ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 р.

№
2-779/06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
-судді

Дерепи
В.І.,

суддів
:

Грека
Б.М. -(доповідача у справі), Стратієнко Л.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого
акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія"

на
постанову

Запорізького
апеляційного господарського суду від 21.08.08

у
справі

№
22ц-1579/08(2-779/06) Комсомольського районного суду м. Херсона

за
позовом

ОСОБА_1

до

Закритого
акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія"

про

стягнення
вартості акцій та відшкодування моральної шкоди

за
участю представників від:

позивача

не
з'явилися, були належно повідомлені

відповідача

Сапіга
Д.П. (дов. від 03.01.07)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом про стягнення із ВАТ "Херсонський комбінат
стінових та в'яжучих матеріалів" вартості акцій, дивідендів та моральної
шкоди.

Рішенням
Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.03.05 (суддя Скорик С.А.) у
задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. При прийнятті
рішення суд послався на положення ст.ст. 22, 32 Закону України “Про
господарські товариства”, ч.2 ст.8 Закону України “Про цінні папери та фондову
біржу”, п.п. 2.6, 2.8. “Положення про придбання, реалізацію та анулювання
акціонерними товариствами власних акцій”, ст. 104. п.1 ст. 1167 Цивільного
Кодексу України. п.3. ст. 142 Господарського кодексу.

В
ході апеляційного перегляду справи Запорізький апеляційний господарський суд
замінив відповідача його правонаступником, ЗАТ "Таврійська будівельна
компанія". Постановою Запорізького апеляційного господарського суду
(колегія суддів у складі: головуючого-судді

Антонік
С.Г., суддів: Яценко О.М., Мірошниченко М.В.) 21.08.08 прийнято постанову, якою
позовні вимоги задоволені частково та з відповідача на користь позивача стягнуто
10962 грн. вартості акцій, 2000 моральної шкоди та судові витрати. Постанова
мотивована тим, що загальними зборами прийнято рішення про реорганізацію
товариства, акціонером якого він не бажає бути, позивач звернуся до ВАТ
“Херсонський комбінат стінових і в'яжучих матеріалів” із заявою про виплату
вартості акцій, але оплату акцій відповідач не проводить.

Не
погоджуючись із постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, рішення
місцевого суду залишити без змін. Касаційна скарга мотивована невірним
застосуванням судом п.п. 2.6, 2.8. “Положення про придбання, реалізацію та
анулювання акціонерними товариствами власних акцій”. Фактично постанова
оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог, в частині відмови в
позові -не оскаржується.

Заслухавши
суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо
дотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
слідує з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 25.03.04
на загальних зборах акціонерів ВАТ "Херсонський комбінат стінових та
в'яжучих матеріалів" прийнято рішення про реорганізацію підприємства
шляхом приєднання до ЗАТ “Атланта Менеджмент Компанія”, що підтверджується
протоколом загальних зборів

№ 7
від 25.03.04. 18.07.04 назву ЗАТ “Атланта Менеджмент Компанія” у встановленому
порядку змінено на ЗАТ “Таврійська компанія”. Статут ЗАТ “Таврійська компанія”
зареєстровано 12.09.05 виконавчим комітетом Херсонської міської ради.

Позивач
06.09.04  та 20.09.04 звернувся до ВАТ
"Херсонський комбінат стінових та в'яжучих матеріалів" з письмовим
заявами про викуп акцій, на які отримав від відповідача відповідь з пропозицією
придбати його акції та підписати договір купівлі продажу цінних паперів, за
умовами якого, покупець має право використовувати для розрахунків за договором
власні прості векселі, або векселі третіх осіб. Позивач з таким способом оплати
не погодився та звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення суми
вартості акцій, дивідендів та суми моральної шкоди.

Відповідно
до вимог п.1.7 розділу 1 Положення про порядок реєстрації випуску акцій та
інформації про їх емісію під час реорганізації товариств, затвердженого
рішенням ДКЦПФР від 30.12.98 № 221, із змінами і доповненнями, з метою захисту
прав акціонерів товариство, що прийняло рішення про реорганізацію, зобов'язане
здійснити оцінку та викуп акцій акціонерів, які вимагають цього, у випадку,
коли ці акціонери не голосували за прийняття загальними зборами рішення про
реорганізацію і звернулись до товариства з письмовою заявою. Викуп акти
здійснюється за ціною, що визначається за домовленістю сторін, але не нижчою за
номінальну вартість акцій.

