ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 р.

№ 3/64

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Ужгород (далі – відділення АМК)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2007 та

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2007

зі справи № 3/64

за позовом відкритого акціонерного товариства "Закарпатгаз", м. Ужгород (далі –ВАТ "Закарпатгаз")

до відділення АМК,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоресурси", м. Ужгород (далі –ТОВ "Енергоресурси"),

про визнання недійсним розпорядження № 10 адміністративної колегії відділення АМК України та визнання недійсним рішення адміністративної колегії відділення АМК України від 29.05.2007 № 12 у справі № 03-9/2007.

Судове засідання проведено за участю представників:

ВАТ "Закарпатгаз" –Багрія І.З., Шкурко Р.В.,

відділення АМК –Грязнова Ю.О., Жамбаєва В.О., Рожкової Д.П.,

ТОВ "Енергоресурси" – Леська С.О.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 17.08.2007 (суддя Мокану В.В.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 (колегія суддів у складі: суддя Городечна М.І. –головуючий, судді Юркевич М.В., Кузь В.Л.), позов (з урахуванням уточнень до нього) задоволено частково: визнано недійсним рішення адміністративної колегії відділення АМК від 29.05.2007 № 12 у справі № 03-9/2007; в іншій частині позову відмовлено. Судові рішення мотивовано відсутністю в діях позивача з виготовлення та видачі технічних умов ознак порушення конкурентного законодавства, а також необґрунтованістю посилань ВАТ "Закарпатгаз" на порушення його прав у зв’язку з винесенням адміністративною колегією відділення АМК оспорюваного розпорядження.

Відділення АМК звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення зі справи скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у позові повністю. Скаргу мотивовано тим, що відповідно до приписів підпункту 3.4.1 пункту 3.4, підпункту 3.7.1 пункту 3.7 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного і нафтового газу, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30.09.2005 № 89 (далі –Ліцензійні умови), надання технічних умов на підключення об’єктів газопостачання замовника до розподільчого газопроводу є невід'ємною умовою здійснення ліцензіатом основного виду його господарської діяльності –розподілу природного і нафтового газу.

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ "Закарпатгаз" заперечує проти доводів скарги і просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: "Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)".

Отже, розгляд даної справи здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши на підставі встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями з цієї справи встановлено, що:

- ТОВ "Енергоресрси" звернулося до відділення АМК із заявою щодо зволікання ВАТ "Закарпатгаз" з видачею технічних умов на підключення системи газопостачання ТОВ "Енергоресрси" до газорозподільних мереж ВАТ "Закарпатгаз";

- за цією заявою розпорядженням адміністративної колегії відділення АМК від 24.04.2007 № 10 розпочато розгляд справи № 03-9/2007 стосовно ВАТ "Закарпатгаз" у зв’язку з наявністю в діях останнього ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі –Закон);

- в ході перевірки, проведеної відділенням АМК у справі № 03-9/2007, зокрема, було встановлено, що:

ТОВ "Енергоресурси" надіслало на адресу відповідача листи від 08.11.2005 № 583, від 10.07.2006 № 392 та від 13.12.2006 № 802 щодо видачі технічних умов на підключення до розподільних газопроводів останнього автомобільних газонаповнювальних компресорних станцій, які проектувалися в таких місцях: с. Бедевля Тячівського району; м. Ужгороді по вул. Баб’яка, 26; м. Мукачеві по вул. Університетській, 128; м. Виноградові по вул. І. Франка б/н та в м. Ужгороді по вул. Темірязєва, б/н;

ТОВ "Енергоресурси" додало до зазначених листів плани-схеми розташування автомобільних газонаповнювальних компресорних станцій;

ВАТ "Закарпатгаз" видало технічні умови лише щодо газонаповнювальної компресорної станції, спроектованої в с. Бедевля Тячівського району, та взагалі не надіслало відповіді на інші листи ТОВ "Енергоресурси";

- за результатами розгляду зазначеної справи територіальним відділенням АМК прийнято рішення від 29.05.2007 № 12, згідно з яким:

встановлено, що ВАТ "Закарпатгаз" за результатами діяльності 2005-2006 років та першого кварталу 2007 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку транспортування природного газу розподільними газопроводами та постачання природного газу населенню в межах Закарпатської області з часткою 100 відсотків;

дії ВАТ "Закарпатгаз" щодо безпідставного зволікання з видачею технічних умов на підключення об’єктів системи газопостачання ТОВ "Енергоресурси" визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 5 частини другої статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом часткової або повної відмови від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання;

