ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ 6/419

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Продаєвич Л.В.

суддів

Заріцької А.О. (доповідач у справі)

Катеринчук Л.Й.

розглянувши касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Укркомплектсервіс"

на ухвалу

та постанову

господарського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2007 року

у справі

господарського суду

№ 6/419

Дніпропетровської області

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Укркомплектсервіс"

до

за участю

відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького управління юстиції Дніпропетровської області

про

стягнення 1 860 570, 93 грн.

за участю представників:

відповідача Матвєєвої Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2002 року у справі № 6/419 задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Укркомплектсервіс" (далі –ТОВ "Укркомплектсервіс"), стягнуто з відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі –ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») на користь ТОВ "Укркомплектсервіс" 1 319 698, 13 грн. основного боргу, 447 154, 63 грн. інфляційних витрат, та 1 818 грн. судових витрат.

Рішення набрало законної сили, на його виконання 25 серпня 2002 року видано наказ (т. 1 а.с. 635).

30 серпня 2002 року Інгулецьким відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі –ВДВС) було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного наказу суду (т. 1 а.с. 72).

ВДВС виконавче провадження було зупинено на підставі ст.ст. 34, 35 Закону України “Про виконавче провадження” від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі –Закон № 606-XIV).

17 липня 2007 року ТОВ "Укркомплектсервіс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із скаргою, в якій просило визнати дії ВДВС по закінченню виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2002 року, виданого на виконання рішення від 15 серпня 2002 року у даній справі, незаконними.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року (суддя Рудовська І.А.) заяву ТОВ "Укркомплектсервіс" залишено без задоволення.

Суд першої інстанції не встановив порушень з боку ВДВС та в обґрунтування ухвали послався на п. 2 ст. 37 Закону № 606-XIV.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2007 року (колегія суддів у складі: Науменко І.М. –головуючий, Білецька Л.М., Голяшкін О.В.) апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції –без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями, ТОВ "Укркомплектсервіс" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 115, 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), п. 2 ст. 37 Закону № 606-XIV просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким дії ВДВС щодо закінчення виконавчого провадження визнати незаконними.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 4 лютого 2008 року № 02-12/I/14 розгляд касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: судді Продаєвич Л.В. –головуючого, суддів Заріцької А.О., Катеринчук Л.Й.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 1 лютого 2005 року у справі № Б29/21/05 порушено справу про банкрутство ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». Ухвалою суду від 10 серпня 2006 року затверджено реєстр кредиторів, а вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в строк встановлений для їх подання, визнано погашеними.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2006 року в газеті «Голос України»№ 45 було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Згідно з п. 15 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ (зі змінами і доповненнями) (далі –Закон № 2343-ХІІ) після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов’язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст. 14 Закону № 2343-ХІІ.

Статтею 14 вищевказаного Закону передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникають до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Таким чином, судами встановлено, що грошові вимоги позивача у справі до відповідача підтверджені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2002 року і виникли до 1 лютого 2005 року, тобто до дня порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», а тому відповідно до ст. 1 Закону № 2343-ХІІ є конкурсними.

Судом також встановлено, що позивач, як конкурсний кредитор по стягненню заборгованості, що виникла до порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, звернувся до господарського суду із заявою про визнання його кредитором ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», у зв'язку з чим його вимоги були включені до реєстру вимог кредиторів, що підтверджується ухвалою господарського суду першої інстанції у справі про банкрутство відповідача від 10 серпня 2006 року № Б29/21/05.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2006 року провадження у справі про банкрутство відповідача припинено у зв'язку із затвердженням між боржником та кредиторами мирової угоди.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2007 року у справі №Б29/21/05 судом було роз'яснено ухвали суду від 10 серпня 2006 року та від 16 листопада 2006 року у цій же справі.

Крім того, суди дійшли правильного висновку про те, що відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2007 року у справі №Б29/21/05, вимоги кредиторів, щодо яких в органі виконавчої служби наявні виконавчі провадження, відкриті за рішеннями судів, на які розповсюджуються умови мирової угоди, затвердженої судом, підлягають виконанню та погашенню в порядку, визначеному виключно в межах справи про банкрутство боржника. Виконавчі провадження за такими вимогами кредиторів, незалежно від часу їх відкриття, підлягають закінченню на підставі п. 2 ст. 37 Закону № 606-XIV, а судові накази підлягають поверненню до суду.

Поряд із Законом України “Про виконавче провадження” до виконавчого провадження підлягає застосуванню Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

В силу ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Закон встановлює додаткові підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, у зв'язку із укладенням мирової угоди та її затвердженням судом.

Таким чином, враховуючи вказане, заборгованість відповідача у справі підлягає погашенню за умовами зазначеної мирової угоди і підстав для визнання дій ВДВС по закінченню виконавчого провадження, незаконними, не вбачається.

За приписами ст. 1 Закону № 2343-ХІІ погашеними визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до Закону вважаються погашеними.

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування граничного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону № 2343-ХІІ.

Враховуючи наведене, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2002 року виданий на виконання рішення суду від 15 серпня 2002 року у даній справі є таким, що не може виконуватися, оскільки вимоги позивача підтверджені цим наказом були включені до реєстру вимог кредиторів та враховані в умовах мирової угоди, у зв'язку з чим підстави для здійснення виконавчого провадження відсутні.

Посилання позивача в касаційній скарзі на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали приписів ст. 1212 ГПК України є необгрунтованими.

Суд апеляційної інстанції правильно визнав недоведеними посилання позивача у справі на те, що йому стало відомо про постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену ВДВС 12 березня 2007 року, тільки 9 липня 2007 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, у зв`язку з чим судом зроблений висновок, що строк подачі скарги скаржником пропущений без поважних причин.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Оскільки підстави для поновлення виконавчого провадження відсутні, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення у справі винесені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укркомплектсервіс" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2007 року та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року у справі № 6/419 залишити без змін.

Головуючий Л.В. Продаєвич

Судді                                                    А.О. Заріцька

Л.Й. Катеринчук