ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2008 р.

№ 13/136/06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу

Селянського фермерського господарства "Артур"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду

від

03.07.2007р.

у справі

№13/136/06

господарського суду

Миколаївської області

за позовом

Селянського фермерського господарства "Артур"

до

Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Мар'ївське"

про

відшкодування збитків

за участю представників

- позивача:

Джуржія А.С. (доручення №30 від 30.12.2005р.)

- відповідача:

Твердохлєбова Є.Г. (довіреність б/н від 03.12.2007р.), -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.02.2007р. (суддя Коваль Ю.М.) вказаний позов задоволено, постановлено стягнути з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Мар'ївське" на користь Селянського фермерського господарства "Артур" матеріальні збитки в сумі 126 604 грн., а також кошти в погашення витрат на оплату позовної заяви державним митом у сумі 1 266, 04 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Оскарженою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Тофана В.М., суддів Журавльова О.О., Михайлова М.В.) вказане рішення суду скасовано, у позові Селянському фермерському господарству "Артур" відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007р., а рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.02.2007р. залишити в силі, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 26.05.2006р. відповідачем на полі в Доманівському районі миколаївської області проводився авіахімічний обробіток посівів трансгенної сої гербіцидами проти бур'янів.

Позивач, дійшовши до висновків про спричинення йому збитків в сумі 126 604 грн. від недобору врожаю саме з вини відповідача, а також враховуючи відмову відповідача добровільно відшкодувати ці збитки, звернувся до господарського суду із позовом про стягнення з останнього вказаної суми.

Місцевий господарський суд задовольняючи позов виходив з того, що відомості, зазначені в Акті №2 від 14.07.2006р. "Обстеження посівів оз. пшениці в СФГ "Артур" Богданівської сільської ради" повністю спростовуються інформацією, викладеною в Листі-відповіді за №8-2076 від 09.11.2006р. Головного управління сільського господарства і продовольства Миколаївської облдержадміністрації; при проведенні авіахімічних робіт по обробці поля сої гербіцидом суцільної дії "Аргумент в.р." відповідачем були пошкоджені на суміжних з полем відповідача посіви, в т.ч. посіви озимої пшениці позивача на площі 34, 2 га повністю, а на площі 13 га – частково; розрахунки збитків, зроблені позивачем (з врахуванням вартості насіння озимої пшениці, пошкодженої з вини відповідача, площі поля та зібраного з пошкоджених частково посівів врожаю) є правильними і обґрунтованими; а відтак місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст.ст.22, 1166 Цивільного кодексу України, ст.18 Закону України "Про захист рослин", дійшов до висновків про наявність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційний господарський суд не погодився з висновками місцевого господарського суду, зазначивши в оскарженій постанові, що згідно акту №3 від 10.07.2006р. на полі позивача мають пошкодження (а не їх загибель) посіви пшениці на площі 37 га, а не 47, 2 га, як зазначено у позові, до того ж цей акт складений не спеціалістами а зацікавленими особами (тільки головами селянських фермерських господарств); згідно акту №2 від 14.07.2006р., складеного спеціалістами районної державної станції захисту рослин районного управління агропромислового розвитку за участю голови СФГ "Артур", на площі 50 га виявлено засолення ґрунту площею 3 га, посіви знаходяться в фазі повної стиглості, але недорозвинені, у ґрунті низький вміст поживних речовин (азоту, фосфору), колос уражений хворобами, на посівах виявлені шкідники, забур'яненість посівів, отже незадовільний стан посіву озимої пшениці на полі позивача може спричинити недобір врожаю; із звернення позивача до голови Доманівської райдержадміністрації вбачається, що підставою обстеження посівів озимої пшениці позивача були погодно-кліматичні умови та інші причини і буде недобір врожаю, проте у зверненні не вказано, що посіви у липні 2006р. (період збирання врожаю) були пошкоджені гербіцидами і загинули, зокрема з вини відповідача; згідно Акту обстеження поля позивача від 24.10.2006р., складеного спеціалістами Миколаївської обласної станції захисту рослин, обласної лабораторії прогнозів та діагностики, управління агропромислового розвитку Доманівської райдержадміністрації, районної станції захисту рослин за участю голови Богданівської міської ради, які провели обстеження зазначеного поля, вбачається, що на час обстеження (24.10.2006р.) врожай з поля не зібраний, листя озимої пшениці збереглось, але уражено хворобами, посіви забур'янені, заселеність поля гризунами; лісова смуга зі сторони соєвого поля частково пошкоджена на рівні першого ряду дерев, а середня та частина лісової смуги зі сторони поля позивача не пошкоджена; пошкодження посівів пшениці означає, що рослина в змозі розвиватись і дати врожай, а при загибелі посівів розвиток рослин припиняється і рослини відмирають; згідно Акту від 14.07.2006р., складеного спеціалістами Доманівської районної станції захисту рослин та управління агропромислового розвитку, а також відповіді Державної станції захисту рослин Миколаївської області, недобір врожаю озимої пшениці у позивача був спричинений низькою культурою землеробства, недодержанням сівозміни, невнесенням мінеральних добрив, а відтак апеляційний господарський суд, посилаючись на приписи ст.1166 Цивільного кодексу України, ст.33 Господарського процесуального кодексу України дійшов до висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову, а отже –для скасування рішення місцевого господарського суду.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з наступних підстав.

