ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2008 р.

Справа № 16/971/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання Волощук О. О.

за участю прокурора: не з’явився

та представників сторін:

від Міністерства Аграрної політики України: не з’явився

від Корпорації „Українська універсальна агропромислова біржа”: не з’явився

від АТВТ „Родючість”: Валешинська Н.І. –за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційне подання Заступника прокурора Дарницького району м. Києва, м. Київ

на ухвалу господарського суду Миколаївської області

від 16 січня 2008 року

у справі № 16/971/07

за позовом Заступника прокурора Дарницького району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства Аграрної політики України та Корпорації „Українська універсальна агропромислова біржа”, с. Чубинське, Бориспільського району, Київської області

до Акціонерного товариства відкритого типу „Родючість”, м. Миколаїв

про стягнення 2 441 268 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

24.12.2007 р. заступник прокурора Дарницького району м. Києва (далі прокурор) звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства Аграрної політики України (далі Міністерство) та Корпорації „Українська універсальна агропромислова біржа” (далі Корпорація) до Акціонерного товариства відкритого типу „Родючість” (далі АТВТ) про стягнення грошових коштів в сумі 2 441 268 грн. та вилучення комбайнів „Джон Дір” М - 9500 шасі НО 9500x666566, двигун RG 6076Н575788; шасі НО 9500x666613, двигун RG 6076Н574588; шасі НО 9500x666360, двигун RG 6076Н574482; шасі НО 9500x666587, двигун RG 6076Н576017; шасі НО 9500x666393, двигун RG 6076Н574197; шасі НО 9500x666401, двигун RG 6076Н574209; шасі НО 9500x666420, двигун RG 6076Н574298; шасі НО 9500x666564, двигун RG 6076Н575909 з незаконного володіння АТВТ.

У відзиві на позов АТВТ вважав, що прокурор, не маючи відповідних повноважень, звернувся з позовом фактично не в інтересах держави в особі органу державної влади або органу місцевого самоврядування, наділеного повноваженнями органу виконавчої влади, а в інтересах самостійного суб’єкта господарської діяльності, а саме Корпорації, у зв’язку з чим позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.01.2008 р. (суддя Фролов В. Д.) на підставі п. 1 ст. 81 та ст. 86 ГПК України позов прокурора залишений без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Згідно рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 р. по справі № 1-1/99, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулось чи може відбутись порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, відповідно до зазначеного рішення Конституційного суду України, є орган, на який державою покладено обов’язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України, таким органом є орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Позовні вимоги прокурора ґрунтуються на договорі № 1 від 23.05.1996 р., сторонами якого виступають Корпорація (в якості постачальника), АТВТ (покупець) та Котлярівське хлібоприймальне підприємство.

Так як, жодна зі сторін зазначеного договору не є державним органом в розумінні наведених вище положень Конституції України, а також рішення Конституційного суду України, то на підставі п. 1 ст. 81 ГПК України позов має бути залишеним без розгляду, оскільки позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

В апеляційному поданні прокурор просить ухвалу місцевого суду скасувати, оскільки вона прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та позовну заяву скерувати до місцевого господарському суду для розгляду по суті.

Прокурор та Міністерство були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, але їх представники в судове засідання не з’явилися та не скористалися своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом.

Клопотання Корпорації, викладене в телеграмі, про перенесення судового засідання у зв’язку з хворобою її представника, визнано колегією суддів необґрунтованим та відхилено з огляду на те, що Корпорацією не надано доказів, що свідчать про хворобу її представника, а крім того, вказана останньою причина про перенесення судового засідання не є достатньою, оскільки представництво інтересів Корпорації може здійснюватися також любою іншою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності. Поважною причиною перенесення судового засідання може вважатися та, існування якої зумовлено факторами об’єктивного характеру, які не залежать від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті, а таких причин, у даному випадку, немає.

У відзиві на апеляційне подання АТВТ просить ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційне подання прокурора без задоволення. В судовому засіданні представник АТВТ доводи відзиву на апеляційне подання підтримав.

Обговоривши доводи апеляційного подання та заперечення на нього, заслухавши пояснення представника АТВТ, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційне подання обґрунтоване і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в оскарженій ухвалі місцевий суд зазначив, що позовні вимоги прокурора ґрунтуються на договорі № 1 від 23.05.1996 р., сторонами якого виступають: Корпорація, АТВТ та Котлярівське ХПП. Жодна із сторін договору не є державним органом в розумінні положень Конституції України, а також рішення Конституційного суду України, у зв’язку з чим позовна заява залишається без розгляду.

