ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 р.

№ 5/236б/47б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого -            Полякова Б.М.

Суддів - Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.

За участю : представника АКБ "Київ" –Задвернюка М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Співдружність"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 р., якою скасовано ухвалу господарського суду Чергінівської області від 12.09.2007 р. по справі № 5/236б/47б за заявою ЗАТ "Украгробізнес" до ТОВ "Дружба" про визнання банкрутом, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 09.06.2006 р. порушено провадження по справі № 5/236б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Дружба”, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Чернігівської області від 17.08.2006 р. визнано грошові вимоги кредитора –ЗАТ “Украгробізнес” до боржника, та зобов’язано подати до офіційних друкованих органів оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство ТОВ “Дружба”.

09.09.2006 р. в газеті “Урядовий кур’єр” № 168 опубліковано оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство ТОВ “Дружба”.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 09.11.2006 р. по справі № 5/236б затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ “Дружба”.

Постановою господарського суду Чернігівської області від 07.12.2006 р. по справі № 5/236б боржника - ТОВ “Дружба” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Рязанову С.М.

ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність”, у строк, встановлений ст.14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, подало до господарського суду Чернігівської області заяву про визнання кредитором ТОВ “Дружба” на суму 1 917 954,68 грн. Зазначені грошові вимоги складаються із 1 406 466,68 грн. – заборгованість боржника за векселями та 511 488,00 грн. –заборгованість боржника за відгодівлю та зберігання худоби та свиней перед ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність”.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 вересня 2007 р. по справі № 5/236б/74б /суддя В.Д.Соломатін/ визнано грошові вимоги ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” до боржника в сумі 1 917 954,68 грн., зобов'язано ліквідатора боржника включити зазначену суму до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2007 р. по справі № 5/236б/74б /колегія суддів у складі : С.В.Сотніков, С.Я.Дикунська, П.О.Дзюбко/ ухвалу господарського суду Чернігівської області від 12.09.2007 р. скасовано в частині визнання грошових вимог ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” до боржника в сумі 511 488,00 грн., в іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі кредитор –ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” просять скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 р., посилаючись на що вона постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а ухвалу господарського суду Чернігівської області від 12.09.2007 р. залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 41 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як було встановлено господарськими судами попередній інстанцій, грошові вимоги ТОВ Сільськогосподарське товариство “Співдружність” в сумі 1 917 954,68 грн. ґрунтуються на договорах №41-23КУК/11-05 від 23.11.2005 р. та №15-07ЯЧМ/08-06 від 07.08.2006 р., відповідно до яких ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” поставило ТОВ “Самоцвіт” товар на суму 1 700 000,00 грн. та 717 000,00 грн. За умовами додаткової угоди №1 від 15.12.2005 р. до договору №41-23КУК/11-05 та №15-07ЯЧМ/08-06 від 07.08.2006 р. договору ТОВ “Самоцвіт” в якості розрахунку передало ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” за актами прийому-передачі №1 від 15.12.2005 р. та №1 від 31.08.2006 р. 14 векселів номінальною вартістю 1 406 466,68 грн. платником за якими є боржник, строк оплати по яких було встановлено до 15.12.2007 р. На кожному з вищезазначених векселів ТОВ “Самоцвіт” вчинено індосамент на користь ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність”, згідно якого ТОВ “Дружба” зобов’язується оплатити векселі за наказом ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність”.

Грошові вимоги ТОВ Сільськогосподарське товариство “Співдружність” в сумі 511 488,00 грн. ґрунтуються на договорі № 2-11 від 01.12.2005 р. про надання послуг по зберіганню та вигодівлі великої рогатої худоби і свиней, укладеному між ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” та боржником, актах приймання-передачі виконаних робіт та розрахунку витрат по зберіганню і відгодівлі свиней та великої рогатої худоби за період з 01.12.2005 по 01.06.2006 р.

Ухвала господарського суду першої інстанції, мотивована тим, що заявлені вимоги ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” до боржника підтверджені документально, та визнані у повному обсязі боржником.

Скасовуючи ухвалу господарського суду першої інстанції, в частині визнання грошових вимог ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” до боржника в сумі 511 488,00 грн., Київський апеляційний господарський суд виходив з того, що подані кредитором суду на підтвердження вищезазначених грошових вимог не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме : Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88 та Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” від 16.07.1999 р. N 996-ХІV, а тому не відповідають вимогам встановленим до письмових доказів в ст.36 ГПК України.;

- так, в акті звірки розрахунків від 02.06.2006 р. не міститься посилання на те, що заборгованість виникла саме за договором № 2-11 від 01.12.2005 р. укладеним між ТОВ “Дружба” та ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність”; в акті звірки взаєморозрахунків від 02.06.2006 р. не зазначено “ПІБ” бухгалтера, від імені якого ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” було укладено цей акт та “ПІБ” директора, від імені якого ТОВ “Дружба” укладений акт. Тобто, акт звірки взаєморозрахунків від імені сторін підписаний невідомими особами та не вбачається чи мали вони належні повноваження на його підписання; у вищевказаному акті було зазначено, що заборгованість на 02.06.2006р. складає 511 488,00грн. на користь ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність”, але не зазначено найменування та адресу юридичної особи, яка має цю заборгованість та правочини з якої виникла остання;

- крім того, у відповідності з п.12.2 ст. 12 Статуту ТОВ “Дружба” будь-які фінансові документи ТОВ “Дружба” підписуються двома особами: генеральним директором та головним бухгалтером товариства. За таких обставин, за відсутності підпису головного бухгалтера ТОВ “Дружба” зазначений акт звірки взаєморозрахунків не може бути належним доказом заборгованості ТОВ “Дружба” перед ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність”.

Таким чином, господарський суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що грошові вимоги ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” в сумі 511 488,00 грн. до ТОВ “Дружба” є недоведеними, та такими, що не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

Але з такими висновками суду як першої так і апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно зі ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції та апеляційна постанова зазначеним вище вимогам не відповідають.

Так, суди попередніх інстанцій, належним чином не з’ясували дійсні обставини справи, не дали належної оцінки всім зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін стосовно спірної кредиторської заборгованості в сумі 511 488, 00 грн. та належним чином законодавчо не обґрунтували свої висновки.

Господарські суди передніх інстанції, в порушення вимог закону, постановили судові рішення по справі без всебічного, повного і об’єктивного розгляду всіх обставин справи та доказів, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, ухвалу господарського суду Чернігівської області від 12.09.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 р., не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а справа в частині кредиторських вимог ТОВ “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” в сумі 511 488,00 грн., направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 1119, 11110- 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 12.09.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2007 р., якою скасовано по справі №5/236б/74б скасувати.

Справу в частині кредиторських вимог в сумі 511 488, 00 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське товариство “Співдружність” направити на новий розгляд до господарського суду Чернігівської обл.

Головуючий - Б.М. Поляков

Судді -            Н.Г. Ткаченко

Л.Й. Катеринчук