Відповідно до присів ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1). При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ((упущена вигода) (ч.2)).

Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2).

Відповідно до присів ст.1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, із акту №2 від 14.07.2006 р. (а.с. 13), складеного спеціалістами районної державної станції захисту рослин, районного управління агропромислового розвитку за участю голови СФГ "Артур" після обстеження стану посіву озимої пшениці на полях останнього встановлено, що на площі 50 га виявлено засолення ґрунту площею 3 га, посіви знаходяться в фазі повної стиглості, але недорозвинені, у ґрунті низький вміст поживних речовин (азоту, фосфору), колос уражений хворобами, на посівах виявлені шкідники, забур’яненість посівів. В зв’язку з цим комісія припускає що незадовільний стан посіву озимої пшениці на полях СФГ "Артур" може спричинити недобір врожаю. Комісія рекомендувала голові СФГ "Артур" агрохімічне обстеження ґрунту.

Цей акт комісією спеціалістів був складений на письмове звернення голови СФГ "Артур" до голови Доманівської райдержадміністрації, яке не було додано до позовної заяви про стягнення збитків з відповідача.

Із вказаного письмового звернення СФГ "Артур", яке додано відповідачем до апеляційної скарги, вбачається, що підставою для обстеження посівів озимої пшениці СФГ "Артур" були погодно-кліматичні умови та інші причини (а які саме інші причини –не вказано) і буде недобір врожаю. В цьому зверненні голови СФГ "Артур" взагалі не вказано, що посіви були пошкоджені гербіцидами і загинули у липні 2006 р. (період збирання врожаю).

Враховуючи вказані обставини, а також те, що оскільки судом апеляційної інстанції встановлено на підставі досліджених доказів що на посівах озимої пшениці на полі позивача відсутні прояви гербіцидної дії, листова поверхня пшениці збереглась, рослини можуть розвиватись, а недобір врожаю озимої пшениці в СФГ "Атур" був спричинений низькою культурою землеробства, недодержанням сівозміни, відсутністю внесення мінеральних добрив, що підтверджено даними актів обстежень від 14.07.2006 р. і від 24.10.2006р., складених комісіями, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Відтак, матеріали справи не дають підстав для висновку щодо порушення суб'єктивного цивільного права позивача, яке потребує правового захисту. Навпроти, звернення до суду з даним позовом фактично є намаганням позивача покласти на відповідача несприятливі правові наслідки через неналежне здійснення господарської діяльності самим позивачем.

Наведеним спростовуються доводи, викладені в касаційній скарзі щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

За вказаних обставин постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Селянського фермерського господарства "Артур" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007р. у справі №13/136/06 Господарського суду Миколаївської області –без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

С у д д і Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало