ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№
20-11/312-2/287

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючий),

Харченка
В.М., Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому

судовому
засіданні у м. Києві

касаційну
скаргу

Відкритого
акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго"

на
постанову

від
05.11.2007

Севастопольського
апеляційного

господарського
суду

у
справі

№
20-11/312-2/287

господарського
суду

міста
Севастополя

за
позовом

Відкритого
акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго"

до

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення
24644,20 грн.

В
судове засідання представники сторін не з'явилися, про час і місце слухання
справи сторони були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У
липні 2007 року відкрите акціонерне товариство "Енергетична компанія
"Севастопольенерго" звернулося з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 24644,20 грн.
заборгованості за недовраховану електричну енергію.

Рішенням
господарського суду міста Севастополя від 06.09.2007 у справі № 20-11/312-2/287
позов задоволено. Стягнено з СПД -фізичної особи ОСОБА_1 на користь ВАТ
"Енергетична компанія "Севастопольенерго" 24644,20 грн.
заборгованості.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.11.2007, за тією ж
справою, вищезазначене рішення суду скасовано та прийнято нове рішення, яким в
позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову апеляційного суду від 05.11.2007, а рішення суду першої
інстанції від 06.09.2007 залишити без змін. На думку скаржника, суд апеляційної
інстанції при прийнятті постанови порушив вимоги матеріального права, зокрема,
ст.ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", п. 3.16, п.
6.41, п. 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою
Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від
31.07.1996 № 28.

Відзиву
на касаційну скаргу відповідач до Вищого господарського суду України не
надіслав.

Заслухавши
доповідача, перевіривши правильність застосування Севастопольським апеляційним
господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню.

До
такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як
встановлено попередніми судовими інстанціями, відповідно до договору
купівлі-продажу від 09.09.2005 відповідачу належить право власності на групу
нерухомого майна (інвентарних об'єктів), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

17.08.2006
позивачем в ході проведення перевірки розрахункових приладів за вказаною
адресою (база відпочинку) було встановлено порушення відповідачем Правил
користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії
з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996, яке
виразилося в користуванні електричною енергією без укладення відповідного
договору.

За
результатами зазначеної перевірки складений акт № 0083104 від 17.08.2006 та
наданий припис про усунення порушень.

Судами
також було встановлено, що 19.01.2007 позивачем в ході проведення чергової
перевірки розрахункових приладів за тією ж адресою було встановлено, що
порушення, які були виявлені попередньою перевіркою, СПД ОСОБА_1 не усунені.

За
результатами другої перевірки також складений акт про порушення Правил
користування електричною енергією № 0084324 від 19.01.2007. На підставі
вказаних актів позивачем був визначений обсяг недоврахованої електроенергії та
визначена її вартість у сумі 31905,06 грн.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції про задоволення позову, апеляційний суд виходив з
того, що вищезазначені акти про порушення ПКЕЕ, не можуть бути прийняти в
якості доказів, оскільки вони складені з порушенням вимог Правил користування
електричною енергією.

З
такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно
до ст. 275 ГК України та ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником.

Згідно
Правил користування електричною енергією, позивач має право складати акти про
невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання
електричної енергії та порушення вимог законодавства України в
електроенергетиці.

Пунктом
6.41. Правил користування електричною енергією встановлено, що у разі виявлення
під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником
постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну
енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору
на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється
двосторонній акт порушень.

Згідно
п. 7.6 цих же Правил передбачено, що у разі самовільного підключення споживачем
струмоприймачів або збільшення величини приєднаної потужності понад величину,
визначену умовами договору та/або проектними рішеннями, приєднання
струмоприймачів поза розрахунковими засобами обліку або порушення
розрахункового обліку електричної енергії, зриву чи пошкодження пломб, зниження
показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які
порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної
організації та інших споживачів, невиконання припису уповноваженого
представника відповідного органу виконавчої влади, який стосується
вищенаведених порушень, постачальник електричної енергії (електропередавальна
організація) має право без попередження повністю припинити споживачу
електропостачання (технічне забезпечення електропостачання споживача) після
оформлення у встановленому цими Правилами порядку акта про порушення.

Суд
першої інстанції правильно врахував вищезазначені вимоги закону та фактичні
обставини справи, з яких вбачається, що договір про енергопостачання об'єктів
за адресою: АДРЕСА_1 між сторонами у справі не укладався, у зв'язку з чим
позивач, на підставі актів про порушення правил користування електричною
енергією визначив обсяг недоврахованої електроенергії та виставив відповідачу
відповідні рахунки, які були оплачені ним частково, а тому за відповідачем
залишилась заборгованість по оплаті за спожиту недораховану електричну енергію
у розмірі 24644,20 грн.

Наведеним
обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку і дійшов до правильного
висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнув з відповідача суму
заборгованості по оплаті за спожиту недораховану електричну енергію у розмірі
24644,20 грн.

При
цьому посилання відповідача на те, що на момент перевірки 19.01.2007 між
сторонами вже був укладений договір постачання електроенергії суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки з фактичних обставин
справи випливало, що перевіркою від 19.01.2007 був встановлений факт споживання
відповідачем електричної енергії за такою схемою, за якою на обліковому
пристрої були відсутні пломби енергопостачальника. Суд також правильно не
прийняв до відома твердження відповідача про відсутність його представника при
проведенні перевірки від 17.08.2006, оскільки це спростовується наявними у
справі документами.

Сукупність
вищезазначеного дає підстави дійти до висновку про те, що оскаржувана постанова
апеляційного суду підлягає скасуванню, як така, що не відповідає фактичним
обставинам справи, а рішення суду першої інстанції -залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія
"Севастопольенерго" задовольнити.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.11.2007 скасувати.

Рішення
господарського суду міста Севастополя від 06.09.2007 у справі № 20-11/312-2/287
залишити без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Суддя                                                                                         Харченко
В.М.

Суддя
Борденюк Є.М.