ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.02.08                                                                                           Справа № 6/211

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів: Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ «Оверко»№1378 від 16.11.07р.

на рішення господарського суду Львівської області від 18.09.2007р.

у справі №6/211

за позовом Державного територіального об’єднання «Львівська залізниця»в особі Відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця», м. Львів

до відповідача ТзОВ «Оверко», м. Львів

про звільнення незаконно займаного майна та стягнення 18 166,0 грн. неустойки

За участю:

Від позивача Грицина О.В.

Від відповідача не з’явився;

В ході судового засідання представнику позивача права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України роз’яснено, заперечень щодо складу суду не поступило.

Встановив: рішенням господарського суду Львівської області (суддя Деркач Ю.Б.) від 18.09.2007 року у справі №6/211 частково задоволено позовні вимоги.

Відповідач з рішенням не погоджується подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з огляду на те, що судом не враховано положення ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" щодо продовження дії договору в разі відсутності заперечень в обидвох сторін договору. Зазначає, що приміщення використовувалося ним після закінчення терміну оренди, що не заперечувалося позивачем, тому вважає, що договір пролонговано на тих же умовах. Покликається, що умови договору виконувалися ним належним чином, а тому підстави для виселення відсутні.

Позивач у відзиві зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про припинення договірних зобов'язань. Покликається, що з набранням чинності ГК України у нього припинилися повноваження орендаря нерухомого майна, що є державною власністю, а тому вважає, що договір оренди не міг бути пролонгований між сторонами.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлявся про час слухання справи, тому колегія дійшла висновку про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Справа слуханням відкладалася з 22.01.08р. на 5.02.08р.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 18.09.2007 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного:

01.02.01р. між Львівським державним комерційно-виробничим підприємством "Залізничник" (орендодавець) та ТзОВ "Оверко" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №1, згідно умов якого, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме частину складського приміщення площею 500 м2 по вул. Чернівецька, 17 у м. Львові, що підтверджується актом прийому-передачі приміщення в оренду від 01.02.2001р.

Згідно п. 10.1 договору термін його дії сторони погодили на три роки з 01.02.01р. до 1.02.04р.

Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства транспорту України №1 від 03.01.03р. Львівське державне комерційно-виробниче підприємство "Залізничник" передало на баланс Львівської залізниці (найменування змінено на Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця) приміщення вантажного складу загальною площею 640 м2, в тому числі частину складського приміщення площею 500 м2 по вул. Чернівецька, 17 у м. Львові, про що складено акт приймання-передачі основних засобів №35 від 27.12.02р.

Відповідно до п. 10.6 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З наявних у справі доказів встановлено, що з врахуванням зазначеної вище умови договір оренди був продовженим на той самий термін і на тих же умовах до 01.02.07р.

Покликання апелянта на відсутність заперечень сторін щодо продовження дії договору і використання спірного приміщення після закінчення терміну договору, тобто після 1.02.07р. спростовуються документальними доказами.

Листом начальника Відокремленого підрозділу "Станція Львів" ДТГО "Львівська залізниця" №146 від 23.02.07р., який вручено директору ТзОВ "Брошнів", було попереджено відповідача про звільнення орендованої площі після закінчення терміну дії договору і відмову в подальшому щодо продовження договірних правовідносин.

Пунктом 5.7 договору сторони передбачили, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язується повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази колегія погоджується з висновком господарського суду про неналежне виконання відповідачем договору оренди в частині звільнення орендованого приміщення, та вважає, що позовні вимоги про звільнення займаного приміщення підставні та обґрунтовані.

Крім цього, у зв'язку з неповерненням відповідачем орендованого майна та продовженням користуванням ним, ДТГО "Львівська залізниця" було застосовано положення ч. 2 ст. 786 ЦК України та нараховано 45 415,0 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю у зв'язку з невиконанням обов'язку щодо її повернення за період з 01.02.07р. по 01.07.07р.

Проте, з врахуванням того, що дана сума заборгованості оплачена відповідачем (частинами в розмірі 27 249,0 грн. та 18 166,0 грн., що й не заперечувалося самим позивачем) до подання позовної заяви, провадження в цій частині припинено підставно та обґрунтовано.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.33,43,49,91,99,101,103,105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Львівської області від 18.09.2007р. по справі за №6/211 залишити без змін.

2.В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

3.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи скеровуються в господарський суд Львівської області.

Головуючий–суддя Мельник Г.І.

Судді Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.