ОСОБА_1.
взагалі не приймав участі в загальних зборах, на яких вирішено провести
реорганізацію товариства, а відтак фізично не міг голосувати за прийняття
загальними зборами рішення про реорганізацію. Після проведення загальних
зборів, на яких вирішено провести реорганізацію, позивач двічі звернувся до
правління товариства із заявами про вихід із складу акціонерів товариства та
проханням оплатити йому вартість 522 акцій номінальною вартістю по 21 грн.
Виходячи із цих обставин, апеляційний суд зробив висновок про необхідність
часткового задоволення позовних вимог.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати таку
правову позицію апеляційного господарського суду з огляду на наступне.

Як
вірно зазначено судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог п.1.7 розділу
1 Положення про порядок реєстрації випуску акцій та інформації про їх емісію
під час реорганізації товариств, затвердженого рішенням ДКЦПФР від 30.12.98 №
221, із змінами і доповненнями, з метою захисту прав акціонерів товариство, що
прийняло рішення про реорганізацію, зобов'язане здійснити оцінку та викуп акцій
акціонерів, які вимагають цього, у випадку, коли ці акціонери не голосували за
прийняття загальними зборами рішення про реорганізацію і звернулись до
товариства з письмовою заявою. Викуп акти здійснюється за ціною, що
визначається за домовленістю сторін, але не нижчою за номінальну вартість
акцій. Оскільки позивач не голосував за реорганізацію товариства, він має право
на викуп товариством акцій. Але в порушення вищезазначених положень
законодавства ВАТ "Херсонський комбінат стінових та в'яжучих
матеріалів" не оплатив акціонеру на його вимогу вартість акцій.

Тому
суд апеляційної інстанції правомірно визнав обґрунтованими вимоги позивача про
стягнення 10962, грн. вартості акцій (522 шт. акцій Х 21 грн. вартість однієї
акції).

Щодо
стягнення моральної шкоди, то в цій частині постанова апеляційного суду також є
обґрунтованою, оскільки невиконання обов'язків покладених на ВАТ
"Херсонський комбінат стінових та в'яжучих матеріалів"
законодавством, а саме невиплата вартості акцій акціонеру, що виявив бажання
вийти із складу товариства, стосовно якого загальними зборами прийнято рішення
про реорганізацію, потягло за собою завдання цьому акціонеру моральної шкоди.

Відповідно
до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка
полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої.

Наявність  моральної шкоди позивач пов'язує з
перешкоджанням йому керівництвом ВАТ "Херсонський комбінат стінових та
в'яжучих матеріалів" в реалізації власних корпоративних прав, які
включають в себе, в тому числі, можливість безперешкодного виходу із складу
акціонерів товариства з відповідним грошовим відшкодуванням, у разі, якщо
акціонер не голосував за реорганізацію товариства.

Внаслідок
неправомірних дій відповідача, позивач був змушений звернутись за відповідними
консультаціями до різних державних органів, органів ВАТ "Херсонський
комбінат стінових та в'яжучих матеріалів", до суду.

При
відшкодуванні моральної шкоди необхідно по-перше, враховувати особисте психічне
відношення постраждалої особи до ситуації що склалась. Позивач пояснив, що він
є людиною похилого віку, йому 79 років, і йому неприємно, що для отримання
належних йому по праву грошових коштів він змушений на протязі вже майже
чотирьох років доводити свою правоту у різних інстанціях, крім того, все це
відобразилось на стані його здоров'я.

За
таких обставин, вірним є висновок апеляційного суду, що з огляду на
неправомірність дій відповідача, який власними діями порушив права свого
акціонера, ступінь вини відповідача та характер його дій, тривалість часу, на
протязі якого порушувались права позивача, розмір відшкодування моральної шкоди
складає 2 000 грн..

Отже,
доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути
підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного
господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному
з'ясуванні судами всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

Виходячи
з викладеного та керуючись ст. ст. 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Закритого акціонерного товариства "Таврійська будівельна
компанія" залишити без задоволення, постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 21.08.08 у справі

№
22ц-1579/08(2-779/06) залишити без змін.

Головуючий
- суддя
В. Дерепа

Судді
Б. Грек

Л.
Стратієнко