ВАТ "Закарпатгаз" зобов’язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ВАТ "Закарпатгаз" накладено штраф у сумі 17 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З установлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин даної справи не вбачається порушення прав та/або охоронюваних законом інтересів ВАТ "Закарпатгаз" у зв’язку з виданням відділенням АМК оспорюваного розпорядження від 24.04.2007 № 10, яким розпочато розгляд справи № 03-9/2007 стосовно названого Товариства у зв’язку з наявністю в діях останнього ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Саме по собі здійснення розгляду органом Антимонопольного комітету України справи № 03-9/2007 не порушує права та охоронювані інтереси ВАТ "Закарпатгаз". Всебічне, повне і об’єктивне з’ясування всіх обставин справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції територіальним відділенням АМК згідно з пунктами 21, 23 Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затверджені розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.94 № 5 в редакції розпорядження від 29.06.98 № 169-р) проводиться службовцями названого Комітету після початку розгляду відповідної справи.

З огляду на наведене Вищий господарський суд України погоджується з висновком попередніх судових інстанцій про відмову в задоволенні позову про визнання недійсним розпорядження відділення АМК від 24.04.2007 № 10.

Разом з тим, причиною спору зі справи в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення відділення АМК від 29.05.2007 № 12 стало питання про наявність в діях позивача ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як вбачається з прийнятих у справі судових рішень, задовольняючи позов про визнання недійсним оспорюваного рішення відділення АМК, судові інстанції виходили з того, що виготовлення та видача технічних умов є окремим видом господарської діяльності ВАТ "Закарпатгаз", який необхідно розглядати у відриві від такого виду діяльності названого Товариства як розподіл природного і нафтового газу.

Разом з тим, дійшовши відповідного висновку, судові інстанції не врахували викладеного в Ліцензійних умовах, відповідно до пункту 1.3 розділу 1 яких "Загальні положення":

розподіл (транспортування природного та нафтового газу розподільними трубопроводами) - вид господарської діяльності з надання послуг з транспортування природного і нафтового газу розподільними трубопроводами замовникам, що проводиться ліцензіатом відповідно до Ліцензійних умов за встановленими законодавством України правилами ціноутворення та на певній географічній території, з метою його доставки споживачам;

технічні умови - документ, що містить комплекс вимог технічного та технологічного характеру з проектування об'єкта системи газопостачання замовника, виконання яких є обов'язковою умовою для підключення до газорозподільної мережі ліцензіата.

Згідно з підпунктом 3.4.1 пункту 3.4 Ліцензійних умов ліцензіат зобов'язаний забезпечувати доступ до використання потужностей газорозподільних мереж замовникам, які мають намір отримувати послуги з транспортування природного газу розподільними трубопроводами, на недискримінаційних засадах.

При цьому підключення об'єкта системи газопостачання замовника здійснюється ліцензіатом за умови виконання замовником технічних умов (підпункт 3.7.1 пункту 3.7 ).

Пунктом 2 статті 50 Закону передбачено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 13 Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

З огляду на наведене дотримання замовником (ТОВ "Енергоресурси") технічних умов є необхідною передумовою підключення його об’єкта газопостачання до газорозподільної системи ліцензіата (ВАТ "Закарпатгаз"), а відтак, підготовка та видача таких технічних умов –складова частина господарської діяльності ВАТ "Закарпатгаз" з транспортування природного та нафтового газу розподільними трубопроводами. Незважаючи на це, суди дійшли необґрунтованого висновку про відсутність у діях ВАТ "Закарпатгаз" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, при цьому не спростувавши висновку відділення АМК, який в оспорюваному рішенні встановив таке порушення на підставі належних і допустимих доказів та застосував до порушника стягнення у вигляді штрафу.

Неврахування наведених приписів законодавства стало причиною прийняття судовими інстанціями неправильного рішення зі справи в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Як зазначено в абзаці першому пункту 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Між тим ні місцевий, ані апеляційний господарські суди у прийнятті рішення зі справи не зазначили обставин, які свідчили б про порушення відділенням АМК меж наданих йому повноважень та приписів чинного законодавства України, натомість обмежившись аналізом господарської діяльності сторін у справі.

З урахуванням наведеного, враховуючи факт повного встановлення попередніми судовими інстанціями обставин, що входять до предмету доказування зі справи, але з наданням ними таким обставинам неправильної юридичної оцінки, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність скасування судових рішень зі справи в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення відділення АМК від 29.05.2007 № 12 та відмови в задоволенні позову у відповідній частині з мотивів, викладених у цій постанові.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2007 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 зі справи № 3/64 в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.05.2007 № 12 у справі № 03-9/2007 скасувати.

У задоволенні позову в цій частині відмовити.

3. В іншій частині рішення господарського суду Закарпатської області від 17.08.2007 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 зі справи № 3/64 залишити без змін.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов