №2-22/16598-2007А

За позовом - Дочірнього підприємства «Житлово-комунальна контора ВАТ «Кримбуд» (м.Сімферополь, вул. Жидкова 76)

До відповідача - ДПІ у м. Сімферополі (м. Сімферополь, вул.М.Залки, 1 )

Про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень - рішень .

Суддя С.В.Яковлєв

За участю секретаря Дулімової В.І.

представники:

Від позивача - Муссури А.В. – пред-к, дов. від 31.07.2007 р.

Від відповідачів - не з’явився .

Сутність спору: Позивач – Дочірнє підприємство «Житлово-комунальна контора ВАТ «Кримбуд» - звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Сімферополі (далі відповідач) № /0 від 08.06.2007 р., № /1 від 08.08.2007 р., № /2 від 15.10.2007 р. Вимоги мотивовані тим, що відповідач помилково застосував штрафні санкції, передбачені п.п.17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог .

Представник відповідача під час судового засідання, яке відбулось 14.01.2008 р., надав відзив на позов ( вих. № 160/9/100 від 12.01.2008 р.), в якому з позовними вимогами не погодився, вказавши, що зазначені податкові повідомлення - рішення прийняти після встановлення порушення позивачем п.5.3.1. п.5.3. ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” .

Відповідач явку свого представника у судові засідання, яке відбулось 21.01.2008 р., не забезпечив, про час та день його проведення був сповіщений належним чином.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на розгляді справи, вказавши , що відповідач не забезпечує явку свого представника у судове засідання, про час та день проведення якого він був сповіщений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги надання відповідачем відзиву на позов, доведення до його відома часу та дня проведення судового засідання, відсутність його клопотання про відкладення розгляду справи, керуючись ч.4 ст. 128 КАСУ, вважає можливим продовжити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши представників учасників процесу , суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач провів невиїзну документальну перевірку позивача по питання дотримання ним термінів сплати податків до бюджету .

За результатами вказаної перевірки 23.05.2007 р. був складений Акт №3025/15-2/01275650, в якому зроблені висновки про порушення позивачем п.п.5.3.1.п.5.3. ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , а саме несвоєчасна сплата сум ПДВ по деклараціям за жовтень 2006 р. у сумі 5160, 80 грн. зі строком сплати 01.12.2006 р., за листопад 2006 р. у сумі 5228,50 грн. зі строком сплати 05.01.2007 р., за грудень 2006 р. у сумі 5265 грн. зі строком сплати 31.01.2007 р., за січень 2007 р. у сумі 5304,80 грн. зі строком сплати 03.03.2007 р., за лютий 2007 р. у сумі 5344,80 грн. зі строком сплати 31.03.2007 р.

Відповідач 08.06.2007 р. . прийняв повідомлення-рішення № /0 , згідно з яким позивач на підставі п.п.17.1.7 п.17.1.ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку на 27 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 26333,90 грн. мав сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2633, 39 2 грн.

Позивач , діючи відповідно до Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, звернувся до відповідача зі скаргою, просив скасувати податкове повідомлення- рішення № /0 від 08.06.2007 р.

Відповідач 02.08.2007 р. прийняв рішення № 47910/10/25-023 , в якому відмовив в задоволенні скарги позивача, залишив без змін податкові повідомлення рішення № /0 від 08.06.2007 р.

Відповідач 08.08.2007 р. прийняв податкове повідомлення – рішення №/1 , згідно з яким позивач на підставі п.п.17.1.7 п.17.1.ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку на 27 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 26333,90 грн. мав сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2633, 39 2 грн.

Позивач 09.08.2007 р. звернувся до ДПА в АРК зі скаргою на податкове повідомлення - рішення № /0 від 08.06.2007 р.

ДПА в АРК 09.10.2007 р. прийняла рішення № 2405 , яким залишила без змін податкове повідомлення – рішення № /0 від 08.06.2007 р. відмовила позивачу у задоволені скарги .

Відповідач 15.10.2007 р. прийняв податкове повідомлення – рішення №/2 , згідно з яким позивач на підставі п.п.17.1.7 п.17.1.ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за затримку на 27 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 26333,90 грн. мав сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2633, 39 2 грн.

Ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти на підстава, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 67 Конституції України визначає, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов ‘язкових платежів) є Закон України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Ст. 1 закону визначає, що податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов’язання ( з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку , але не сплачене у встановлений строк, а також пеня , нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Порядок подання податкових декларацій та визначення суми податкових зобов’язань визначений у ст. 4 вказаного закону, п.п. 4.1.4 якої визначає , що податкові декларації податкові декларації подаються за базовий податковий період що дорівнює календарному місяцю – протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Уп.п.4.1.5.ст4 Закону визначено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається наступний за вихідним або святковим операційний (банківський) день.

У п. 5.3.1 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п.4.1.4п.4.1.ст.4 Закону для подання декларації платника податків.

Розмір штрафних санкції, які накладаються на платника податків за порушення податкового законодавства , та порядок їх застосування визначені у ст. 17 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Відповідно до п. 17.1.7 ст. 17 вказаного закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим законом, він зобов’язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів - у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу,

при затримці від 31до 90 календарних днів - у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу;

при затримці більш 90 календарних днів - у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п.п. 1.6 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” податкове зобов’язання це загальна сума податку , одержана ( нарахована) платнику податку у звітному ( податковому ) періоді , визначена згідно з Законом.

Порядок обчислення та сплати податку визначений у ст.7 вказаного Закону.

Матеріали справи свідчать про те, що , діючи відповідно до вимог Закону України “Про податок на додану вартість” та Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», позивач надіслав на адресу відповідача податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2006 р. ( вх.№ 1012/54 від 20.11.2006 р. ), якою узгоджено податкове зобов’язання у сумі 18273 грн. з терміном сплати 30.11.2006р., податкову декларацію з ПДВ за листопад 2006 р. ( вх.№ 1568/57 від 15.12.2006р.) , якою узгоджено податкове зобов’язання з ПДВ у сумі 17641 грн. з терміном сплати 30.12.2006р., податкову декларацію з ПДВ за грудень 2006 р.( вх. № 3485/15 від 18.01.2007 р. ), якою узгоджено податкове зобов’язання з ПДВ у сумі 19097 грн., з терміном сплати 30.01.2007 р. Згідно наданою податковою декларацією з ПДВ за січень 2007 р. ( вх. № 3403/5 від 20.02.2007 р. ) у позивача виникло узгоджене податкове зобов’язання у сумі 15705 грн. з терміном оплати 28.02.2007 Згідно податкової декларації з ПДВ за лютий 2007 р. ( вх. № 1163/34 від 19.03.2007 р. позивач узгодив податкове зобов’язання у сумі 13002 грн. з терміном оплати 30.03.2007 р.

Позивачем надані копію платіжних доручень , які свідчать про те, що узгоджене ним податкове зобов’язання з ПДВ за жовтень 2006 р. у сумі 18273 грн. сплачене 22.12.2006 р. у сумі 8070 грн. та 28.11.2006 р. у сумі 10203 грн. , узгоджене ним податкове зобов’язання з ПДВ за листопад 2006 р. у сумі 17641 грн. сплачене 26.12.2006 р. у повній сумі, , узгоджене під час подання декларації податкове зобов’язання з ПДВ за грудень 2006 р. у сумі 19097 грн. сплачене ним у повному обсязі 29.01.2007 р. , узгоджене ним податкове зобов’язання з ПДВ за січень 2007 р. у сумі 15705 грн. сплачене ним 26.02.2007 р. у сумі 14105 грн. та 28.02.2007 р. – у сумі 1600 грн., узгоджене ним податкове зобов’язання з ПДВ за лютий 2007 р. у сумі 13002 грн. сплачене ним у повному обсязі 29.03.2007 р.

Під час розгляду справи на вимогу суду позивачем надана довідка обслуговуючого банку ( вих..№ 04/63 від 10.01.2008 р.) , яка підтверджує перерахування до бюджету ПДВ на підставі платіжних доручень № 351 від 22.11.2006 р. на суму 8070 грн., № 352 від 28.11.2006 р. на суму 10203 грн., № 381 від 26.12.2006 р. на суму 17641 грн., №16 від 29.01.2007 р. на суму 19097 грн., № 44 від 26.02.2007 р. на суму 14105 грн. , № 49 від 28.02.2007 р. на суму 1600 грн., № 67 від 29.03.2007 р. на суму 1300 грн.

Вивчивши вказані документи , суд прийшов до висновку , що знайшов підтвердження факт сплати позивачем узгоджених сум податкових зобов’язань по ПДВ за період часу з жовтня 2006 р. по лютий 2007 р. у терміни визначені у Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. В силу викладеного , суд вважає, що відповідач помилкового встановив факт порушенням позивачем граничного строку сплати узгоджених податкових зобов’язань з ПДВ , передбаченого п.п. 5.3.1.п.5.3.ст.5. Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

У своїй запереченнях на позов відповідач визначає ,що він , кошти , сплачені позивачем на підставі платіжних доручень № 351 від 22.11.2006 р.., № 352 від 28.11.2006 р., № 381 від 26.12.2006 р., №16 від 29.01.2007 р., № 44 від 26.02.2007 р., № 49 від 28.02.2007 р., № 67 від 29.03.2007 р. направляв на погашення податкового боргу за інший календарний період . Але в порядку , передбаченому ст..71 КАСУ , він не надав доказів вжиття передбачених ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” заходів щодо визначення узгодженої позивачем суми податкових зобов’язань по ПДВ за попередні звітні періоди у податковий борг, в наслідок чого суд вважає, що у нього були відсутні правові підстави самостійно змінювати призначення платежу під час надходження коштів, перерахованих позивачем зазначеними вище платіжними документами .

