ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 р.

№ 4/231

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –

відповідача –Федорової В.П.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства "Акрополіс Трейд" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року у справі за позовом ТзОВ "Бустер Трейд" до Приватного підприємства "Акрополіс Трейд" про стягнення 93170, 51 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 7 серпня 2007 року (суддя Гринько С.Ю.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 37353, 56 грн. основного боргу, 83, 84 грн. інфляційних, 1158, 28 грн. пені, 29701, 72 грн. штрафу, 24873, 11 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, судові витрати. В частині стягнення процентів за користування грошовими коштами у відповідності до ст.536 ЦК України в розмірі 1% від вартості товару за кожен день прострочки в сумі 24873, 11 грн. провадження по справі припинено за відмовою позивача.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з постановою суду, приватне підприємство "Акрополіс Трейд" просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2007 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого відповідач одержав продукцію –піну монтажну та очисник загальною вартістю 51408, 20 грн.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Пунктом 3.1 укладеного договору сторони визначили порядок розрахунків за поставлений товар.

Як правильно встановлено судом при розгляді справи, відповідач, в порушення умов договору, за отриманий товар розрахувався частково і, тому, розмір боргу відповідача складає 37353,56 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі п.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань", розмір пені за кожен день прострочки не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Тому, приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 158, 28 грн. пені.

Крім того, обгрунтовано судом стягнуто з відповідача штраф за порушення зобов’язання в розмірі 29701, 72 грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, правильно стягнув з відповідача 83, 84 грн. збитків від інфляції за час прострочення платежу.

Враховуючи, що позивач відмовився від стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами в сумі 24 873, 11 грн. і відмову прийнято господарським судом, місцевий господарський суд обґрунтовано припинив провадження по справі в цій частині на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 7 серпня 2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20 листопада 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу приватного підприємства "Акрополіс Трейд" - без задоволення.

Головуючий, суддя В.Дерепа

Судді Б.Грек

Л.Стратієнко