ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008 р.

№ 21/191

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка І.В.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОРЕМБУД" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2007р. та на рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2007р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОРЕМБУД" до Закритого акціонерного товариства "МЕГА-РЕСУРС" про стягнення сум

Заслухавши 27.02.08 пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2007р. ТОВ "ТЕПЛОРЕМБУД" пред’явило в господарському суді позов до ЗАТ "МЕГА-РЕСУРС" про стягнення 72 150,42грн., у тому числі: 35414,31грн. заборгованості з оплати орендної плати за період січень-липень 2007р. за договором оренди нежилих приміщень № 01/180 від 29.12.2006р.; 1582,33 грн. інфляційних за лютий-липень 2007р.; 436,33 грн. 3% річних за період з 14.02.07р. по 15.08.07р. та 34717,45 грн. пені за прострочення платежу за період з 14.02.07р. по 15.08.07р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.09.2007р. (суддя Матюхін В.І.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2007р. (судді Скакун О.А. –головуючий, Колядко Т.М., Мирошниченко С.В.), позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 35414,31грн. заборгованості з оплати орендної плати, 1582,33 грн. інфляційних, 436,33 грн.3% річних та 1525,28грн. пені. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення в частині стягнення 1525,28 грн. пені і прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 34717,45 грн. пені, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У справі оголошувалась перерва з 27.02.08 на 12.03.08

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення закріплено і приписами ст. 526 ЦК України.

29.12. 2006р. між ТОВ “Теплорембуд” (орендодавець) та ЗАТ “Мега-ресурс” (орендар) був укладений договір оренди нежилих приміщень № 01/180 (далі-Договір).

Узяті за цим договором зобов’язання ЗАТ “Мега-ресурс” належним чином не виконав, а тому суд мав підстави для стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 35414,31 грн., інфляційних втрат в розмірі 1582,33 грн., 3% річних –436,33 грн.

Зазначене підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем.

Відповідає матеріалам справи і часткове задоволення позову про стягнення пені в сумі 1525,28 грн., проти заявленої позивачем до стягнення 33192,17грн.

Відповідно до пункту 6.2 Договору сторони передбачили відповідальність орендаря за прострочення термінів внесення орендної плати шляхом сплати пені у розмірі 1% від загального розміру орендної плати за кожен день прострочення.

Згідно з приписом частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Пункт 6 статті 231 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" (далі –Закон), а саме ст.3 даного Закону передбачено, що розмір пені за кожен день прострочки не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

При цьому слід зазначити, що положення вказаного Закону не встановлюють обмежень щодо визначення розміру пені, а передбачають обмеження розміру пені, що підлягає стягненню.

Таким чином суд мав підстави обмежити розмір пені заявленої позивачем до стягнення.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності вирішення судами спору по суті.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОРЕМБУД" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2007р. та рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2007р. без змін.

Головуючий В.Перепічай

С у д д і

І.Вовк

Л.Стратієнко