ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 4/422

14.01.08

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонет"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Курені"

про стягнення 318793,99 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача 318793, 99 грн. за договором оренди № 14/09/04 від 27.09.2004 року за грудень 2006р..

Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Свої заперечення представник відповідача виклав у письмовому відзиві на позов від 28.11.2007 року.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін та з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Сонет” та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Курені” був укладений договір оренди 3 14/09/04, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування строком на одинадцять місяців частину нежилого приміщення універсального торговельного центру ,,Метрополіс”, яке є власністю відповідача, з метою здійснення орендарем господарської діяльності щодо здавання в піднайом нерухомого майна шляхом передачі об'єкта, що орендується, в суборенду.

Вказаний договір оренди був розірваний орендодавцем, що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва по справі № 31/63.

Згідно ст. 785 ГК України у разі припинення договору оренди орендар зобов’язаний негайно повернути орендодавцю належне йому майно.

Відповідно до п. 8.5 договору № 14/09/04 від 27.09.2004 року, при поверненні орендованого об'єкта повинен бути складений Акт здачі-приймання. Такий акт сторонами не був укладений, і приміщення не повернуте.

В своїй позовній заяві позивач не наводить ніяких фактів та не надає жодних доказів неможливості користування приміщенням в грудні місяці 2006 року.

Позивач продовжував здійснювати господарську діяльність у переданих йому приміщеннях в грудні 2006 року і отримував оплату за передачу цих приміщень в суборенду. Цей факт підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів, та платіжних доручень, які знаходяться в матеріалах справи № 4/422. Ці документи підтверджують факт користування приміщенням Позивачем і передачі його в суборенду близько 150 юридичним та фізичним особам.

Посилання позивача на п. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, не є правомірним, оскільки ця стаття передбачає звільнення від сплати за той час протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини за які він не відповідає, але в даному випадку позивач безперешкодно використовував орендоване приміщення для цілей, що передбачені п. 2.1. Договору.

Отже, з огляду на вище наведене, суд прийшов до висновку, що Позивач порушив умови договору не повернувши приміщення після розірвання договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач належним чином не обґрунтував свої позовні вимоги, тому суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом у позові відмовляє в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення покладаються на позивача.

14.01.2008р. в засіданні суду, за згодою сторін, відповідно до ст.. 85 ГПК України, суддя оголосив тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, - Господарський суд м. Києва

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Борисенко І.І.

Рішення підписано: 18.02.2008р.