донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.01.2008 р.                                                              справа №29/296

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Кир"янова І.М. (дов. № 2 від 03.01.2008р.)

Шкориненко Т.С. (дов. № 3 від 03.01.2008р.)

,

від відповідачів:

від третьої особи:

1. Цвітун М.М. (дов. № Н-01/2219 від 06.07.2007р.)

2. Чумаков А.В. (дов. № 20-642 від 15.10.2007р.)

не з*явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства „Донецький металургійний завод” м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

20.11.2007 року

по справі

№29/296

за позовом

Відкритого акціонерного товариства „Дружківський машинобудівний завод” м.Дружківка Донецької області

до

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача

.Донецького підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк

2.Закритого акціонерного товариства „Донецький металургійний завод” м.Донецьк

Товариства з обмеженою відповідальністю „НК Метал-Сіті” м.Донецьк

про

стягнення 18900,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач- Відкрите акціонерне товариство “Дружківський машинобудівний завод” (далі ВАТ Дружківський машинобудівний завод”), звернувся до господарського суду з позовом до Державного підприємства “Донецька залізниця” (далі ДП „Донецька залізниця”) про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 18900,00грн.

Ухвалою суду від 09.10.2007р. до участі у справі в якості другого відповідача було залучено Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь –Металургійний завод” (далі ЗАТ „Донецьксталь”- Металургійний завод”) та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю “НК Метал-Сіті” (далі ТОВ „НК Метал-Сіті”).

Рішенням від 20 листопада 2007року господарський суд Донецької області (суддя Гаврищук Т.Г.) позовні вимоги задовольнив, стягнувши з Закритого акціонерного товариства “Донецксталь”-Металургійний завод” вартість недостачі вантажу в сумі 18900,00грн. У задоволені позову до Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що недостача трапилась внаслідок невірного визначення ваги вантажовідправником, а тому, відповідальність покладається на ЗАТ „Донецьксталь” - Металургійний завод”.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, ЗАТ „Донецьксталь” - Металургійний завод”, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх апеляційних вимог, заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі не з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Позивач та перший відповідач вважають рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання не з’явилася. Про причини неявки у засідання суду не повідомила. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання уповноваженою особою судової ухвали. Колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника третьої особи, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного, всебічного та об’єктивного розгляду справи.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного суду була призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке:

01.09.2006 р. між ВАТ Дружківський машинобудівний завод” (покупець-позивач у справі) та ТОВ “НК Метал-Сіті” (постачальник-третя особа) був укладений договір №001дрмз, предметом якого є поставка металопродукції. Відповідно до даного договору ТОВ “НК Метал-Сіті” взяло на себе зобов’язання поставити позивачеві круг, квадрат в кількості 65,770 тн. на загальну суму 60692,13грн. (специфікація №30 від 11.07.2007 р.), а позивач, в свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити продукцію (а.с.16).

Доставка вантажу здійснювалася залізничним транспортом.

Зобов'язання вважається виконаними в момент вручення товару перевізнику. Факт такого вручення у випадку перевезення залізничним транспортом засвідчується, зокрема, квитанцією, у якій зазначаються дані про вантаж, у т.ч. маса вантажу (ст.23 Статуту залізниць України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98р. №457, розділ 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, 15.07.2007р. на станцію Дружківка Донецької залізниці відповідно до залізничної накладної №49592806 прибув п/вагон №67658252 з металопродукцією –сталь сортова навалом у кількості 66100кг., про що зазначено вантажовідправником у залізничній накладній. Вантажовідправником вантажу є Закрите акціонерне товариство „Донецьксталь”- Металургійний завод” (а.с.19).

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як встановлено ст.6 Статуту залізниць України, накладна –основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони –одержувача.

Отже, уклавши договір перевезення, його сторони погодились на здійснення перевезення відповідно до положень Статуту залізниць України.

Статтею 105 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Як видно із матеріалів справи, під час приймання вантажу у п/вагоні №67658252 за вимогою вантажоодержувача, відповідно до ст.52 Статуту залізниць України залізницею було проведено переваження вагону та виявлена недостача металопродукції у кількості 3750кг, про що складений комерційний акт №АШ 977766/5 (а.с.20). За даними комерційного акту маса у п/вагоні №67658252 за залізничною накладною №49592806 значиться: брутто - 89650 кг, тара –23550 кг (перевірена), нетто - 66100 кг. При переваженні фактично виявилося: брутто –85850 кг, тара - 23500 кг (не відповідає документу), нетто - 62350кг, тобто недостача склала 3750кг.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов'язань по перевезенню вантажу, позивач звернувся з позовом про стягнення недостачі у сумі 18900,00грн.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції підставно дійшов висновку, що недостача спірного вантажу виникла з вини вантажовідправника - ЗАТ „Донецьксталь”- Металургійний завод”, який невірно вказав масу вантажу у залізничній накладній, оскільки за змістом ст.37 Статуту залізниць України під час здавання залізниці вантажу для перевезення відправником має бути зазначена у накладній його маса. При цьому, згідно ст.24 Статуту залізниць України саме вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

В даному випадку, відповідальність за недостачу вантажу повинен нести вантажовідправник - ЗАТ „Донецьксталь”- Металургійний завод”, який передав вантаж до перевезення за залізничною накладною №49592806, яка заповнена безпосередньо ним.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Факт збереженого перевезення вантажу на шляху проходження до його видачу вантажоодержувачу підтверджується комерційним актом №АШ 977766/5 від 15.07.2007р., з якого випливає, що вагон прибув на станцію призначення у технічному, комерційному, справному стані. Доступу до вантажу, ознак втрати або пошкодження не має.

Таким чином, господарський суд правомірно дійшов висновку про відсутність вини з боку Державного підприємства „Донецька залізниця” за недостачу вантажу, як перевізника, а також встановив, що недостача вантажу утворилась саме з вини вантажовідправника.

Щодо посилання ЗАТ „Донецьксталь” - Металургійний завод” на визначення позивачем розміру недостачі без урахування норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто, судом правомірно не прийнято до уваги, оскільки норма недостачі металопродукції з урахуванням 0,5% природної втрати від маси вантажу не застосовується.

Посилання заявника скарги на акт експертизи від 13.07.2007р. №4034/3 Донецької торгово-промислової палати, відповідно до якого було здійснено відвантаження металопродукції не приймаються до уваги, оскільки на перевезення залізничним транспортом вантажів поширюються норми Статуту залізниць України. Відповідно до ст.ст.23,24 Статуту залізниць України відправники надають станції навантаження на відправку вантажу заповнену накладну. Отже, саме вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного провадження, колегія суддів, оцінюючи наявні в матеріалах справи, а також дослідженні в судовому засіданні докази, дійшла висновку, про те, що рішення місцевого суду прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права і не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь”- Металургійний завод” м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 20.11.2007р. у справі №29/296 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.11.2007р. у справі №29/296 - залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС