ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2008 Справа № П8/8964

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Головка В.Г. (доповідач),

суддів Павловського П.П., Чус О.В.

при секретарі: Ревковій Г.О., Корх К.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Базилевич Ю.О., довіреність від 10.01.2007

від відповідача-1 не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений

від відповідача-2 Андрушко Д.М., довіреність від 31.08.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об’єднання „ЕРА” на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2007р. у справі №П8/8964

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об’єднання „ЕРА”, м. Нікополь

до 1. Нікопольського міжміського бюро технічної інвентаризації, м.Нікополь

2. Відкритого акціонерного товариства „Птахофабрика ”Південна”, с.Південне Нікопольського району

про визнання права спільної власності та інше

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2007р. у справі №П8/8964 (суддя Дубінін І.Ю.) позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об’єднання „ЕРА” до Нікопольського міжміського бюро технічної інвентаризації та відкритого акціонерного товариства „Птахофабрика ”Південна” про визнання права спільної власності та інше повернуто без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою господарського суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на наступне:

-          суд не вірно дійшов до висновку, що відповідач-1 є суб'єктом владних повноважень, уповноваженим державою на здійснення відповідних повноважень, а позов, заявлений до цього відповідача повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства., оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 та абз.7 ч.1 ст.3 КАС України, суб’єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з ст. ст. 7,8, ч.2,3 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" місцеві органи державної реєстрації здійснюють тільки, виключно функції державної реєстрації речових прав за заявою будь-якого суб’єкта правовідносин на підставі та за наявністю документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об’єктів, посвідчених відповідно до закону або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав. Тобто орган реєстрації, у т. ч. Відповідач-1, виконує делеговані йому повноваження органу державної реєстрації та здійснює лише реєстрацію прав власності на нерухоме майно на підставі правовстановлюючих документів, за коштом відповідного суб’єкта правовідносин і не здійснює ніяких владних, управлінських функцій щодо прав свобод та інтересів фізичних або юридичних осіб, шляхом ухвалення обов’язкових рішень;

-          згідно абз.2 п.4 рекомендацій, наданих Президією Вищого господарського суду України „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” від 27.06.2007 року №04-5/120 в разі подання позову, в якому об’єднанні вимоги, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, господарський суд приймає позовну заяву в частині, що підлягають розгляду господарським судом, а в інший частині з посиланням на п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України –відмовляє у прийнятті позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-2 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач-1 відзив на апеляційну скаргу не надав та просив розглянути справу у відсутність його представника.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об’єднання „ЕРА” звернулося з позовною заявою до Нікопольського міжміського бюро технічної інвентаризації та відкритого акціонерного товариства „Птахофабрика ”Південна” про визнання права спільної власності та скасування рішення про реєстрацію права власності на об’єкти нерухомого майна.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду з посиланням на п.5 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд вважає відповідача-1 суб’єктом владних повноважень і спірні вимоги до нього повинні розглядатися в адміністративному судочинстві.

В силу ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі зазначені у цій нормі справи, крім, зокрема, інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 10 п. "б" ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, делеговане повноваження щодо обліку та реєстрації відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відносини, пов’язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, що визначено ст.1 цього Закону.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі-державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

У відповідності з п.5 Прикінцевих положень, зазначеного Закону, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Повноваження бюро технічної інвентаризації щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, на час звернення позивача до суду, визначені в Тимчасовому положенні про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року N6/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.01.2003р. за N66/7387).

Отже, відповідач-1 виконує делеговані йому виконавчим органом місцевого самоврядування повноваження щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, відповідач-1 у розумінні п.7 ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи суб’єктний склад та характер правовідносин, суд мав право відмовити позивачеві в прийняті позову щодо вимог, які стосуються відповідача-1, відповідно до п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд помилково послався на п.5 ст.63 Господарського процесуального кодексу України та повернув позовну заяву без розгляду, у тому числі щодо вимог, розгляд яких віднесено до компетенції господарських судів (ст.1, 12 ГПК України).

За таких обставин ухвалу господарського суду від 19.11.2007р. слід скасувати, а справу №П8/8964 передати суду першої інстанції для розгляду зі стадії прийняття.

Вимоги апеляційної скарги щодо порушення провадження у справі про визнання недійсним рішення Нікопольського МБТІ та визнання права співвласності не можуть бути прийняті до уваги, оскільки повинні вирішуватися судом першої інстанції.

Керуючись ст.62, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об’єднання „ЕРА” задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2007р. по справі №П8/8964 скасувати, а справу передати суду першої інстанції для розгляду зі стадії прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий В.Г.Головко

Судді П.П.Павловський

О.В.Чус