ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Справа №  07/76а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12"
лютого 2008 р.

9год. 30хв., м. Черкаси

За позовом державної податкової
інспекції у м. Черкаси

до приватного підприємця ОСОБА_1

про стягнення 3570 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання
Савельєва О.Г.

Представники сторін:

від позивача: Батаргіна Ю.О. -за
довіреністю від 03.09.2007р.;

від відповідача: не прибули.

Заявлено позов про стягнення з
відповідача в доход бюджету 3570грн. податкового боргу з податку на додану
вартість.

У засіданні суду представник
позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Відповідач був повідомлений про
дату, час і місце засідання суду, проте ні він сам ні його представник в судове
засідання не прибули.

Заперечення проти позову відповідач
до господарського суду не подав.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, господарський суд встановив наступне.

24 липня 2003р. виконавчим
комітетом Соснівської районної ради м. Черкаси була проведена державна
реєстрація відповідача як фізичної особи-підприємця.

18 серпня 2003р. відповідач був
узятий позивачем на облік як платник податків.

3 лютого 2004р. відповідач був
зареєстрований позивачем в установленому порядку як платник податку на додану
вартість.

Відповідач не подав позивачу в
установлені строки податкові декларації з податку на додану вартість за
двадцять звітних періодів, а саме за лютий, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2005р., січень, лютий, березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2006р., січень, лютий
2007р., про що позивачем був складений відповідний акт від 06.04.2007р.
№1577/17-111.

На підставі акту від 06.04.2007р.
№1577/17-111 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 06.04.2007р.
№/0, за яким визначив відповідачу 3400грн. податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17
Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі
-Закон №2181-ІІІ) штрафу за неподання двадцяти податкових декларацій з податку
на додану вартість за лютий, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень
2005р., січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень,
вересень, жовтень, листопад, грудень 2006р., січень, лютий 2007р. у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання
(170грн. х  20).

Податкове повідомлення-рішення від
06.04.2007р. №/0 позивач надіслав відповідачу 16.04.2007р. по пошті
рекомендованим листом, проте він (лист) 17.05.2007р. був повернутий позивачу
поштою через неможливість його вручення відповідачу, у зв'язку з чим позивач
18.05.2007р. розмістив вказане податкове повідомлення-рішення на дошці
податкових оголошень.

Відповідач не подав позивачу в
установлений строк податкову декларацію з податку на додану вартість за
березень 2007р., про що позивачем був складений відповідний акт від
15.05.2007р. №3049/17-111.

На підставі акту від 15.05.2007р.
№3049/17-111 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення від 15.05.2007р.
№/0, за яким визначив відповідачу 170грн. податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у вигляді передбаченого пп. 17.1.1 п.17.1 ст. 17
Закону №2181-ІІІ штрафу за неподання
податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2007р. у
розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Податкове повідомлення-рішення від
15.05.2007р. №/0 позивач надіслав відповідачу 16.05.2007р. по пошті
рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте він (лист)
19.06.2007р. був повернутий позивачу поштою через неможливість його вручення
відповідачу, у зв'язку з чим позивач 21.06.2007р. розмістив вказане податкове
повідомлення-рішення на дошці податкових оголошень.

Відповідач податкові
повідомлення-рішення позивача від 06.04.2007р. №/0 і від 15.05.2007р.
№/0 ні у адміністративному ні у судовому порядку не оскаржував, а
визначені за ними суми податкових зобов'язань не сплатив.

Пункти 1.2 та 1.3 ст. 1 Закону
№2181-ІІІ визначають термін „податкове зобов'язання” як зобов'язання платника
податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму
коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами
України, а термін „податковий борг” - як податкове зобов'язання, самостійно
узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому
порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму
такого податкового зобов'язання.

Пункт 1.6 ст. 1 Закону №2181-ІІІ
термін „примусове стягнення” визначає як звернення стягнення на активи платника
податків у рахунок погашення його податкового боргу, без попереднього
узгодження його суми таким платником податків.

Підпункт 3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону
№2181-ІІІ передбачає можливість примусового стягнення за рішенням суду активів
платника податків у рахунок погашення його податкового боргу.

Згідно з пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4
Закону №2181-ІІІ платник податків самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених
підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї
статті, тобто у разі якщо згідно з законами з питань оподаткування особою,
відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового
платежу), є контролюючий орган або суми податкового зобов'язання визначаються
контролюючим органом за непрямими методами.

Підпунктом 4.1.4 п.4.1 ст. 4 Закону
№2181-ІІІ передбачає, що податкові декларації подаються за базовий податковий
(звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому
числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

б) календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних
авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім
календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону
№2181-ІІІ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у
податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової
декларації.

Підпунктом 5.2.2 п.5.2 ст. 5 Закону
№2181-ІІІ встановлено, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане
контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового
повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до пп. 5.2.2 п. 5.2 ст.
5 Закону №2181-ІІІ у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган
невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за
межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право
звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка
подається у письмовій формі та може супроводжуватися  документами, розрахунками та доказами, які
платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана
контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем
отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення
контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти
вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від
дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням
про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган
надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його
скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти
календарних  днів, наступних за днем
отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня,
а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги -до контролюючого
органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного
випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на
нього.

Згідно з пп. 5.3.1 п.5.3 ст. 5
Закону №2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 ст.
6 Закону №2181-ІІІ податкове повідомлення вважається надісланим (врученим)
фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її
законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання
або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення. У
разі коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків
податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням
посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову
вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження)
платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або
податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для
огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому день
розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

Підпунктом 17.1.1 п. 17.1 ст. 17
Закону №2181-ІІІ встановлено, що платник податків, що не подає податкову
декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її
затримку.

Відповідно до п. 17.3 ст. 17 Закону
№2181-ІІІ сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею,
прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Пункт 11 ст. 11 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” передбачає право органів державної
податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні)
санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені
у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

З огляду на приведені вище
обставини та норми законодавства стягувана сума є податковим боргом у розумінні
Закону №2181-ІІІ, на примусове стягнення якого, позивач має право, тому позов
підлягає задоволенню. Судовий збір в сумі 35грн. 70коп. підлягає стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- в доход бюджету через державну
податкову інспекцію у м. Черкаси (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси,
ідентифікаційний код 34503595) -3570грн. податкового боргу;

- в доход Державного бюджету
України через державну податкову інспекцію у м. Черкаси (вул. Хрещатик, 235, м.
Черкаси, ідентифікаційний код 34503595) для зарахування на реєстраційний
рахунок УДК у м. Черкаси №0002 в головному управлінні державного
казначейства України в Черкаській області, МФО 854018, - 35 грн. 70коп.судового
збору.

Ця постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом
подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги
- протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви
про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк,
ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ
Дорошенко М.В.