ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.01.2008

Справа №2-23/15688-2007А

за адміністративним позовом Статутного територіально-галузевого об’єднання «Південна залізниця», (610052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 7) в особі санаторію-дитячого оздоровчого центру «Мрія», (97411, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Горького, 40),

до відповідача Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим, (97416, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Д.Ульянова, 2/40),

про скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя Іщенко Г.М.

при секретарі Лауман Ю.С.,

представники:

від позивача – Єршов Ю.В. - провідний юрисконсульт відділу судових спорів юридичної служби, дов. від 05.06.2007р. №625, Мельник О.О. - юрисконсульт, дов. від 11.01.2008р. №163,

від відповідача – Дядик А.Г. - заступник начальника Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим, дов. від 17.12.2007р. №21360/10/10-0, Кумароьв Г.В. - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу документальних перевірок суб’єктів господарювання-юридичних осіб управління аудита юридичних осіб, дов. від 17.12.2007р. №21362/10/10-0, Липницька Г.Ю. - головний державний податковий інспектор юридичного відділу, дов. від 05.03.2007р. №3329/10/10-0,

Суть спору: Статутне територіально-галузеве об’єднання «Південна залізниця» в особі санаторію-дитячого оздоровчого центру «Мрія» звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2007р. №/0 (винесено відносно санаторію ДОЦ «Мрія») про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 1278527,00грн., у тому числі: 852351,00грн. – основний платіж, 426176,00 - штрафні санкції, (аркуш справи 5). Позивач вважає, що структурні підрозділи Статутного територіально-галузевого об’єднання «Південна залізниця» здійснюють господарську діяльність, яка передбачена статутом підприємства.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у запереченнях на позов та вказує, що позивач повинен сплачувати податок на прибуток за місцем реєстрації платника податку на прибуток у м. Євпаторії, (аркуш справи 144).

18.12.2007р. від позивача надійшло доповнення до позовних вимог, згідно яким він просить суду скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.10.2007р. №/0 про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 1278527,00грн., у тому числі: 852351,00грн. – основний платіж, 426176,00 - штрафні санкції, (аркуш справи 143).

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, дослідив надані докази, суд,

встановив:

Згідно з частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Підставою для про визначення позивачу податку на прибуток в сумі 852351,00грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 426176,00грн. стали наступні обставини.

Державною податковою інспекцією в м. Євпаторії АР Крим проведено виїзну позапланову комплексну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Санаторієм – дитячим оздоровчим центром «Мрія» Південної залізниці за період з 01.07.2005р. по 30.06.2007р., про що складений акт перевірки від 12.10.2007р. №1481/23-2, (аркуш справи 10).

Перевіркою виявлені порушення вимог підпункту 2.2.2 пункту 2.2 статті 2, пункту 3.1 статті 3, пункту 4.3 статті 4, статті 5, статті 7, підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, пункту 10.1 статті 11, пункту 20.1 статті 20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств, а саме: занижений занижений податок на прибуток у результаті невключення валових доходів, валових витрат, амортизаційних відрахувань, у деклараціях на прибуток підприємства, які надавалися до Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим за містом реєстрації платника податку на прибуток. У результаті порушення, сума заниження податку на прибуток за ставкою 25% склала 852351,00грн.

На підставі вказаного акту перевірки від 12.10.2007р. №1481/23-2 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.10.2007р. №/0 про донарахування податку на прибуток санаторію ДОЦ «Мрія» ЮЗ в розмірі 852351,00грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 426176,00грн., (аркуш справи 7).

Відповідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт документальної перевірки, у якому згідно з пунктом 1.7 розділу 1 та пунктом 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб’єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 16.08.2005р. №327, зазначено, що факти виявлених порушень податкового і валютного законодавства в акті документальної перевірки повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів та на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування факту виявлених порушень є підстави для визначення платнику податкових зобов’язань.

Згідно частині 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з акту перевірки, у перевіряємий період Санаторій – дитячий оздоровчий центр «Мрія» зареєстрований в Державній податковій інспекції в м. Євпаторія АР Крим як платник податку на прибуток, і надавав декларації до податкового органу з прочерками. Основна діяльність платника податків пов’язана з наданням санаторно-курортних, оздоровчих та лікувальних послуг дітям та дорослим, робітникам залізниці, а також стороннім особам, на базі санаторію.

Санаторій – дитячий оздоровчий центр «Мрія» складав декларацію з податку на прибуток і

направляв її головному підприємству - Статутному територіально-галузевому об’єднанню «Південна залізниця» для складання зведеної декларації з податку на прибуток. Податок на прибуток сплачується централізовано Статутним територіально-галузевим об’єднанням «Південна залізниця».

Державна податкова інспекція в м. Євпаторії АР Крим прийшла до висновку, що у перевіряємому періоді суб’єкт господарювання здійснював оздоровлення не тільки працівників залізниці та членів їх сімей, здійснювалося оздоровлення відпочиваючих сторонніх організацій, а також надавались послуги по оздоровленню фізичних осіб непрацюючих на залізниці за готівку. Тобто, Санаторій – дитячий оздоровчий центр «Мрія» здійснював діяльність і отримував прибуток від діяльності, яка не зв’язана з господарською діяльністю залізничного транспорту.

Однак, поза увагою відповідача залишився той факт, що відповідно до статей 43, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, здійснювана суб’єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів в одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі вільного вибору видів підприємницької діяльності, комерційного розрахунку і власного комерційного ризику.

Суб’єкти підприємницької діяльності мають право без обмеження здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. Незаконне втручання й перешкоджання господарської діяльності суб’єктів господарювання з боку органів державної влади, їхніх посадових осіб при здійснені ними державного контролю і нагляду забороняються (стаття 19 Цивільного кодексу України).

