ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2008 Справа № 8/286-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

суддів: Пруднікова В.В., Ясир Л.О.,

секретар судового засідання: Корх Д.В.

за участю представників сторін:

представник позивача: Анастасіаді С.Г., довіреність №06 від 26.02.07, представник; Діденко М.О., довіреність №03 від 23.01.08, представник;

представник відповідача: у судове засідання не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Південно –Східне регіональне виробниче об’єднання “Цветмет”, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2007 року

у справі № 8/286-07

за позовом закритого акціонерного товариства акціонерного банку “Радабанк”, м.Дніпропетровськ

до відкритого акціонерного товариства “Південно –Східне регіональне виробниче об’єднання “Цветмет”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 484 206 грн. 08 коп., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Дніпропетровської області звернулось з позовом закрите акціонерне товариство акціонерного банку “Радабанк”, м.Дніпропетровськ до відкритого акціонерного товариства “Південно –Східне регіональне виробниче об’єднання “Цветмет”, м.Дніпропетровськ про стягнення 484 206 грн. 08 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором №312/2 від 07.02.2003 р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2007р.(суддя –доповідач Дубінін І.Ю.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 425 252 грн. 08 коп. –процентів, 58 954 грн. 00 коп. –пені, 4 842 грн. 06 коп. - витрати по сплаті держмита, 118 грн. 00 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2007р., відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду повністю. Вказує, що рішення господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що привело до неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду представник відповідача просить рішення суду скасувати; представник позивача заперечує проти апеляційній скарги.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, дослідивши матеріали справи та аналізуючи докази по справі, в їх сукупності, Дніпропетровський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між позивачем та відповідачем 07.02.03 р. був укладений кредитний договір № 312/2, згідно умовам якого, позивач відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 1 300 000,00 грн., на період з 07.02.03 р. по 06.02.04 р., на поточну діяльність, зі сплатою 28% річних. Факт надання позивачем відповідачу кредиту підтверджується розпорядженнями операційному відділу та іншими доказами по справі і не заперечуються відповідачем.

Згідно з п.п.2.9., 4.1. вказаного договору, відповідач повинен був сплачувати відсотки за користування кредитом, в тому числі –за період прострочення до моменту погашення кредиту, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день такого прострочення.

Зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів відповідачем було порушено, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем в загальній сумі 484 206,08 грн., яка складається з сум: процентів за користування кредитом– 425 252,08 грн. та пені за несвоєчасне погашення процентів –58 954,00 грн.

З 01.01.04 р. набрав чинності новий Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) і відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила цього кодексу про вiдповiдальнiсть за порушення договору, застосовуються в тих випадках, коли вiдповiднi порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом, крім випадків, коли в договорах, укладених до 1 січня 2004 року, була встановлена інша вiдповiдальнiсть за такі порушення.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за порушення відповідачем умов угоди, мали місце після набрання чинності вказаним кодексом, тому до спірних правовідносин сторін судом правомірно застосовані норми ЦК України.

Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором згідно зі ст. 1048 ЦК України.

На вимогу ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, якi боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ст.ст. 546, 549, 551 ЦК України).

При цьому, звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором є правом кредитора, що витікає з аналізу норм Закону України “Про заставу” та ст.589 Цивільного кодексу України, тому доводи апелянта не можуть прийматись як підстава для звільнення боржника від зобов’язань за договором кредиту, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню і підстави для скасування або зміни рішення суду, передбачені ст.104 ГПК України, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Південно –Східне регіональне виробниче об’єднання “Цветмет”, м.Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2007 року у справі № 8/286-07 –без змін.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді В.В. Прудніков

Л.О. Ясир