ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

04 березня 2008 р.           Справа 6/37-08

за позовом:Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до:Дочірнього підприємства "Монтажник" Сільськогосподарського відкритогоакціонерного товариства "Браїлівське", смт. Браїлів

про стягнення 6444,31 грн. заборгованості за природний газ.

Головуючий суддя

При секретарі судового засідання

Представники

позивача : А.Мацегорін ( дор. від 29.12.2007)

відповідача : В.Похолюк - директор

Місце розгляду справи : приміщення суду к.1107

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по договору на постачання природного газу № 06/04-1473 від 24.12.2004 в сумі 6444 грн. 31 коп., з яких 4372 грн. 36 коп. – основний борг, 350 грн. 46 коп. - пеня, 1376 грн. 78 коп. –збитки від інфляції, 344 грн.71 коп. –річні.

У позовній заяві посилався на те, що 24.12.2004 р. між сторонами був укладений договір № 06/04-1473 на постачання природного газу, відповідно до умов якого відповідач повинен був оплатити одержаний від позивача природний газ у 2005 р.

У зв’язку з неповним виконанням зобов’язань за договором, заборгованість відповідача за одержаний природний газ становить суму 4372 грн. 36 коп., яку позивач просить стягнути з нарахуванням пені, інфляційних та річних на підставі ст. 11-16, 525,526, 611,625,712 ЦК України .

Відповідач у відзиві на позов , письмових поясненнях та його представник в ході судового розгляду спору проти позову заперечує, посилаючись при цьому зокрема на наступне:

Договір № 06/04-1473 від 24.12.2004 фактично був підписаний сторонами у січні 2005 р., про що зокрема свідчить додаткова угода до договору від 25.01.2005 р., якою визначено обсяги газу в т. р. на січень 2005 р. Не маючи підписаного примірника договору з номером та датою, відповідач 29.12.2004 р. платіжним дорученням №279 здійснив попередню оплату на користь позивача з зазначенням у платіжному дорученні призначення платежу: за газ на січень 2005 р. для бюджетних установ згідно договору №06/03-3162 від 24.12.03. Листом від 14.01.2008 просив зарахувати вказану суму на договір №06/04-1473 . Також відповідач надав суду платіжні документи, з яких вбачається що протягом 2005 р. оплата газу здійснювалась попередньо, сума оплати коригувалась протягом всього договірного періоду, зокрема додатковою угодою №2 від 14.10.2005 р., та здійснювались доплати відповідно до підписаних актів прийому-передачі газу.

Суд, з’ясувавши у судовому процесі всі обставини справи у їх сукупності, оцінивши подані сторонами докази у справі та заслухавши пояснення представників сторін, керуючись законом, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, при цьому виходив з наступного.

Спірні відносини, які є предметом даного судового розгляду виникли на підставі ст. 526 ЦК України , якою встановлено обов’язок боржника виконати зобов’язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , зокрема обов’язок боржника сплати кошти за отриманий товар.

Матеріалами справи встановлено, що 24.12.2004 р. між сторонами був укладений договір № 06/04-1473 на постачання природного газу (далі –Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач зобов’язався оплатити одержаний від позивача природний газ у 2005 р. для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів. (а.с.9-11).

Умовами п.6.3 Договору передбачено, що в платіжних дорученнях Покупець повинен обов’язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості у Покупця за даним договором Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по даному договору, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу.

Відповідно до п.6.4. Договору кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості по даному договору.

Відповідач здійснив перерахування попередньої оплати за газ на січень 2005 р. на банківський рахунок позивача , зазначений у договорі № 06/04-1473 платіжним дорученням № 279 від 29.12.2004 на суму 4128 грн.(а.с.46). Однак у вказаному платіжному дорученні помилково зазначив призначення платежу не як оплату за газ за договором № 06/04-1473, а як оплату за газ за договором № 06/03-3162 від 24.12.2003, який фактично був виконаний сторонами.

Позивач не заперечує факту одержання вказаних коштів від позивача, однак стверджує, що в зв’язку з невірним зазначенням номеру та дати договору у платіжному дорученні №279 не зарахував їх у рахунок виконання зобов’язань за договором № 06/04-1473 від 24.12.2004. У поясненні від 26.02.08 позивач вказує, що сума 4128 грн. була зарахована як погашення заборгованості за газ для бюджетних установ по договору 06/03-3162 від 24.12.2003. (а.с.76).

На вимогу суду позивач не надав будь - яких доказів того, що за договором 06/03-3162 від 24.12.2003 у відповідача була заборгованість перед позивачем. Запропонований позивачем акт звірення розрахунків не містить підпису відповідача і не відповідає даним первинних бухгалтерських документів, а тому не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ.(а.с.77-78).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів наявності заборгованості попереднього періоду на час надходження грошових коштів за пл. дорученням № 279 від 29.12.2004 р.

За таких обставин , відповідно до п.6.4. Договору кошти у сумі 4128 грн. повинні були бути зараховані як передоплата за січень 2005 р.

Крім цього, судом встановлено, що 20 квітня 2006 р. платіжним дорученням №96 відповідач перерахував на рахунок позивача суму 4372 грн. 36 коп. зазначивши призначення платежу : перераховується дебіторська заборгованість за спожитий природний газ для бюджетних установ згідно договору № 06/04-1471 від 24.12.04 р.(а.с.111).

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що незалежно від суми та призначення платежу вказані кошти не зараховані у виконання зобов’язань за договором №06/04-1473 від 24.12.04, оскільки у платіжному дорученні не зазначений вказаний номер договору.

Судом встановлено, що кошти у сумі 4128 грн. та у сумі 4372 грн. 36 коп. перераховані відповідачем за вищевказаними платіжними дорученнями на рахунок позивача, не повернуті останнім, як безпідставно одержані, і з моменту перерахування до теперішнього часу знаходяться у користуванні позивача.

Прийнявши вказані кошти позивач не повідомляв відповідача про безпідставність їх перерахування і не повернув йому гроші.

Відповідно до ст. 1212, глави 83 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов’язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, у позивача виникло зобов’язання повернути грошові кошти у сумі 4372 грн. 36 коп. відповідачу, як безпідставно набуті, з моменту одержання цих коштів.

Відповідно до ст. 606 ЦК України зобов’язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов’язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Суд дійшов висновку, що за вказаних обставин грошові кошти у сумі 4372 грн. 36 коп., перераховані відповідачем платіжним дорученням №96 від 20.04.06 та кошти у сумі 4128 грн. перераховані платіжним дорученням №279 від 29.12.04 підлягають зарахуванню у погашення заборгованості за договором № 06/04-1473, а зобов’язання сплатити кошти –припиненню, а тому позов задоволенню не підлягає.

Нарахування позивачем пені, інфляційних, трьох процентів річних на суму коштів за період, протягом якого грошові кошти перебувають у позивача, є безпідставним. Розрахунки позивача містять невірні дані про суму заборгованості та дату її утворення, а тому з урахуванням конкретних обставин справи позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 47,49, 82,84,85, ГПК України ,-

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Суддя

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 11 березня 2008 р.