ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2/3

19.02.08

За позовом

Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник»

До

Приватного підприємства «Анкор»

про

стягнення 19 688,95 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивачів

Мінченко В.М.

від відповідача

Гапій А.Ф.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Київський державний завод «Буревісник»звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Анкор»заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 30.03.05р. №50-47 та штрафних санкцій.

Ухвалою від 15.01.08р. суд порушив провадження у справі та призначив судове засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 № 02-5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Сторони були належним чином повідомлені про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Позивач у судових засіданнях підтримував викладені у позові обставини, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позов, відповідно до якого повідомив, що вказана в позові заборгованість дійсно має місце, проте це не є наслідком неповаги Відповідача до Позивача, а є наслідком неповаги державних органів до малого підприємства, яке виражається в односторонньому збільшенні орендної плати на підставі зміни Методики розрахунку. Також відповідач повідомив суд, що ним на даний час направлено зусилля на врегулювання даного спору в позасудовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши надані сторонами оригінали документів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, та копії яких долучені до матеріалів справи, суд —

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Київський державний завод «Буревісник»(надалі –Позивач) та Приватним підприємством «Анкор»(надалі –Відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №50-47 від 30.03.2005р. (надалі –Договір), за яким Позивач передав Відповідачу у строкове платне користування державне нерухоме майно, площею 54 кв.м. розміщене за адресою: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 2, що знаходиться на балансі Позивача.

Відповідно до умов Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.95р. № 786 і становить без ПДВ за базовій місяць розрахунку –622,85 грн. (сума на момент укладення Договору).

27.06.07р. згідно Додаткового договору №1 були внесені зміни та доповнення до Договору, то базова орендна плата (на січень 2007р.) становить –1062,26 грн.

Відповідно до умов Договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на поточний місяць і сплачується згідно виставлених рахунків на поточний рахунок Позивача до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Також, відповідно до умов Договору, Відповідачем окремо на протязі 10 днів після держання від Орендодавця рахунку-фактури повинні бути сплачені комунальні послуги та відшкодування податку на землю, згідно вимог чинного законодавства України.

Позивачем було надано суду докази виставлення Відповідачу рахунків згідно Договору; також Позивачем надано підписані між сторонами акти звірки взаєморозрахунків щодо орендних платежів, відшкодування податку на землю та комунальних послуг, відповідно до яких визначена в Актах заборгованість Відповідача перед Позивачем, співпадає з заявленими Позивачем до стягнення сумами заборгованості.

Згідно з вимогами ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору; одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов не допускається. Зобов’язання вважається порушеним у випадку повного його невиконання або неналежного виконання.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2 ст. 551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором, або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1 та ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази сплати Відповідачем Позивачу суми заборгованості зо договором та штрафних санкцій.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у відповідності до наданого позивачем розрахунку суми заборгованості та штрафних санкцій.

Відповідно ст. 49 ГПК України, з Відповідача на користь Позивача стягуються суми витрат по сплаті державного мито та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу за звернення з позовом до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 16, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Стягнути з Приватного підприємства «Анкор» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 2; код 22946746) на користь Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник»(02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 2; код 14312358) 15 791 (п’ятнадцять тисяч сімсот дев’яносто одна) грн. 56 коп. заборгованості по орендній платі та 210 (двісті десять) грн. 32 коп. пені, 3249 (три тисячі сорок дев’ять) грн. 36 коп. заборгованості за комунальні послуги та 33 (тридцять три) грн. 82 коп. пені, 399 (триста дев’яносто дев’ять) грн. 24 коп. заборгованості по відшкодуванню податку на землю та 4 (чотири) грн. 65 коп. пені, 196 (сто дев’яносто шість) грн. 90 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.О.Домнічева

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення –21.02.2008р.