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним..

Згідно зі ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАСУ у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини від 20.03.1952 р., ратифікованого Україною 17.07.1997 р., передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В ч. 2 цієї ж статті зазначено, що попередні положення ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів. Отже, зі змісту ч.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини вбачається, що будь-які обмеження з використання юридичною особою власного майна, зокрема перерахування коштів, можливе лише за згодою такого платника податків або за рішенням суду.

У ст.8 Закону України „Про власність" визначено, що цим Законом встановлюються основні положення про власність в Україні. У відповідності зі ст. 4 цього Закону власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Частина 3 ст. 47 Господарського кодексу України передбачає, що держава гарантує недоторканність майна і забезпечує захист майнових прав підприємця.

В силу викладеного стає зрозумілим , що діючим законодавством України також закріплено право власника за власною ініціативою та на свій розгляд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном та гарантії недоторканості майна з боку держави.

За таких обставин суд не може погодитись з твердженнями відповідача про те, що у зв’язку з наявністю у позивача заборгованості по ПДВ за попередні періоди він , діючи відповідно до п.п.7.7. ст. 7 “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, при отриманні коштів , перерахованих позивачем згідно платіжних доручень № 351 від 22.11.2006 р.., № 352 від 28.11.2006 р., № 381 від 26.12.2006 р., №16 від 29.01.2007 р., № 44 від 26.02.2007 р., № 49 від 28.02.2007 р., № 67 від 29.03.2007 р. здійснював погашення податкового боргу попередньо погашенню його податкових зобов’язання по ПДВ за жовтень 2006 р.- лютий 2007 р .

Вивчивши обставини справи, суд дійшов до висновку, що відповідач діяв з перевищенням повноважень, передбачених Конституцією України та Законом України „Про державну податкову службу в Україні", не мав право самостійно без узгодження з платником податків або в умовах відсітністі рішення суду перераховувати платежі за поточними зобов’язаннями на погашення податкового боргу, який виник раніше, змінюючи призначення платежу, визначеного позивачем у платіжних документах .

Приймаючи до уваги те, що позивач є власником своїх коштів, тобто має право вільно, на свій розсуд, володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, у тому числі й визначати призначення платежів, суд вважає, що застосування положень п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" можливе лише у разі вжиття відповідачем всіх передбачених вказаним законом заходів щодо визначення податкових зобов’язань в податковий борг або за згодою платника податків.

Відповідач , зараховуючи своєчасно сплачені позивачем податки в рахунок податкового боргу, фактично перешкоджав останньому своєчасно сплачувати узгоджені суми податкових зобов’язань з ПДВ за періоди, вказані в платіжних дорученнях, що призвело до необргунтованого порушення ним визначених податкових зобов’язань.

Крім того, суд вважає необхідним визначити, що матеріали справи свідчать про те, що позивач добровільно перерахував кошти для погашення узгоджених ним податкових зобов’язань з ПДВ , визначивши у графі “Призначення платежу” відповідного платіжного документу конкретний податковий період , за який здійснювався платіж .

Суд такж вважає необхідним зазначити, що податкові повідомлення-рішення відповідача № /0 від 18.08.2006 р. та № /0 від 18.08.2006 р. , після прийняття яких на особистому рахунку позивача виник на думку податкового органу податковий борг , не тільки були оскаржені позивачем відповідно до 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", але і постановою господарського суду АРК від 13.08.2007 р. по справі № 2-23/19087-2006 А, яка залишена без змін 30.11.2007 р. Севастопольським апеляційним господарським судом, були визнані незаконними та скасовані.

За такими обставинами суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Під час судового засідання, яке відбулось 21.01.2008 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ постанову складено 26.01.2008 р.

Керуючись ст. ст., 94,98, 157, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити .

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Сімферополі (м. Сімферополь, вул.М.Залки, 1 ) № /0 від 08.06.2007 р., № /1 від 08.08.2007 р., № /2 від 15.10.2007 р.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства «Житлово-комунальна контора ВАТ «Кримбуд» (м.Сімферополь, вул.Жидкова 76, п/р 2628 в КЦВ ПІБ МФФО 324430, ) 3,40 грн.– судового збору.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 163 КАСУ - з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження , апеляційну скаргу не подано, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки , передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.