ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 р.

№ 33/294-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,

Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

ТОВ НВП “Українські національні технології”

на рішення

господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2007 року

у справі господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

ВАТ “Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат”

до

ТОВ НВП “Українські національні технології”

про

стягнення 2940,00 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Касьянов О.О.,

- відповідача:

Чорний В.А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересня 2007 року ВАТ “Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат” звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ НВП “Українські національні технології” про стягнення 2940,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2007 року позов задоволено. Стягнуто на користь позивача 2940,00 грн. штрафу та 220,00 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ НВП “Українські національні технології” подало касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2007 року скасувати та припинити провадження у справі на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилаються на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 30.03.2007 року між ТОВ НВП “Українські національні технології” (продавець) та ВАТ “Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат”( покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 149, відповідно до якого продавець зобов”язався передати в обумовлені строки покупцю продукцію виробничо-технічного та побутового призначення, гарантійний строк експлуатації або зберігання, асортимент, кількість, ціна, умови поставки (згідно вимогам ІНКОТЕРМС-2000), оплати та строки передачі якого обумовлюються в додатках –специфікаціях до цього договору, які є його невід”ємною частиною.

Згідно з додатком –специфікації № 1 від 30.03.2007 року, поставка продукції –вузол обпирання ступиці М 2928 у кількості 1 шт. на суму 29400,00 грн., здійснюється у 40 денний термін з моменту відкриття акредитиву.

Судом першої інстанції встановлено, що ВАТ “Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат”11.04.2007 року було відкрито акредитив № Г11-07/0201.

ТОВ НВП “Українські національні технології” лише 12.06.2007 року було передано по накладній № 0221 від 12.06.2007 року позивачу товар, погоджений додатком –специфікацією № 1 від 30.03.2007 року до договору № 149 від 30.03.2007 року.

Відповідно до п.6.2 договору, у разі несвоєчасної поставки товару (у строки передбачені додатками - специфікаціями) продавець сплачує суму штрафу в розмірі 1% від вартості товару за кожний день прострочки поставки, але не більше ніж 10% вартості товару. За прострочку більше ніж 30 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Згідно з п. 6.8 договору, будь-які спори, що виникають у ході виконання зазначеного договору підлягають передачі на розгляд і вирішення до Постійно діючого Третейського суду при Українській асоціації виробників феросплавів і іншої електрометалургійної продукції.

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб.

У частині першій статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода визначається як угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд під час розгляду справи не врахував арбітражне застереження, яке міститься у п.6.2 договору щодо підвідомчості розгляду спорів, які виникають у ході виконання договору від 30.03.2007 року.

Відповідно до частини першої статті 8 цього Закону суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

З урахуванням зазначеного, судова колегія зауважує, що місцевий господарський суд не надав належної юридичної оцінки та не розглянув подане відповідачем до суду 22.10.2007 року клопотання про передачу даного спору на вирішення до третейського суду та припинення провадження у справі на підставі п. 1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України. (а.с.32-33).

Крім зазначеного порушення норми процесуального права місцевим господарським судом під час розгляду справи, судова колегія звертає увагу на інше грубе порушення норм процесуального права допущене судом першої інстанції, а саме те, що ухвала господарського суду Дніпропетровського господарського суду від 14.09.2007 року про порушення провадження у справі не містить підпису судді, який виніс дану ухвалу та прийняв рішення у цій справі.

Згідно зі ст. 11110 ГПК України, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права є підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2007 року підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи позивача і відповідача та обговорити питання про припинення провадження у справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2007 року у справі № 33/294-07 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий, суддя                                Н. Кочерова

Судді В. Рибак

М. Черкащенко