ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 16/784а

"25" березня 2008 р., 11 год. 50 хв.           м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Спаських Н.М.,

при секретарі: Волна С.В., за участю представників сторін:

позивача: Слуцька Н.Ю. – за довіреністю,

відповідача: Атопкін С.В. –за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Відкритого акціонерного товариства "Смілянське автотранспортне підприємство 17128" про стягнення 32 882,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача санкції за не створення у 2006 році трьох робочих місць для інвалідів в розмірі 30 484,83 грн. та 2 397,98 грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій на підставі положень Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1999 року зі змінами та доповненнями. У судовому засіданні представник позивача заявою від 25.03.2008 року позовні вимоги зменшив до 21 922,87 грн. після проведення додаткової перевірки, а в решті вимог від позову відмовився і відмову прийнято судом.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, що робочі місця для інвалідів були реально створені в кількості 7, а працевлаштування ще 2х інвалідів не було здійснено виключно через не направлення цієї категорії працівників з центру зайнятості та ненадходження на підприємство кандидатур для працевлаштування. Відповідач просить у позові відмовити.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено матеріалами справи, на 2006 рік відповідачу було встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів в кількості 9 робочих місць.

За уточненими доводами позивача, фактично на підприємстві відповідача у 2006 р. працювало лише 7 інвалідів, виходячи з середньостатистичного розрахунку кількості працівників на підприємстві, що також підтверджує і відповідач по справі.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів", передбачено сплату штрафних санкцій підприємствами /об'єднаннями/, установами і організаціями, відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом.

Позивач просить стягнути з відповідача санкції за нестворення 2х робочих місць для інвалідів у розмірі їх річної заробітної плати - 20 323,22 грн. та пеню на цю суму в розмірі 1 599,65 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Смілянський міськрайцентр зайнятості листом від 22.02.2008 року № 422/04 підтвердив, що підприємство відповідача протягом 2006 року подавало заявки на працевлаштування інвалідів -- на посади гардеробника. слюсаря-ремонтника, прибиральника виробничих приміщень, але такі особи на обліку у центрі зайнятості не перебували і відповідачу не направлялися.

Довідка Смілянського міськрайцентру зайнятості також підтверджується і даними звітів про наявність вакансій за 2006 рік, які подавало підприємство-відповідача. копії яких знаходяться у справі.

Крім того, відповідач також надав довідку дирекції смілянського міськрайонного радіо від 27.02.2008 року № 14, з якої вбачається, що оголошення відповідача про працевлаштування осіб з обмеженими можливостями на посади прибиральника та сторожа звучало також і у програмах місцевого радіо протягом червня та серпня 2006 року по 4 рази.

Вакантні робочі місця для інвалідів атестуються, згідно інструкції, при надходженні заяв інвалідів про їх працевлаштування, з урахуванням стану здоров'я і рекомендації МСЕК про те, які види робіт може виконувати працівник-інвалід.

Пунктами 5, 10 - 14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів передбачено, що підприємства інформують центри зайнятості, державні органи соціального захисту населення та відділення Фондів про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Міністерств соціального захисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів, з урахуванням рекомендацій МСЕК, побажань інвалідів, їхніх професійних навичок і знань відповідно до висновків МСЕК.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів (далі - органи працевлаштування інвалідів).

Аналіз зазначених положень Закону про захист інвалідів дає підстави для висновку про те, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком самостійно підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 цього Закону. Це підтверджується і змістом абзацу другого пункту третього Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (затверджений постановою Кабінету Міністрів України N 1434 від 26 вересня 2002 року), згідно з яким завданням Фонду є здійснення контролю за додержанням підприємствами нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, а також підпункту 3 пункту 4 та підпункту 3 пункту 5 цього Положення, якими Фонду надано право здійснювати контроль за своєчасним перерахуванням підприємствами штрафних санкцій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Таким чином доводи позивача про не створення відповідачем робочих місць для інвалідів суд відхиляє як необґрунтовані.

Суд вважає, що відповідач належним чином виконав всі обов'язки, передбачені законом по створенню робочих місць для інвалідів, реально створив такі місця, належним чином повідомляв відповідні органи про створені робочі місця для інвалідів, про наявні вакансії для працевлаштування інвалідів, а органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, міською Радою народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів для працевлаштування інваліди до відповідача не направлялись, а тому відповідач не може нести відповідальність за неналежне працевлаштування інвалідів.

У задоволенні позову позивачу з цих підстав слід відмовити повністю. Оскільки до стягнення не підлягає санкція за нестворене робоче місце, то і пеня за неперерахування цієї суми не стягується. В частині вимог, від яких позивач відмовився, провадження у справі слід закрити.

На підставі статті 94 КАС України при відмові у позові судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 94, 162,163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення 10 959,94 грн. відмову позивача від позову прийняти, а провадження закрити.

2. В решті позову відмовити повністю.

Постанова набуває чинності після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження. Оскарження проводиться в порядку ст. 186 КАС України до Київського апеляційного адміністративного суду.

СУДДЯ                     Н.М. Спаських

Постанову підписано 27 березня 2008 року