ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.

№ 9/187/06

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя

Муравйов О. В.

судді

Полянський А. Г.

Фролова Г. М.

розглянувши

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо –комерційного підприємства “Кредо”

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 16.10.2007року

по справі

№ 9/187/06 Господарського суду Миколаївської області

за позовом

Дочірнього підприємства Миколаївський річковий порт АСК “Укррічфлот”

до

Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо –комерційного підприємства “Кредо”

про

стягнення 8901,32грн. боргу та 792,22грн. пені

За участю представників сторін:

від позивача:

не з’явився

від відповідача:

не з’явився

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство Миколаївський річковий порт АСК

„Укррічфлот" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційного підприємства „Кредо" про стягнення: 8901,32 грн. - боргу та 792,22 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (з урахуванням уточнених позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007 року (суддя Філінюк І. Г.) позов задоволений частково: з ТОВ Виробничо-комерційного підприємства “Кредо” на користь Порту стягнуто 8901 грн. 32 коп. боргу, 759 грн. 41 коп. пені за період з 26.11.2005 р. по 26.95.2006 р., а також 102 грн. понесених витрат на сплату держмита та 118 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не виконано свої зобов'язання за укладеним договором № 1/19 від 25.02.2005 р. щодо повної оплати виконаних Портом робіт по зберіганню металобрухту та навантаження його 17.11.2005 р. на теплохід „Stefan Gorshkov", внаслідок чого повинно сплатити Порту 8901 грн. 32 коп. боргу по оплаті за виконані роботи згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України.

За апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства "Кредо" Одеський апеляційний господарський суд постановою від 16.10.2007року (головуючий суддя Шевченко В. В., суддя Бєляновський В. В. Мирошниченко М. А.) рішення господарського суду першої інстанції змінив та в абзаці другому резолютивної частини цифри "120 грн." змінив на цифри "101 грн. 65 коп.", цифри "118 грн." змінив на цифри "117 грн. 59 коп.". В решті частині рішення господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007 року у справі № 9/187/06 залишив без змін з тих же підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо –комерційного підприємства “Кредо” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заявник касаційної скарги наголошує на тому, що відповідно до частини 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується

особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Факт наявності лише справжнього відтиску печатки не може свідчити про легітимність наданого документу.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь належним чином. Суд касаційної інстанції вважає, що виходячи з приписів ст. ст. 1115, 1117 ГПК України неявка представників сторін не перешкоджає розгляду касаційної скарги за наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю–доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.02.2005 року між сторонами у справі укладений договір № 1/19 за умовами якого Дочірнє підприємство Миколаївський річковий порт АСК "Укррічфлот" зобов'язалось надавати відповідачу послуги з зберігання

металобрухту та відвантаження його з щомісячним об'ємом 3000 тон для

подальшого відправлення на експорт, починаючи з лютого по 31 грудня 2005

року, а відповідач зобов'язувався прийняти виконані роботи та сплати їх вартість відповідно до умов договору.

Пунктом 3.11 договору сторонами встановлено, що кінцевий розрахунок за виконану роботу здійснюється відповідачем на протязі 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку, виставленого позивачем на підставі акта виконаних робіт підписаного сторонами.

На виконання умов договору Дочірнє підприємство Миколаївський річковий порт АСК „Укррічфлот" надав Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо–комерційного підприємства “Кредо” послуги зі зберігання металобрухту та навантаження його 17.11.2005 р. на теплохід „Stefan Gorshkov" (коносаменти від 17.11.2005 р.) вартістю 39383 грн., що підтверджено актом виконаних робіт від 17.11.2005 року.

21.11.2005 року товариство отримало рахунок порту за № 1831 на оплату виконаних робіт на суму 39383 грн. Рахунок товариства оплатило частково в сумі 30481 грн. 68 коп., а від оплати решти частини виконаних робіт вартістю 8901 грн. 32 коп. відмовилось.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 525 цього ж Кодексу передбачає, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанції про обґрунтованість заявлених вимог в сумі 8901,32 грн. боргу у зв’язку з неналежним виконанням договору.

Крім того, як вірно зазначено судом, оплативши рахунок Порту № 1831 від 21.11.2005 р. в сумі 30481 грн. 68 коп. відповідач визнав факт виконання Портом робіт зі зберігання металобрухту та навантаження його 17.11.2005 р. на теплохід, що підтверджено коносаменти від 17.11.2005року.

Згідно названого рахунку вартість виконаних Портом робіт складає 39383 грн.

Суди першої та апеляційної інстанції, оцінивши наявні в справі докази дійшли висновку про недоведеність тверджень відповідача, що вартість цих робіт складає меншу грошову суму. Вартість виконаних Портом робіт не оспорюється Товариством ані в цілому, ані за її складовими.

Пунктом 6.2 договору за несвоєчасне проведення розрахунків, сторонами передбачена сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ

від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, то суди дійшли до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ТОВ повинно сплатити Порту пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 759 грн. 41 коп. за шість місяців за період з 26.11.2005р. по 26.05.2006р. виходячи з суми боргу 8901 грн. 32 коп.

Що стосується зміни рішення в частині розподілу судових витрат, то відповідно до вимог статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку.

Твердження заявника, викладені в касаційній скарзі, стосовно проведеної експертизи в повній мірі дослідженні судами першої та апеляційної інстанцій. Зазначені доводи заявника не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.10.2007року в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства “Кредо” задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства “Кредо” залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.10.2007року по справі № 9/187/06 Господарського суду Миколаївської області залишити без змін.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський

Г. М. Фролова