ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 р.

№ 31/71-07

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Закритого акціонерного товариства

"Дніпропетровська фабрика нетканих

матеріалів"

на постанову           Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.06.2007р.

у справі                                                  № 31/71-07

господарського суду                              Дніпропетровської області

за позовом                                                  Закритого акціонерного товариства

"Дніпропетровська фабрика нетканих

матеріалів"

до          Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

про          визнання права власності

за участю представників:

позивача –          Волнянської О.А.

відповідача -                                         Пеки А.І.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року Закрите акціонерне товариство "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання права власності на базу відпочинку в Кіровському лісництві, квартал 36, виділ 29 (с.Кіровське, вул. Орільська,1) Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2007 року (суддя Мороз В.Ф.) позов задоволено; визнано право власності за Закритим акціонерним товариством "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" на базу відпочинку в Кіровському лісництві, квартал 36, виділ 29 (с.Кіровське, вул. Орільська,1) Дніпропетровського району, Дніпропетровської області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.06.2007 року (судді: Павловський П.П., Логвиненко А.О., Чус О.В.) рішення місцевого господарського суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі Закрите акціонерне товариство "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.06.2007 року, а рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення або постанова господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 14.12.1993 року між відповідачем та організацією орендарів Дніпропетровського орендного підприємства "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів", що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Лісопильна,8. Вартість майна зазначеного об"єкту визначена у розмірі 1 975 215 000 крб.

В подальшому позивач став правонаступником орендного підприємства "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів".

Відповідно до умов п.3 договору вказане майно передано покупцеві, що підтверджується актом приймання-передачі від 24.01.1994 року та свідоцтвом про власність від 29.09.1994 року.

При цьому, під час передачі передбаченого договором цілісного майнового комплексу, спірна база відпочинку не була передана позивачу у власність, в зв"язку з чим останній звернувся до суду з позовом про визнання права власності.

Місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про те, що спірне майно було викуплене позивачем у власність в порядку приватизації та входило до складу цілісного майнового комплексу. При цьому позивачем повністю сплачена вартість спірної бази відпочинку, яка не була вилучена з вартості майна цілісного майнового комплексу.

Проте, апеляційна інстанція, скасувавши рішення місцевого суду та, приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, правильно вказала на помилковість висновку щодо викупу позивачем разом із цілісним майновим комплексом у власність спірної бази відпочинку. При цьому, апеляційний суд вказав на те, що оспорювана база відпочинку є державним майном, яка не увійшла до статутного фонду ВАТ "Фабрика нетканих матеріалів" у процесі приватизації.

Вказаного висновку апеляційний господарський суд дійшов проаналізувавши норми статті 21 Закону України "Про власність", в якій перелічені підстави виникнення права колективної власності, однією з яких є передача майна державного підприємства у власність трудового колективу. Зазначеним Законом не передбачено підстави відчуження майна в процесі приватизації, яке здійснюється лише в порядку і способами, визначеними Законом України "Про приватизацію майна державних підприємств".

Статтею 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачено обов"язковість укладення між продавцем і покупцем договору купівлі-продажу при приватизації майна державного підприємства, як єдиного майнового комплексу шляхом його викупу, продажу на аукціоні та за конкурсом.

Разом з тим, апеляційний господарський суд встановив факт вилучення вартості майна орендного підприємства "Фабрика нетканих матеріалів" на суму 4 102 крб., що відображено в акті оцінки і вартості майна, яке підлягало приватизації, від 24.11.1993 року.

Таким чином, ґрунтується на вимогах закону висновок суду апеляційної інстанції щодо недоведення позивачем придбання у власність бази відпочинку "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів".

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відтак, апеляційна інстанція дійшла вірного висновку про наявність підстав для відмови задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд повно, всебічно дослідив надані сторонами докази, доводи, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення місцевого господарського суду.

З даними висновками апеляційного суду повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України, оскільки вони відповідають матеріалам справи, встановленим судом обставинам та вимогам закону.

Інші твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.06.2007р. у справі № 31/71-07 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк