ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.08 Справа № 15/13

за позовною заявою ТзОВ Агрофірми "Ватра", с.Доброгостів

до відповідача Сільськогосподарського ТзОВ "Літинське", с.Літня

про стягнення 131733,43грн.

Суддя Т.Костів

Представники

Від позивача: Котормус Т.І. (довіреність б/н від 10.12.2007р.)

Від відповідача: Коваль П.П. - керівник

Суть спору: Позов заявлено ТзОВ Агрофірми "Ватра", с.Доброгостів до Сільськогосподарського ТзОВ "Літинське", с.Літня про стягнення 131733,43 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 28.12.2007р. ухвалив призначити розгляд справи на 29.01.2008р. Цією ж ухвалою суд зобов”язав сторони долучити ряд документів необхідних для вирішення спору.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України.

В судове засідання представник позивача подав заяву про відмову від позову в частині стягненнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, наполягав на задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу. Представник відповідача позовні вимоги в частині суми основного боргу визнав в повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Протягом 2003 -2007 років відповідач отримав у позивача товар на загальну суму 88076,78 грн. Факт поставки товару позивачем та факт отримання товару відповідачем підтверджено накладними, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, згідно підп.1 ч. 1 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є дія та інші правочини. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків і за змістом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним.

Частиною 1 ст.205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму право чину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Отже, фактично між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу в усній формі.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі –продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи, що позивач товар відповідачу передав і останній його прийняв, то відповідно позивач зобов'язання за договором купівлі-продажу виконав належним чином, проте відповідач свої обов'язки за договором оплати не виконав.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Враховуючи, що строк оплати не був встановлений, то за приписом ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач на вимогу позивача зобов'язання щодо оплати поставленого позивачем товару не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 88076,78 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір обов'язковий для виконання сторонами.

Враховуючи наведене, суд, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення частково.

В порядку ст.49 ГПК України судові витрати по розгляду спору покласти на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22,43,49,75,82,84,85,115-117 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з Сільськогосподарського ТзОВ (Дрогобицький район, с.Літня, ) на користь ТзОВ Агрофірми "Ватра" (Дрогобицький район, с.Доброгостів, вул.1-ше травня, ) 88076,78 грн. основного боргу, 880,76 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4.          В частині решти позовних вимог провадження у справі припинити.

Суддя