Санаторій – дитячий оздоровчий центр «Мрія» Південної залізниці є відокремленим структурним підрозділом Статутного територіально-галузевого об’єднання «Південна залізниця», (пункт 1.1. Положення про санаторій – дитячий оздоровчий центр «Мрія» Південної залізниці, (аркуш справи 136).

Відповідно до пункту 2.2 статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платниками податку на прибуток, одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту, є управління залізниць.

Перелік робот та послуг, що належать до господарської діяльності залізничного транспорту затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.1998р. №173, згідно якої основною діяльністю залізниць є діяльність усіх взаємопов’язаних відокремлених підрозділів, що входять до складу залізниць, спрямована на виконання і обслуговування єдиного перевізного процесу, тобто, експлуатаційна (перевізна) та підсобно-допоміжна діяльність пов’язана з обслуговуванням експлуатаційної діяльності.

В підпункті 2.2.2 пункту 2.2. статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не йдеться мова про структурні підрозділи управління залізниці, яке відповідно до пункту 2.2 зазначеного Закону є платником податку на прибуток одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту. Залізниця, підприємства залізничного транспорту, як суб’єкти господарювання, є ланками виробничо-технологічного комплексу організацій і підприємств залізничного транспорту, що діють самостійно і не входять до складу одне одного.

Таким чином, суд приходить до висновку, що норми підпункту 2.2.2 пункту 2.2. статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» поширюються саме на підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи, а не на структурні підрозділи управління залізниць.

Відповідач не прийняв до уваги той факт, що цім пунктом регулюється порядок оподаткування підприємств залізничного транспорту та структурних підрозділів цих підприємств, які є окремими юридичними особами і не входять в склад управління залізниць. Саме тому вони є окремими платниками податку на прибуток.

Постановою Кабінету міністрів України від 16.02.1998р. №173 затверджений перелік робіт(послуг), що належать до основної діяльності залізничного транспорту, а не до господарської діяльності залізничного транспорту, як передбачено Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статей 69,70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем достатніх доказів. В акті перевірки та письмових поясненнях відповідача не зазначено, яку саме діяльність здійснював структурний підрозділ позивача у перевіряємому періоді, що не відноситься до господарської діяльності залізничного транспорту.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Санаторій – дитячий оздоровчий центр «Мрія», як структурний підрозділ залізниці, здійснював свою діяльність та укладав господарські договори не від свого імені, а від імені юридичної особи, у зв’язку з чим посилання відповідача на те, що укладання угод з контрагентами, вказаними у акті перевірки, свідчить про здійснення структурним підрозділом не господарської діяльності є безпідставним.

Отже, платником податку на прибуток має бути юридична особа - Статутне територіальне-галузеве об’єднання «Південна залізниця», а Санаторій- дитячий оздоровчий центр «Мрія» сплачує податок на прибуток у складі зведеної декларації на прибуток по Південній залізниці правомірно.

Крім того, як на основу незаконності прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення в частині визначення штрафних санкцій з податку на прибуток в сумі 426176,00грн. суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов’язання платника податку, нараховане контролюючим органом відповідно до пункту 4.2 і пункту 4.3 статті 4 Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податку податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2, то фактично підпункт 17.1.3 встановлює необхідність погодження податкового зобов’язання, з якого сплачуються штрафні санкції. На момент винесення рішення про застосування штрафних санкцій у зазначеній сумі податкове зобов’язання не було узгодженим. Таким чином, застосування відповідачем штрафних санкцій у спірному податковому повідомленні - рішенні є неправомірним.

Суд приходить до висновку, що визначення Санаторію – дитячому оздоровчому центру «Мрія» податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 1278527,00грн., у тому числі: 852351,00грн. – основний платіж, 426176,00грн. - штрафні санкції згідно спірному податковому повідомленню-рішенню є неправомірним і висновки акту перевірки від 12.10.2007р.№1481/23-2 згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України мали бути підтверджені відповідачем.

На підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 86,69,70 Кодексу адміністративного судочинства України судом не приймається акт перевірки від 12.10.2007р.№1481/23-2 як доказ встановлення фактів порушень позивачем вимог підпункту 2.2.2 пункту 2.2 статті 2, пункту 3.1 статті 3, пункту 4.3 статті 4, статті 5, статті 7, підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8, пункту 10.1 статті 11, пункту 20.1 статті 20 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», як вказане у спірному податковому повідомленні-рішенні. В матеріалах акту перевірки відсутні посилання, на підставі яких первинних або інших документів, відповідач дійшов висновку про те, що санаторієм – дитячим оздоровчим центром «Мрія» здійснювалась діяльність, яка, на думку відповідача, належить до неосновної господарської діяльності.

При цьому суд виходить з того, що акт перевірки від 12.10.2007р. №1481/23-2 є джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушення. Відповідач не надав докази, що спростовують доводи позивача.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем достатніх доказів.

Таким чином, невірне застосування відповідачем норм матеріального права спричинило прийняття неправильного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для його скасування.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002р. визначено що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії її реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб’єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб’єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України на підставі частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено в судовому засіданні 16 січня 2008року.

У повному обсязі постанову складено 21 січня 2008року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим від 22.10.2007р. №/0 про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 1278527,00грн., у тому числі: основний платіж – 852351,00грн., штрафні санкції – 426176,00грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Статутного територіально-галузевого об’єднання «Південна залізниця», (610052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 7, рахунок 2 в «Експрес-Банк» в м. Харків МФО 350716, ) в особі санаторію - дитячого оздоровчого центру «Мрія», (97411, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Горького, 40, рахунок 7 в «Експрес-Банк» в м. Євпаторія) 3,40грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.