ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"13" лютого 2008 р.
Справа №  4/881/07

Позивач           ЗАТ
КБ “ПриватБанк” в особі Миколаївського РУ ПриватБанку,

54029, м. Миколаїв, вул. Фрунзе,
27.

Відповідач           1. СПД-фізична особа ОСОБА_1, 56500,
Миколаївська область, м. Вознесенськ, АДРЕСА_1.

2.
ТОВ “Золота Нива”, 56000, Миколаївська область, Миколаївський район, с.
Весняне.

Суддя   Дубова Т.М.

ПРИСУТНІ:

Від позивача
Заливчий Я.В. дов. № 3941-П від
01.09.05р.

Від 1-го відповідача:
не з'явився

Від2-го
відповідача          Калаянов
І.В. дов. від 28.09.2007р.

СУТЬ СПОРУ:
про  визнання недійсним договору
купівлі-продажу №03/02 від 25.05.2005 р.

1-й відповідач про час
судового засідання повідомлений належним чином
за юридичною адресою, відповідно до ст.64 ГПК України,  але відзив та витребувані в ухвалах суду  документи не надав, представник  в судове засідання без поважних причин не
з”явився.

2-й
відповідач позов в частині визнання договору недійсним визнав повністю.

Розглянувши матеріали справи за
наявними документами згідно ст. 75 ГПК України, заслухавши пояснення
представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати недійсним
договір  купівлі-продажу №03/02 від
25.05.2005р., укладений між відповідачами з тих підстав, що в порушення вимог
ст.17 ЗУ “Про заставу” відчуження заставленого майна відбулось без згоди
заставодержателя.

Крім того, позивач просив
зобов”язати повернути відповідачів отримане за цим договором (здійснити
двосторонню реституцію).

Ухвалою
суду від 22.01.08 суд зобов”язав позивача письмово з'ясувати
позовні вимоги в цій частині: що саме слід повернути кожній стороні, визначити
в цій частині ціну позову, відповідно сплатити державне мито та надати суду
докази сплати (довідку з державного казначейства).

Позивач заявою про уточнення позовних вимог
від 12.02.08 визначив свої вимоги про визнання недійсним договору, вимоги суду
не виконав, витребувані докази сплати держмита не надав. Отже, вимоги щодо
двосторонньої реституції  слід залишити
без розгляду.

Розглянувши
матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані  в повному обсязі та підлягають задоволенню
повністю, виходячи з наступного:

Згідно договору № Л/0025 “Про
відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти VISA-SERVIS”
(арк.спр.8-9)на суму 36400 доларів США із додатковою угодою №455/2002 від
27.11.2002р. (арк..спр. 10-12), позивач надав кредит відповідачеві у сумі 36400
доларів США.

Як забезпечення виконання
зобов'язань за цим договором між позивачем та 1-м відповідачем 27.11.2002 року
було укладено договір застави рухомого майна , у тому числі ангар металевий
АМ-1000  площа 1000 кв.м. (1998
р.в),   який належав  1-му відповідачу на праві власності.

10.01.03 відомості про заставу було
включено до реєстру обтяжень рухомого майна за № 224-1906 (арк.44-45).

1-й відповідач свої зобов'язання по
кредитному договору не виконав, в зв'язку з цим позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості.
Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області позовні вимоги
банка були задоволені.

Під час виконавчого провадження
актом державного виконавця від 30.11.05р. встановлено, що заставлене майно було
відчужене 1-м відповідачем шляхом укладення 25.05.2005р. договору
купівлі-продажу №03/02 з Товариством з обмеженою відповідальністю “Золота Нива”
та  актом прийому передачі від 17.11.04.

Таким чином, всупереч п.2.2.1
Договору застави, 1-й відповідач здійснив реалізацію заставленого майна без
отримання на те письмової згоди заставодержателя - позивача.

Згідно ст.17 Закону України “Про
заставу” , відчуження заставленого майна можливе лише за згодою
заставодержателя.

