ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 р.

№ 05-5-30/15253

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу підприємства громадської організації інвалідів “Промінь”, м. Київ (далі –ПГОІ “Промінь”)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2008

зі справи № 05-5-30/15253

за позовом ПГОІ “Промінь”

до державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця”, м. Київ ( далі –Залізниця)

про відміну торгів.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ПГОІ “Промінь” –не з'яв.,

Залізниці –Рибака М.А.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ПГОІ “Промінь” звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Залізниці про відміну торгів на закупівлю.

Ухвалою названого суду від 13.11.2007 (суддя Ващенко Т.М.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2008 (колегія суддів у складі: суддя Сотніков С.В. –головуючий, судді Дикунська С.Я., Дзюбко П.О.), позовну заяву повернуто без розгляду на підставі пунктів 3 та 6 статті 63 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України). В обґрунтування названих судових актів господарськими судами зазначено, що:

дододані до позовної заяви документи не містять відмітки “з оригіналом згідно”, а також назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів і прізвища та дати засвідчення копії, тому такі документи не можуть вважатися письмовими доказами в розумінні частини другої статті 36 ГПК України;

позовну заяву подано з порушенням вимог пункту 3 статті 63 ГПК України, оскільки її форма та зміст не відповідають вимогам пункту 2 статті 57 ГПК України, а саме: приєднаний до позовної заяви фінансовий чек від 01.11.2007 № 3149, на відміну від опису вкладення поштової кореспонденції, є неналежним доказом надіслання копії позовної заяви відповідачеві.

ПГОІ “Промінь” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення з цієї справи скасувати, посилаючись на порушення попередніми судовими інстанціями приписів статті 32 та 63 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу Залізниця заперечує проти доводів скарги і просить ухвалу місцевого і постанову апеляційного господарських судів з цієї справи залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час та місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судовими інстанціями норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Пунктами 3 та 6 статті 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми;

не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Зі змісту пункту 3 статті 63 ГПК України вбачається, що суддя, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, зобов’язаний повернути позовну заяву за формальними ознаками, без дослідження суті позовних вимог, якщо в тексті позовної не зазначено доказів на підтвердження правової позиції позивача з даного спору. Наведена норма не підлягає розширеному тлумаченню, зокрема, не передбачає повернення позовної заяви у зв’язку з тим, що приєднані до неї документи не є доказами в розумінні статті 36 ГПК України –належним чином не засвідчені. За таких обставин суддя у процесі підготовки справи до розгляду може зобов’язати позивача надати суду належним чином засвідчені копії або оригінали відповідних документів.

Під час застосування пункту 6 статті 63 ГПК України господарським судам необхідно враховувати роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”. В абзаці шостому підпункту 3.3 пункту 3 цих Роз’яснень зазначено, що: розрахунковий документ, виданий відправникові поштового відправлення відповідно до пункту 36 Правил надання послуг поштового зв’язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1155, може вважатися належним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; відсутність опису вкладення до листа не тягне за собою наслідків у вигляді повернення позовної заяви, оскільки згідно з пунктом 78 названих Правил листи, бандеролі і посилки приймаються з таким описом лише за бажанням відправника, і у господарського суду відсутні правові підстави спонукати відправників до обов’язкового оформлення описів вкладення.

Таким чином, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування пунктів 3 та 6 статті 63 ГПК України, у зв’язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а матеріали справи слід передати до місцевого господарського суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Керуючись статтями 1119 –11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу підприємства громадської організації інвалідів “Промінь” задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду від 13.11.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2008 зі справи № 05-5-30/15253 скасувати.

Справу передати до господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Суддя            В. Селіваненко

Суддя           І. Бенедисюк

Суддя           Б. Львов