ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 36/434

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників:

ТОВ "Мінос"

Лапіда О.А. –(дор. від 05.12.2007)

Солом'янської районної в

м. Києві ради

Арін М.І. –(дор. № 357 від 13.08.2007)

розглянув касаційну скаргу

ТОВ "Мінос"

на рішення

господарського суду м. Києва

від 26 листопада 2007 року

у справі

№ 36/434 господарського суду м. Києва

за позовом

Прокурора Солом’янського району міста Києва інтересах держави в особі Київської міської ради, Солом'янської районної в м. Києві ради

до

ТОВ "Мінос"

про

Повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 26.11.2007 ( суддя Трофименко Т.Ю.) позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю фірму "Мінос" звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку площею 300 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Металістів,1 у Солом’янському районі міста Києва, та привести її в придатний для використання стан в 10-денний термін з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що прокуратурою Солом’янського району міста Києва встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Мінос" використовує земельну ділянку площею 300 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Металістів,1 у Солом’янському районі міста Києва, для розміщення тимчасового збірно-розбірного павільйону майстерні для дрібного сервісного обслуговування легкових автомобілів, без дозвільних документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, в тому числі на умовах оренди, що є порушення вимог статей 125, 125 Земельного кодексу України.

Відповідач належних доказів правомірності користування спірною земельною ділянкою суду не надав.

ТОВ "Мінос" в касаційній скарзі просить рішення суду скасувати з підстав порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на порушення норм процесуального права в частині розгляду справи за відсутності відповідача та позбавленні відповідача можливості взяти участь в судовому засіданні, судом не з'ясовано фактичні обставини справи, а саме, яку площу земельної ділянки фактично займає відповідач, оскільки договори тимчасового користування земельною ділянкою вказують на 100 м, а в подальшому на 137 м., судом не досліджувалося питання плати за користування земельною ділянкою, права власності на розміщений на земельній ділянці павільйон, прокурором не доведено порушення інтересів держави.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарським судом встановлено, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації № 672/09 від 06.09.2007, встановлено, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, в тому числі на умовах оренди, площею 300 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Металістів,1 у Солом’янському районі міста Києва, для розміщення тимчасового збірно-розбірного павільйону майстерні для дрібного сервісного обслуговування легкових автомобілів.

Відповідно до припису управління з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві від 05.04.2007 № П271/43 відповідача зобов'язано у 30-денний термін привести використання земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства або звільнити.

Нормами статті 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті ділянки підлягають поверненню власникам землі або користувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до пункту 1 статті 124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 2,3 статті 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі ( на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідач належних доказів правомірності користування спірною земельною ділянкою суду не надав, встановлених господарським судом обставин не спростував.

Доводи відповідача про порушення судом норм процесуального права в частині неналежного повідомлення про час та місце слухання справи спростовують наявні матеріали справи, а саме ухвала господарського суду м. Києва від 05.11.2007.

Наведені скаржником в касаційній скарзі доводи щодо неповного дослідження фактичних обставин справи відхиляються, оскільки з врахуванням предмету спору щодо земельної ділянки не відносяться до обставин, які підлягають встановленню і на правильність вирішення спору не впливають.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду м. Києва від 26.011.2007 у справі № 36/434 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                В. Овечкін

судді                                          Є. Чернов

В. Цвігун