ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

07 лютого 2008 р.                                                              Справа № 14/318

За адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сведвуд Україна", смт. Великий Бичків Рахівського району

до Державної податкової інспекції у Міжгірському районі, смт. Міжгір”я

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення ДПІ у Міжгірському районі від 20.11.2006р. №/0/161/20469265/1323/7-23,

Суддя В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: Яцко В.Ф. - представник за дов. від 16.10.2007р. ;

від відповідача: Сидоряк Д.В. - начальник відділу аудиту юридичних осіб за дов. від 16.01.2008р. №98/7-10; Кошан І.Ю. –головний державний податковий інспектор з питань юридичної роботи за дов. від 15.01.2008р. №99/7-10

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сведвуд Україна", смт. Великий Бичків Рахівського району, правонаступник ТОВ ”Стен ЛТД” на підставі приєднання даного товариства до ТОВ "Сведвуд Україна",що підтверджується долученим до матеріалів справи Повідомленням Державного реєстратора Міжгірської РДА від 15.06.2007р. з Єдиного державного реєстру (далі- позивач, товариство) звернулося до господарського суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Міжгірському районі, смт. Міжгір"я (далі - відповідач) про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення ДПІ у Міжгірському районі від 20.11.2006р. №/0/161/20469265/1323/7-23 про зменшення бюджетного відшкодування по ПДВ на суму 38 126грн.

Позивач, як у позовній заяві (а.с.2-5), так і представник позивача у письмовому поясненні від 23.01.2008р. щодо заперечень проти позову (а.с. 48-50) так і у судовому засіданні по розгляду даної справи, в обгрунтування позовних вимог, зокрема посилаються на те, що:

-          податковим органом в акті перевірки від 20.11.2006р. №108/20469265/23 зазначено про те, що позивачем до податкового кредиту по ПДВ у листопаді 2005р. за податковою декларацією з ПДВ за звітний податковий період –листопад 2005р. було віднесено суму 38 322грн. ПДВ по податкових накладних виданих продавцем ПП Зубрихіною Н.І. та з урахуванням того, що неможливо провести зустрічну перевірку щодо встановлення факту сплати даним підприємцем вказаної суми ПДВ до бюджету, у зв”язку із зняттям даного підприємця з обліку, податковим органом виключено з від’ємного значення по ПДВ вищевказану суму та відповідно по податковій декларації з ПДВ за грудень 2005р. виключено з бюджетного відшкодування по ПДВ вищевказану суму;

-           вважають, що позивачем правомірно у відповідності до вимог п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” було включено до податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними виданими продавцем ПП Зубрихіною Н.І. та оформленими відповідно до вимог п.7.2 ст.7 цього Закону, а тому є неправомірним зменшення податковим органом бюджетного відшкодування на суму 38 322грн. по вищевказаному продавцеві, оскільки єдиною підставою щодо виключення з податкового кредиту по ПДВ відповідного звітного періоду може бути тільки та обставина, коли є її (податкової накладної) заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій не присвоєно індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість, а відповідно також не може бути підставою для її виключення з бюджетного відшкодування та обставина, як зазначено в акті перевірки, щодо неможливості податковим органом проведення зустрічної перевірки щодо встановлення факту сплати ПП Зубрихіною Н.І. вказаної суми ПДВ до бюджету, оскільки законодавцем не ставиться така залежність покупця від обов”язку продавця перед бюджетом.

Оскільки у період видачі податкових накладних на загальну суму ПДВ 38 322грн. у листопаді 2005р. ПП Зубрихіна Н.І.          була зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій було присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, тому є правомірним включення такої суми до податкового кредиту звітного податкового періоду – листопад 2005р. та відповідно при наявності від”ємного значення також є правомірним її включення позивачем до бюджетного відшкодування по ПДВ у податковій декларації за грудень 2005р.

Відповідач, як у запереченні проти позову (а.с.43-44), так і представники відповідача у судовому засіданні по розгляду даної справи заперечують проти позову повністю, зокрема посилаються на те, що позивач не мав права включати до бюджетного відшкодування по ПДВ суму 38 322грн. у податковій декларації по ПДВ за грудень 2005р., сплачену постачальнику ПП Зубрихіній Н.І. за отриманими у звітному періоді листопад 2005р. від останньої податковими накладними на вищевказану суму ПДВ, у зв”язку з неможливістю проведення зустрічної перевірки щодо встановлення факту сплати даним підприємцем вказаної суми ПДВ до бюджету, що пов”язано із зняттям останньої з обліку. За таких обставин вважають правомірним зменшення товариству суми 38 126грн. бюджетного відшкодування по податку на додану вартість за грудень 2005р. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням.

Судовий розгляд справи розпочатий у попередньому судовому засіданні 16.01.2008р. відповідно до вимог п.3 ст. 121 КАС України на підставі поданої представниками сторін до матеріалів справи письмової заяви (а.с.47).

У судовому засіданні 16.01.2008р. оголошувалась перерва відповідно до вимог ст.150 КАС України.

У судовому засіданні 07.02.2008р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови відповідно до вимог п.3 ст. 160 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що:

В акті перевірки від 20.11.2006р. №108/20469265/23 „Про результати невиїзної позапланової перевірки ТОВ ”Стен ЛТД” 20469265 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за грудень 2005р.” (а.с.9-20, далі –акт перевірки) зазначено податковим органом про те, що ТОВ ”Стен ЛТД” порушено вимоги п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.4.5 п.7.4 та п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 р. №168/97-ВР із наступними змінами та доповненнями (далі-Закон №168/97-ВР), що полягало у завищенні останнім заявленої до відшкодування суми бюджетного відшкодування по ПДВ за грудень 2005р. на суму 38322грн. (залишок невідшкодованої суми 38126грн.) з тих підстав, що неможливе проведення зустрічної перевірки ПП Зубрихіної Н.І. щодо встановлення факту сплати даним підприємцем суми 38322грн. ПДВ до бюджету, отриманої від покупця (ТОВ ”Стен ЛТД”) за оплаченими податковими накладними на вищевказану суму ПДВ, виданими ПП Зубрихіною Н.І. даному товариству, у зв”язку із зняттям даного підприємця з обліку.