Як свідчать матеріали справи та
пояснення представника позивача, заставодержатель письмової згоди на відчуження
заставленого майна не надавав. Відчуження спірного майна 1-м відповідачем 2-му
відповідачу відбулось всупереч вимог законодавства та умов договору застави,
чим порушені права заставодержателя -позивача по справі.

У відзиві другого відповідача
зазначено, що перший відповідач не надав йому жодних документів, що могли б
свідчити про його право власності на заставлене майно.

Згідно
ч.1 ст. 203 ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України зміст
правочину  не може суперечити
Цивільному Кодексу,  іншим актам  цивільного
законодавства,  а   також
моральним   засадам  суспільства. Підставою недійсності правочину
є  недодержання  в
момент вчинення  правочину  стороною
(сторонами) вимог,  які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та  шостою  статті
203  ЦивільногоКодексу. Якщо  недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована  особа  заперечує
його

дійсність
на підставах,  встановлених законом,
такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки, договір купівлі продажу металевого
ангару АМ-1000 № 03/02 від 25.05.05 відбувся
з порушенням вимог ст.17 Закону “Про заставу” без погодження з
заставо-держателем, його слід визнати недійсним, позов задовольнити, судові
витрати віднести за рахунок відповідачів порівну.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог
або заперечень. Перший відповідач своїм правом не скористався.

Лист управління міністерства
внутрішніх справ України в Миколаївській області № 6/8712 від 04.09.07р. та
довідка адресного бюро від 05.06.07р. свідчать про те, що ОСОБА_1 05.12.06р.
був знятий з реєстраційного обліку, у зв'язку з переїздом у м. Херсон (арк.спр.
64-65). Між тим, 1-й відповідач зміни до державного реєстру юридичних та
фізичних осіб не вніс і відповідно до довідки ЄДРПОУ місцем його реєстрації, як
СПД  АДРЕСА_1, м. Вознесенськ
(арк.спр.66).

Ухвали суду, надіслані за юридичною
адресою відповідача АДРЕСА_1, м. Вознесенськ , яка підтверджується  довідкою реєстраційної палати (арк.спр.66),
повернулись з відміткою поштової установи про відсутність відповідача-1 за
визначеною адресою (арк.спр.24-26, 52-54). Між тим, норми ГПК України не
передбачають  розшук судом, або стороною
по справі фактичного місця знаходження іншої сторони.

Відповідач-1 згідно до ст.45 ЗУ
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців
" змін до відомостей про фізичну особу-підприємця не вніс, відзив та  доказів погашення боргу станом на час розгляду
справи  не надав, наявність боргу не
заперечив.

Відповідно до ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як
підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач-1 своїм правом не скористався.

Враховуючи викладене, позов
підлягає задоволенню повністю, судові витрати слід віднести за рахунок  відповідачів
порівну.

Керуючись ст.ст. 49,81, 82-85 ГПК
України ,  господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-
продажу № 03/02 від 25.05.2005р. укладений між
СПД-фізичною особою ОСОБА_1 (Миколаївська область, м. Вознесенськ,
АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)  та ТОВ “Золота
Нива” (Миколаївська область, Миколаївський район, с. Весняне, код 32895449).

Cтягнути з   СПД-фізичної особи ОСОБА_1 (Миколаївська
область, м. Вознесенськ, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь ЗАТ КБ “ПриватБанк”
в особі Миколаївського РУ ПриватБанку (м. Миколаїв, вул. Фрунзе, 27, код
23618145) 42,5грн. держмита та 59грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Наказ видати позивачеві.

тягнути з   ТОВ “Золота Нива” (Миколаївська область,
Миколаївський район, с. Весняне, код 32895449) на користь ЗАТ КБ “ПриватБанк” в
особі Миколаївського РУ ПриватБанку (м. Миколаїв, вул. Фрунзе, 27, код
23618145) 42,5грн. держмита та 59грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Наказ видати позивачеві.

Позов в частині зобов'язання
СПД-фізичну особу ОСОБА_1 та ТОВ “Золота Нива” здійснити двосторонню реституцію
та повернути отримане майно за договором купівлі-продажу №03/02 від
25.05.2005р. іншій стороні залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржене у
10-денний строк.

Суддя