ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 р.

№ 51/308-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Кота О.В.

Суддів

Шевчук С.Р. (доповідач)

Владимиренко С.В.

розглянувши касаційну скаргу

Виробничо-комерційної приватної фірми "Апогей"

на постанову

Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2007р.

у справі

№51/308-07 господарського суду Харківської області

за позовом

Виробничо-комерційної приватної фірми "Апогей"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій"

про

стягнення 1015878,09 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Карасова О.П. дов. б/н від 08.01.2008р.

- відповідача: Сутужко О.В. дов. б/н від 19.11.2007р.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2007р. виробничо-комерційна приватна фірма "Апогей" звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій" 1015878,09 грн. боргу за договором підряду №8/1 від 24 січня 2006.

В процесі розгляду справи, позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 710 163грн. 29 коп. основної заборгованості, 39059 грн. пені та 6 887 грн. 60 коп. 3% річних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.08.2007р. (головуючий Швед Е.Ю., судді Доленчук Д.О., Гребенюк Н.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2007р. (головуючий Афанасьєв В.В., судді Демченко В.О., Шевель О.В.) вказане рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

24 січня 2006 року між сторонами у справі був укладений договір підряду № 8/1, згідно умов якого позивач зобов’язався виконати роботи по виготовленню та монтажу металлоконструкцій опорної частини силосів, ємкостей, шламбайсенів та металоконструкцій силосів, а відповідач, в свою чергу, зобов’язався щомісячно, протягом 5-и календарних днів, з початку поточного місяця проводити передоплату, в розмірі 50% від вартості робіт, узгоджених сторонами до виконання робіт на поточний місяць, для закупівлі позивачем необхідних матеріалів. Остаточний розрахунок відповідач проводить протягом 10 календарних днів, з моменту підписання актів прийому –передачі робіт (п.3.1. Договору).

Починаючи з березня 2006р. позивач, на виконання умов даного договору, виконував будівельно-монтажні роботи, які оплачувались відповідачем на підставі відповідних актів прийомки виконаних робіт, підписаних сторонами.

Предметом даного судового спору стала матеріально-правова вимога виробничо-комерційної приватної фірми "Апогей" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних конструкцій" боргу за виконані в грудні 2006р. комплексні будівельно-монтажні роботи. На підтвердження своїх вимог позивач надав акти прийомки виконаних підрядних робіт №№1-12, 2-12, 3-12, 4-12, 5-12, 6-12, 8-12, 9-12, 10-12, 11-12, 12-13, 13-12, 15-12 від 27.12.2007р. та відповідні довідки форми №КБ-3, які підписані позивачем в односторонньому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову попередні судові інстанції виходили з того, що надані акти виконаних робіт та довідки форми №КБ-3 за грудень 2006р. не мають доказової сили, оскільки в більшості актах за грудень 2006р. дублюються роботи, які були виконані позивачем раніше, відображені в актах виконаних робіт та кошторисах за відповідний попередній місяць і оплачені відповідачем, а довідки форми №КБ-3 заповнені з численними порушенням діючого порядку їх заповнення, затвердженого наказом Державного комітету статистики України, Державного комітету України по будівництву та архітектурі від 21.06.2002р. №237/5.

До того ж, позивачем у відповідності до приписів чинного законодавства та умов п.п. 3.1, 2.4, 4.3 договору не було надано доказів щомісячного, протягом 5-и календарних днів, з початку поточного місяця проведення відповідачем передоплати в розмірі 50% від вартості робіт, узгоджених сторонами до виконання на поточний місяць, для закупівлі позивачем необхідних матеріалів; доказів узгодження сторонами робіт на поточний місяць; доказів узгодження і затвердження сторонами договірної ціни і кошторисної документації, що розробляється на кожну роботу, яка доручається позивачу окремо в рамках предмету цього договору; доказів того, що підрядних приступив до виконання робіт протягом 2-х банківських днів з моменту перерахування передоплати або надання замовником, згідно з умовами цього договору матеріалів та необхідної проектно-кошторисної документації; доказів узгодження сторонами графіку виконання робіт, який складається на кожну доручену підряднику роботу, окремо.

Все вищенаведене свідчить про не доведення позивачем факту виконання ним робіт у відповідності з умовами укладеного між сторонами договору, а відтак, також позбавляє надані позивачем акти виконання робіт за грудень 2006р., які підписані в односторонньому порядку лише позивачем доказової сили.

Отже, в порушення вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України позивач не довів своїх вимог належними і допустимими доказами.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що вказані висновки попередніх судових інстанцій зроблені з дотриманням вимог ст. ст. 43, 47, 43, 84, 107 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства під час розгляду справи.

Щодо доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаних висновків суду, та, крім того, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

З огляду на викладене та враховуючи, що в силу вимог ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для скасування прийнятих у справі рішень, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу виробничо-комерційної приватної фірми "Апогей" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2007р. у справі №51/308-07 залишити без змін.

Головуючий                                                              Кот О.В.

С у д д я                                                                                Шевчук С.Р.

С у д д я                               Владимиренко С.В.