СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.08                                                                                 Справа № 6/610.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства «Донбасантрацитвантажтранс», м. Красний Луч Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськвуглетехпоставка», м. Луганськ

про стягнення 25 997 грн. 90 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача –Єзопова О.Л., дов. від 10.12.07;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача боргу у сумі 25 998 грн. 90 коп.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем назва відповідача визначена як - ТОВ «Луганськтехпостачання», але фактично назвою відповідача є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганськвуглетехпоставка».

Позивач не скористався своїм правом участі у судовому засіданні та до засідання не прибув, у зв’язку з чим справа розглядається за відсутністю представника позивача.

Разом з цим, після закінчення судового засідання, призначеного на 21.01.08 об 10-45 відповідач надав до суду телеграму, яка надійшла до суду 21.01.08 об 16-20, за якою просить відкласти розгляд справи, у зв’язку з тим, що пізно отримав ухвалу суду.

Оскільки вказана телеграма надійшла до суду після закінчення судового засідання, вона не розглядається а лише залучається до матеріалів справи.

В той же час, суд вважає за необхідне зауважити, що справа № 6/610 порушена ухвалою суду від 20.11.07 і неодноразово призначалася до слухання у судових засіданнях в яких брав участь і представник позивача, який мав можливість надавати свої пояснення та докази з приводу заявлених вимог.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, за яким проти позову заперечує та зокрема зазначає, що строк оплати за договором № 29 від 10.01.05 не наступив та позивач не довів заявлені вимоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке.

Відповідно до договору № 29 від 10.01.05, укладеного між ДП «Донбасантрацит»в особі ВП ВТУ «Донбасвантажтранс»та відповідачем, ним протягом 2005 р відповідачу надавались послуги, пов’язані із переміщенням вугілля на складі, навантаження вугілля та інші На думку позивача доказами надання таких послуг є наряди за фактично відпрацьовані машинозміни та відповідні рахунки. До сплати відповідачу було надіслано рахунків на суму 25 998 грн. 90 коп. Оскільки зазначена сума відповідачем у добровільному порядку сплачена не була, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач позовні вимоги оспорив, з підстав наведених у відзиві та зазначених вище.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

10.01.05 між ДП «Донбасантрацит», в особі ВП ПТУ «Донбаспогрузтранс», правонаступником прав та обов’язків якого є ДП «Донбасантрацитвантажстран»- позивач у справі та ТОВ «Луганськвуглетехпоставка»- відповідач у справі, було підписано договір щодо надання послуг №29.

Розділом 1 договору №29 визначено, що відповідач –«Замовник»за договором, надає «Виконавцю»- позивачу у справі, фронт та обсяги робіт для переміщення вугілля на аварійному складі. Разом з цим відповідач з метою виконання умов договору власною технікою, а саме бульдозером Т-1390 інвентарний № 888 з машиністом, здійснює відповідні роботи за умовами договору.

Розділом 2 договору передбачено, що за надані послуги відповідач сплачує позивачу 150 грн. 40 коп. за одну машинозміну роботи техніки, визначеної калькуляцією. Оплата за надані послуги здійснюється шляхом передплати за кожну декаду роботи техніки. Кінцевий розрахунок здійснюється після підписання актів приймання – передачі виконаних робіт.

Тобто договором не визначений конкретний строк оплати виконаних робіт, в той же час підставою для їх оплати є акти приймання-передачі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на обґрунтування свої вимог або заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавча повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем акти приймання передачі виконаних робіт до суду надані не були. В той же час залучені до матеріалів справи рахунки на оплату не можуть бути доказами саме виконання робіт оскільки вони складені у односторонньому порядку та встановлюють певну суму, яка фактично не підтверджена матеріалами справи. Окрім цього, у рахунках визначена сума з призначенням платежу - за оренду бульдозера, послуги трейлера, автопослуги КРАЗ, але за умовами договору передбачено виконання певних робіт. Також позивачем до матеріалів справи не надано будь-яких доказів, що свідчили б про виконання ним умов договору і здійснення відповідних робіт, передбачених розділом 1 договору №29 від 10.01.05, незважаючи на те, що суд неодноразово витребував такі докази.

Приймаючи до уваги викладене, слід зазначити, що позивачем, вимоги за позовом не доведені, у зв’язку з чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, з віднесенням на нього судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання - 22.01.2008.

Суддя Т.А.Василенко

Помічник судді                                                                                          Т.В.Шкуть