За результатами розгляду матеріалів вищезазначеного акту перевірки, ДПІ у Міжгірському районі було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.11.2006р. №/0/161/20469265/1323/7-23 про зменшення ТОВ ”Стен ЛТД” бюджетного відшкодування по ПДВ на суму 38 126грн. за грудень 2005р. (а.с.8), яке і є предметом судового оскарження у даній справі.

Проаналізувавши подані по адміністративній справі доказові матеріали щодо спірного питання та аналізуючи доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позовув повному обсязі, виходячи з наступного:

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Отже, для виникнення у позивача податкового кредиту з ПДВ, достатньою та єдиною необхідною підставою є податкова накладна.

Перелік реквізитів податкової накладної, обов’язкових для її заповнення, встановлено п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 цього Закону, яким передбачено, що надана платником податку покупцю податкова накладна повинна містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; назву юридичної особи або прізвище, ім’я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об’єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку і ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку. Даний перелік реквізитів податкової накладної, обов’язкових для її заповнення є вичерпним.

Відповідно до п. п. 7.2.3 п. 7.2 Закону України „Про податок на додану вартість” податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Отже, Закон України "Про податок на додану вартість" на дату здійснення позивачем операцій з придбання товарів у ПП Зубрихіної Н.І. визначав два випадки неможливості включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду:

- у разі, коли вартість придбаних товарі не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) чи основних фондів;

- у разі не підтвердження витрат по сплаті податку на додану вартість податковими накладними.

Пунктом 1.8 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" визначається, що бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Зазначений пункт дає загальне розуміння поняттю "бюджетне відшкодування" і є відсильною нормою, оскільки безпосередньо не встановлює порядок визначення суми бюджетного відшкодування, а відсилає до інших норм цього Закону.

Іншою такою нормою Закону України "Про податок на додану вартість" є підпункт 7.7.1 пункту 7.7 статті 7, який передбачає, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. На підставі підпункту 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України підлягає сума, яка при її визначенні згідно з підпунктом 7.7.1 має від'ємне значення.

Таким чином, сума бюджетного відшкодування напряму залежить від правильності визначення суми податкових зобов'язань та податкового кредиту, а не навпаки.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується, як відповідачем та його представниками та обставина, що ТОВ ”Стен ЛТД” було отримано від ПП Зубрихіної Н.І. у листопаді 2005р. податкові накладні, які оформлені відповідно до вимог п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” та у яких зазначено загальну суму ПДВ 38322грн. та яку фактично товариством було сплачено даному підприємцю у даному періоді –листопад 2005р.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством (частина 1 статті 19 Конституції України).

Чинне законодавство України, зокрема й Закон України "Про податок на додану вартість", не встановлюють обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Відповідно до положень Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку на додану вартість, що включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету, тоді як відповідачем (податковим органом) такий обов'язок покладається на позивача, що суперечить вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач не довів факту сплати ПП Зубрихіною Н.І. податку на додану вартість у сумі 38322грн. до Державного бюджету та неможливість доведення такого факту податковим органом з підстав неможливості проведення зустрічної перевірки ПП Зубрихіної Н.І. щодо встановлення факту сплати даним підприємцем суми 38322грн. ПДВ до бюджету, отриманої від покупця (ТОВ ”Стен ЛТД”) за оплаченими податковими накладними на вищевказану суму ПДВ, виданими ПП Зубрихіною Н.І. даному товариству, у зв”язку із зняттям даного підприємця з обліку, з огляду на вищенаведене.

Отже, з аналізу фактичних обставин, матеріалів справи та норм Закону України "Про податок на додану вартість", суд дійшов висновку, що позивач правомірно формував податковий кредит у спірному періоді, а відповідно, при наявності у таких податкових звітних періодах від”ємного значення по ПДВ, правомірно було визначено суми ПДВ заявлені до бюджетного відшкодування, в тому числі і по операціях з ПП Зубрихіною Н.І. на підставі отриманих від останньої податкових накладних та фактично сплачених по них позивачем загальних сумах (в тому числі ПДВ у сумі 38322грн.).

За вищенаведених обставин, є безпідставним зменшення податковим органом позивачеві суми 38 126грн. бюджетного відшкодування по ПДВ за грудень 2005р. за спірним податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Міжгірському районі від 20.11.2006р. №/0/161/20469265/1323/7-23 , а відповідно останнє підлягає визнанню нечинним в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 2, 7-12, 51, 70, 71, 86, 111, 121 п.3, 122, 150, 159-163, 254, 255 та п.6 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати нечинним в повному обсязі податкове повідомлення-рішення рішення ДПІ у Міжгірському районі від 20.11.2006р. №/0/161/20469265/1323/7-23 про зменшення ТОВ ”Стен ЛТД” суми 38 126грн. бюджетного відшкодування по ПДВ.

3. Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

4. Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду у відповідності до вимог ст.186 КАС України протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі, шляхом подання заяви про намір апеляційного оскарження або шляхом подання безпосередньо апеляційної скарги.

Постанову суду виготовлено в повному обсязі та підписано 12.02.2008р.

Суддя                     В.І. Карпинець