ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№ 30/256-07-6829

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого

Н. Волковицької

Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Фірсов Д.О. –довіреність від 18.02.2008 р.

відповідача

не з’явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Акціонерного товариства закритого типу "Виробниче об’єднання "Облпаливо"

на постанову

від 23.10.2007 Одеського апеляційного господарського суду

у справі

№ 30/256-07-6829 господарського суду Одеської області

за позовом

Акціонерного товариства закритого типу "Виробниче об’єднання "Облпаливо"

до

Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

про

зобов’язання укласти договір купівлі-продажу об’єкта комунальної власності нежилого приміщення

В С Т А Н О В И В :

АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про зобов’язання укласти договір купівлі-продажу об’єкта комунальної власності нежилого приміщення першого поверху площею 313,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Н. Онілової, 26/28, посилаючись, зокрема, на статтю 16 Цивільного кодексу України, статтю 20 Господарського кодексу України, статтю 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо" є орендарем нежилого приміщення першого поверху площею 313,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Н. Онілової, 26/28.

Рішенням Одеської міської Ради від 15.06.2004р. № 2652-ХХІV "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2004р., та внесення змін до рішень Одеської міської Ради" до складу об'єктів комунальної власності, що підлягають відчуженню шляхом викупу орендарем за грошові кошти було включено вказане приміщення.

АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо" направило на адресу відповідача пакет документів для укладення договору купівлі –продажу на об'єкт комунальної власності, однак відповідач відмовився від укладання з позивачем договору з посиланням на те, що вказане нежиле приміщення розташовано у будівлі, яка є пам'яткою архітектури місцевого значення, і відповідно до Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" це нежиле приміщення не може бути відчужено.

Проте, позивач зазначав, що рішення Одеської міської ради № 2652 –ХХІV щодо можливості відчуження спірного приміщення було прийнято 15.06.2004 р., а Закон 01.02.2005 р., а оприлюднено 23.02.2005 р., тобто зазначений закон зворотної дії не має і не може поширюватись на правовідносини, які виникли до його прийняття.

Крім того, будь –які докази та документи стосовно того, що спірне приміщення є пам'яткою культурної спадщини відсутні.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.09.2007 р. (суддя Раго Н.В.) позовні вимоги задоволені в повному обсязі, зобов’язано Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради укласти з АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо" договір купівлі-продажу об’єкту комунальної власності нежилого приміщення першого поверху, загальною площею 313,2 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Н. Онілової, 26/28.

Мотивуючи рішення господарський суд, керуючись приписами статті 2, пункту 30 частини 1 статті 26 та статтею 73 Закону України "Про місцеве самоврядування", зазначав, що акти Ради, прийняті в межах наданих їй повноважень є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об’єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішенням Одеської міської Ради від 15.06.2004р. № 2652-ХХІV "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2004р., та внесення змін до рішень Одеської міської Ради" до складу об'єктів комунальної власності, що підлягають відчуженню у 2004 році, було включено спірне приміщення першого поверху пл.313,2 кв.м. по пров. Н. Онілової, 26/28, яке має бути викуплено орендарем за грошові кошти.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд дійшов висновку, що оскільки відповідач здійснює повноваження власника майна у процесі приватизації та здійснює передприватизаційну підготовку, укладає договори купівлі –продажу, то, позивачем правомірно заявлено до нього позов з вимогою про зобов'язання укласти договір купівлі –продажу.

Крім того, судом першої інстанції не прийнято до уваги посилання відповідача на Закон України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини" від 01.02.2005 р., оскільки на час прийняття Одеською міською Радою рішення №2657-ХХІV від 15.06.2004р. вказаний Закон не був прийнятий, а відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно –правові акти не мають зворотної дії в часі.

За апеляційною скаргою Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради Одеський апеляційний господарський суд (судді: Жукова А.М., Величко Т.А., Бойко Л.І.), переглянувши рішення від 06.09.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 23.10.2007 р. скасував його, у задоволенні позовних вимог відмовив.

Мотивуючи постанову суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Одеська міська Рада прийняла рішення № 2652-ХХІV від 15.06.2004р. "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2004р., та внесення змін до рішень Одеської міської Ради", проте, затверджений перелік об'єктів комунальної власності підлягав приватизації у 2004 році, тобто це рішення носить локальний характер, породжує певні права та обов'язки саме ц 2004 році.

В подальшому рішень про включення спірного об’єкту в перелік об'єктів комунальної власності, орган місцевого самоврядування не приймав, оскільки Законом України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини" № 2391-ІV від 01.02.05р. заборонено приватизацію пам’яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам’яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, а тому суд дійшов висновку, що Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської правомірно відмовив АТЗТ Облпаливо" у приватизації об’єкту оренди.

АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 р. скасувати, а рішення господарського суду Одеської області від 06.09.2007 р. залишити без змін, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, скаржник у касаційній скарзі зазначає, що помилковим є висновок суду апеляційної інстанції стосовно того, що рішення Одеської міської ради № 2652-ХХІV від 15.06.2004 р. носить локальний характер, породжує певні права та обов'язки тільки у 2004 році, а тому неправильно застосовані положення статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" за якою це рішення підлягає виконанню.