З такими висновками колегія суддів погодитися не може оскільки відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру” на органи прокуратури покладено представництво інтересів громадян чи держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру” представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Формами цього представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави.

Відповідно до ч. 2 п. 1 рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді.

Згідно п. 3 названого рішення Конституційного суду України державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. В основі інтересів держави завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб’єктів права власності та господарювання тощо.

Як вбачається з матеріалів справи Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 1996 року № 166 „Про забезпечення сільського господарства зернозбиральною технікою” на Корпорацію покладено виконання функцій державного агента з отримання і використання кредитів для закупівлі зернозбиральної техніки фірми „Джон Дір”, поставки її сільськогосподарським товаровиробникам та іншим суб’єктам господарювання на умовах розстрочки платежу терміном на 5 років.

На виконання зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 1996 року № 166 ( з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету міністрів України від 13 травня 1996 року № 503 „Про внесення змін до деяких рішень Уряду з питань забезпечення агропромислового комплексу сільськогосподарською технікою”) та відповідно до зовнішньоторгівельного контракту купівлі-продажу від 9 червня 1995 року, укладеного між Корпорацією та американською фірмою „Джон Дір”, за рахунок кредитів США, залучених під гарантії Уряду України, в 1996-1997 роках Корпорацією в Україну поставлено 1000 одиниць зернозбиральних комбайнів, що свідчить про те, що одержувачами іноземного кредиту у товарній формі, залученого під державні гарантії, є господарства одержувачі техніки „Джон Дір”.

Надходження до бюджету по коду бюджетної класифікації 24061300 „кошти, що надійдуть в рахунок погашення заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії і наданими для закупівлі сільськогосподарської техніки іноземного виробництва, переданої сільгоспвиробникам та іншим суб’єктам господарювання” спрямовуються та розподіляються Міністерством аграрної політики України на забезпечення розвитку сільського господарства України, а саме на закупівлю нової сільськогосподарської техніки для забезпечення нею товаровиробників за новими державними програмами.

Кожного року Законами України „Про бюджет” передбачається формування статті витрат щодо закупівлі нової сільськогосподарської техніки для українських товаровиробників частково з коштів, які повинні надійти до бюджету, внаслідок розрахунків за отриману товаровиробниками техніку „Джон Дір” відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 1996 року № 166 „Про забезпечення сільського господарства зернозбиральною технікою”.

Не проведення своєчасних розрахунків унеможливлює виконання державних програм, фінансування, яких передбачено чинним законодавством, тому і виникає дефіцит бюджету, чим самим ставляться під загрозу економічні інтереси держави.

Саме з цих підстав прокурор і звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства Аграрної політики України та Корпорації „Українська універсальна агропромислова біржа”, при цьому конкретно визначивши порушення інтересів держави та обґрунтувавши необхідність їх захисту.

Конституційний суд у рішенні від 8 квітня 1999 року у справі N 3-рп/99 вказав, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарюючих товариств з частиною державної власності у статутному фонді. Разом з тим, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Міністерство Аграрної політики України, як центральний орган виконавчої влади здійснює контроль за використанням державних коштів та розподіляє їх з метою забезпечення розвитку сільського господарства України, а саме на закупівлю нової сільськогосподарської техніки для забезпечення нею товаровиробників за державними програмами, у зв’язку з чим колегія суддів вважає, що назване Міністерство правильно визначено прокурором в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Місцевий суд вищенаведені вимоги закону не врахував, на фактичні обставини справи увагу не звернув і внаслідок неправильного тлумачення рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 дійшов до помилкового висновку про пред’явлення позову прокурором не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарської діяльності, у зв’язку з чим ухвала суду від 16.01.2008 р. підлягає скасуванню, а справа скеруванню на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 99, 101–106 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційне подання заступника прокурора Дарницького району м. Києва –задовольнити, ухвалу господарського суду Миколаївської області від 16.01.2008 року у справі № 16/971/07 –скасувати, а справу скерувати на розгляд місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В. В. Шевченко

Судді В. В. Бєляновський

М. А. Мирошниченко

Постанову підписано 19.03.2008 р.