ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Глос О.І.,

суддів:

Бакуліної С.В.,

Рогач Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю (далі –ТОВ) “МАС”

на постанову

від 27.11.2007 року Севастопольського

апеляційного господарського суду

у справі

господарського суду

№ 2-21/7952-2007

Автономної Республіки Крим

за позовом

Кримського республіканського НДІ фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М.Сєченова

до

1.          Фонду майна Автономної Республіки Крим;

2.          ТОВ “МАС”

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору:

Міністерство охорони здоров’я Автономної

Республіки Крим

про

визнання недійсною додаткової угоди

в судовому засіданні взяли участь представники :

від позивача:

не з’явились

від відповідача-1:

від відповідача-2:

третя особа:

не з’явились

Чернюшок Ю.І. (довіреність №90/08 від 29.01.2008р.)

не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Чонгова С.І.) від 18.09.2007 року у справі № 2-21/7952-2007 в задоволенні позовів відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Антонова І.В., судді –Котлярова О.Л., Ткаченко М.І.) від 27.11.2007 року у справі № 2-21/7952-2007 рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.09.2007 року скасовано; прийняте нове рішення; позови Кримського республіканського НДІ фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М.Сєченова та Міністерства охорони здоров’я Автономної Республіки Крим задоволено; визнано недійсною додаткову угоду від 03.05.2003 року до договору оперативної оренди нерухомого майна Автономної Республіки Крим від 21.11.2002 року, укладену між ТОВ “МАС” та Кримським республіканським НДІ фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М.Сєченова; стягнуто з відповідача-2 на користь позивача державне мито в сумі 85,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.; стягнуто з відповідача-2 на користь Міністерства охорони здоров’я Автономної Республіки Крим державне мито в сумі 85,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.; в позові Кримського республіканського НДІ фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М.Сєченова та Міністерства охорони здоров’я Автономної Республіки Крим до Фонду майна Автономної Республіки Крим відмовлено.

В касаційній скарзі ТОВ “МАС” просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 року, а рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.09.2007 року залишити в силі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: п.16 Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим “Про питання управління майном, що належить Автономній Республіці Крим”, ст.5 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, ст.ст.8, 129 Конституції України.

Відзиву на касаційну скаргу позивач та третя особа не надіслали.

Заслухавши пояснення на касаційну скаргу представника відповідача-2, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

01.06.2007 року Кримським республіканським НДІ фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М.Сєченова (надалі –Інститут) подано позов до Фонду майна Автономної Республіки Крим (надалі –Фонд) та ТОВ “Мас” (надалі –Товариство), третя особа Міністерство охорони здоров’я Автономної Республіки Крим (надалі –Міністерство) про визнання недійсною додаткової угоди від 03.05.2003 року до договору оперативної оренди нерухомого майна Автономної Республіки Крим від 21.11.2002 року, укладеної між Товариством та Інститутом, посилаючись на порушення порядку укладення додаткової угоди, а саме на відсутність погодження останньої з органом, уповноваженим управляти майном –Міністерством. Позов обґрунтовано посиланням на ч.2. та ч.3 ст.9 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, п.2 ч.2 ст.16, ч.3 ст.215 ЦК України.

17.08.2007 року третя особа –Міністерство, звернулась до суду з самостійними вимогами на предмет спору з тих же підстав, якими обґрунтовано первісний позов.

18.09.2007 року Товариством було подано заяву про застосування положень ч.4 ст.267 ЦК України щодо позовних вимог Інституту, який звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив із відсутності законодавчих підстав для задоволення позовів.

Апеляційний господарський суд, задовольняючи обидва позови, і Інституту, і Міністерства, виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим, суди обох інстанцій не звернули уваги на наступне.

Згідно п.4 ст.12 Закону України “Про приватизацію державного майна”, з моменту прийняття рішення про приватизацію майна державного підприємства орган, що здійснює управління майном цього підприємства, передає у встановленому порядку функції з управління цим майном державним органам приватизації.

Згідно п.16 Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим “Про питання управління майном, що належить Автономній Республіці Крим”, внесено в перелік майна, що належить Автономній Республіці Крим, що підлягає приватизації в 2004 році, затверджений Постановою Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 21.05.2004 року № 947-3/04, зміни у вигляді доповнення розділом “Міністерство охорони здоров’я АРК”, в пункті 4 якого зазначено про приватизацію об’єктів нерухомості Інституту, зокрема, приміщення котельні, переданої Товариству по договору оренди

Згідно пунктів 2-6 Порядку передачі функцій управління майном державного підприємства до державних органів приватизації у зв’язку з прийняттям рішення про приватизацію цього майна № 667 від 31.03.2000 року, затвердженого Фондом державного майна України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2000 року за № 224/4445, державний орган приватизації в п’ятиденний термін після прийняття рішення про приватизацію повідомляє про це відповідний орган, уповноважений управляти майном державного підприємства, та адміністрацію і трудовий колектив підприємства, що приватизується (п.2).

Орган, уповноважений управляти майном державного підприємства, у тижневий термін з дня отримання зазначеного повідомлення приймає рішення про передачу майна державного підприємства в управління державному органу приватизації у зв’язку з прийняттям рішення про приватизацію та повідомляє державний орган приватизації про кандидатури до складу комісії з питань передачі функцій управління майном державного підприємства (п.3).

Державний орган приватизації у п’ятиденний термін затверджує склад комісії з питань передачі функцій управління майном державного підприємства і призначає свого представника головою комісії. До складу комісії входять представники органу, уповноваженого управляти майном державного підприємства, а також представники підприємства і державного органу приватизації (п.4).

Передача функцій управління майном державного підприємства здійснюється в місячний термін з дня прийняття рішення про приватизацію (п.5).

Передача оформлюється актом приймання-передавання функцій управління майном державного підприємства, який затверджується наказом державного органу приватизації (п.6).

Судами обох інстанцій не встановлено дійсні обставини по справі щодо того чи було на момент пред’явлення позову Міністерство органом управління державним майном, яке є предметом спірної додаткової угоди.

Відповідно до ст.1 ГПК України до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльної за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом вищенаведеної процесуальної норми, звертаючись до суду з позовом, особа має обґрунтувати порушення свого права або легітимного інтересу стосовно предмету спору. Міністерство, звертаючись до суду з позовом, зазначало, що воно є органом управління державним майном, що судами достовірно не встановлено. Інших обставин, з якими Міністерство пов’язувало своє право звернення до суду з позовом про визнання спірної угоди недійсною, судами встановлено не було.

Крім того, розглядаючи справу, суди не звернули уваги на те, що Інститутом пропущено строк позовної давності про застосування якого просило Товариство.

Враховуючи викладене, постановлені в справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, встановити дійсні права і обов’язки сторін і в залежності від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.3 ч. 1 ст. 1119, ч.1 ст. 11110, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “МАС” від 25.12.2007 року б/н на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 року у справі № 2-21/7952-2007 задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 року та рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.09.2007 року у справі № 2-21/7952-2007 –скасувати.

Справу № 2-21/7952-2007 направити до Господарського суду Автономної Республіки Крим на новий розгляд.

Головуючий-суддя

О.Глос

С у д д і

С.Бакуліна

Л.Рогач