У відзиві на касаційну скаргу Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради просило залишити постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 р. без змін, а касаційну скаргу без задоволення, зокрема, зазначаючи, що листом № 01-13/1680 від 02.03.2005 р. Представництво повідомило АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо" про тимчасове призупинення роботи з продажу об'єкта комунальної власності, розташованого в будівлі –пам'ятці архітектури і містобудування місцевого значення по пров. Н. Онілової, 26/28 на виконання Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини", а листом Управління архітектури та містобудування № 3921 від 09.10.2006 р. повідомило Представництво, що зазначена будівля є пам'яткою архітектури і містобудування національного значення, прийнято під охорону держави рішенням ППУ в ОО № 197 від 08.04.1993 р. і згідно Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини" спірне приміщення відчуженню не підлягає. Укладення договору купівлі –продажу можливе тільки після затвердження Державного реєстру пам'яток культурної спадщини та скасування відповідного мораторію.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція виходить з обставин встановлених судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи 02.09.1999р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та Одеським державним комунально –господарчим об’єднанням "Облпаливо" було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 213/4 терміном на 10 років, за умовами якого відповідачу передано в оренду нежитлове приміщення першого поверху площею 313,2 кв.м., розташоване по вул. В. Арнаутська, 58 в м. Одесі.

Додатковими погодженнями від 07.12.1999р., 02.06.2004р., та 17.08.2005р. до договору оренди внесено зміни щодо назви орендаря –змінено на АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо"; щодо зміни адреси орендованого майна –на пров. Н. Онілової, № 26/28; щодо площі орендованого нежилого приміщення –192,8 кв.м. (а.с.23-25).

Рішенням Одеської міської Ради від 15.06.2004р. № 2652-ХХІV "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2004р., та внесення змін до рішень Одеської міської Ради" приміщення першого поверху площею 313,2 кв.м. по пров. Н.Онілової, 26/28 внесено до переліку об'єктів, що підлягають викупу орендарем за грошові кошти (а.с.10-13)

Листом № 01-13/1680 від 02.03.2005р. Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради повідомило АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо" про тимчасове призупинення роботи з продажу об’єкта комунальної власності, розташованого в будівлі –пам’ятці архітектури і містобудування місцевого значення по пров. Н.Онілової, 26/28 на виконання Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток культурної спадщини"

Листом Управління архітектури та містобудування № 3921 від 09.10.2006р. повідомило Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради в особі першого заступника начальника Міхельмана М.А. про те, що будівля по пров. Н.Онілової, 26/28 є пам’ятником архітектури і містобудування національного значення, прийнято під охорону держави рішенням ППУ в ОО № 197 від 8.04.1993р. і згідно Законом України "Про тимчасову заборону приватизації пам’яток (об'єктів) культурної спадщини" нежитлове приміщення І поверху по пров. Н. Онілової, 26/28 відчуженню не підлягає (а.с.60).

Листом № 01-13/9201 від 29.08.2007 р. Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради повідомило АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо", що орендоване ним спірне приміщення включено до переліку пам'яток культурної спадщини відповідно до рішення Одеського обласного виконкому від 27.12.1991 р. № 580 і рішенням ППУ в ОО № 197 від 8.04.1993р. у зв'язку з чим до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації, а тому Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради не мало правових підстав для укладення договору купівлі – продажу на орендоване майно.

Предметом спору у даній справі є зобов’язання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради укласти договір купівлі-продажу об’єкта комунальної власності нежилого приміщення першого поверху площею 313,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Н. Онілової, 26/28.

За приписами статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори є підставою виникнення між суб’єктами господарювання або між суб’єктами господарювання і негосподарюючими суб’єктами –юридичними особами майново-господарських зобов’язань (господарсько-договірних зобов’язань).

При цьому, у відповідності із частиною 3 зазначеної норми, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів, відповідно до пункту 4 цієї норми, зміст договору визначається на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

В силу статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 2 статі 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь –якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. У разі заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (пункти 3,4 вказаної норми).

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час вирішення спору по суті заявлених вимог про зобов'язання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради укласти договір купівлі - продажу об’єкта комунальної власності нежилого приміщення першого поверху, яке розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Н. Онілової, 26/28, а ні судом першої інстанції, а ні судом апеляційної інстанції не з'ясовувалось питання щодо виконання позивачем вказаних вимог законодавства, а матеріали справи не містять проекту договору купівлі –продажу об’єкта комунальної власності, як і будь –яких відомостей щодо направлення такого проекту відповідачу відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, судом не встановлено наявність у сторін наміру укладати такий договір, не встановлено жодних підстав, в силу яких у відповідача виникає обов’язок укласти договір купівлі - продажу з позивачем.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі і всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суди першої та апеляційної інстанції розглянули справу односторонньо, не перевірили усі обставини, що мають значення для справи, чим порушили вимоги статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Одеської області від 06.09.2007 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 р. у справі № 30/256-07-6829 скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Касаційну скаргу АТЗТ "Виробниче об’єднання "Облпаливо" задовольнити частково.

Головуючий Т. Дроботова

Судді Н. Волковицька

Л. Рогач