ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.01.08р.

Справа № 3/409-07

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" в особі Дніпропетровських міських електричних мереж, м. Дніпропетровськ

до Закритого акціонерного товариства "Фінансовий союз банк", м. Дніпропетровськ

про стягнення 54 164 грн. 33 коп.

Суддя Юзіков С.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

позивача –Рогачова Т.А., юрисконсульт, довіреність від 16.11.07р.

відповідача - Каукалова І.А., дов. №01 від 04.07.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг за спожиту електроенергію –50 412,87 грн., пеню –2497,15 грн., 3% річних –936,48 грн., інфляційні витрати –317,83 грн.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що договір між сторонами № 1661 від 15.12.1998р. розірваний та постачання електричної енергії припинено ще з 18.03. 2005р., крім того, з урахуванням чинного законодавства та умов договору, Відповідач 01.03.2005р. направив Позивачеві листа про припинення споживання електроенергії за договором з Позивачем з 01.04.2005р. та розірвання договору, у зв’язку із виселенням Відповідача із займаного приміщення за рішенням господарського суду.

30.01.2008р. до суду надійшло клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи у зв’язку з тим, що його представник, якому доручено вести вказану справу, знаходиться у відпустці. Представник Відповідача у задоволенні клопотання Позивача заперечувала, мотивуючи безпідставним затягуванням вирішення спору. З урахуванням позицій сторін, закінчення строків вирішення спору, суд відхилив клопотання Позивача.

Справа згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.01.08р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.1998р. Позивачем та АКБ "Технобанк" укладено договір на постачання електричної енергії № 1661 на строк до 31 грудня 1999р. (далі Договір). Постачання електроенергії здійснювалось у приміщення, розташоване по вул. Набережна Леніна, 29 у м. Дніпропетровську.

03.06.2004р. Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 1, за якою Відповідач є правонаступником АКБ "Технобанк" й приймає на себе усі права та обов’язки за Договором.

Відповідно до п.10.1 Договору, договір вважається автоматично продовженим, якщо за місяць до закінчення строку жодна зі сторін не заявить про його зміну чи розірвання.

Згідно з п.3.2 Договору, Споживач щомісячно до 5-10 числа зобов’язаний надавати Постачальнику звіти про показання приладів обліку електричної енергії, на підставі яких Постачальник здійснює нарахування за спожиту електроенергію.

Оплату за спожиту електричну енергію, відповідно до п. 3.3 Договору, Споживач зобов'язаний здійснити самостійно, шляхом перерахування грошових коштів Постачальнику в п’ятиденний строк після дати зазначеній в платіжному документі на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання.

За даними Позивача, всупереч п. 2.1 Договору, оплата за спожиту з 01.05.05р. до 01.0106р. електроенергію здійснювалася Відповідачем несвоєчасно і не в повному обсязі, що призвело до утворення боргу в розмірі 50 412,87 грн.

На прострочений борг Позивач нарахував пеню –2 497,15 грн., 3% річних –936,48 грн., збитки від інфляції - 317,83 грн.,

У силу ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається.

За п. 9.4 Договору Сторони зобов’язались про усі зміни технічного чи організаційного характеру, що мають юридичні наслідки повідомляти одна одну не пізніше 10 днів після їх виникнення.

Приміщення, розташоване по вул. Набережна Леніна, 29 у м. Дніпропетровську, Відповідач займав на підставі договору оренди державного майна № 12/312-АД від 01.08.2000р., укладеним з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2003р. у справі №Д32/55 договір оренди державного майна № 12/312-АД від 01.08.2000р. розірвано, Відповідача виселено з указаного приміщення. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2004р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2003р. у справі №Д32/55 змінено, однак договір оренди приміщення розірвано та виселено Відповідача з приміщення, розташованого по вул. Набережна Леніна, 29 у м. Дніпропетровську.

Відповідач 01.03.2005р. направив Позивачеві листа про припинення споживання електроенергії за договором з Позивачем з 01.04.2005р. та розірвання договору, у зв’язку із виселенням Відповідача із займаного приміщення за рішенням господарського суду, факт направлення листа підтверджується касовим чеком та повідомленням про вручення поштового відправлення від 01.03.2005р.

Пунктом 7.10 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (далі ПКЕЕ) (у редакції чинній на момент спірних правовідносин), передбачено, що у разі припинення споживання електричної енергії внаслідок звільнення споживачем займаного об'єкта він за 7 днів до виїзду зобов'язаний повідомити про це постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача і здійснити повний розрахунок.

Постачальник електричної енергії припиняє постачання електричної енергії на об'єкт… з дати, обумовленої в повідомленні.

11.03.2005р. представником Позивача Пащенко С.І. виявлено порушення Відповідачем ПКЕЕ, про що складено акт-припис та вручено Відповідачеві повідомлення про припинення подачі електроенергії з 18.03.2005р., у разу невиконання вимог акту-припису.

Ні Позивач, ні Відповідач не надали доказів виконання Відповідачем акту припису від 11.03.2005р., з чого слідує, що Позивач повинен був припинити постачання електроенергії на об’єкт Відповідача ще 18.03.2005р.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 75, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Суддя           С.Г.Юзіков

Рішення підписане 11.02.2008р.