ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.01.2008                                                             Справа № 10/194

За позовом ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика”, м. Ужгород

до відповідача ТОВ „Яблуко”, с. Вари Берегівського району

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Закарпатської обласної державної адміністрації , м. Ужгород

про розірвання контракту № 129/99 від 21.06.1999 р. про сумісну інвестиційну діяльність, стягнення суму 3505722,51 грн. інвестиційного внеску, 616466,45 грн. відшкодування збитків

Суддя І.В.Івашкович

Представники:

від позивача: Сковородько І.Ф., представник за довіреністю № 64 від 03.10.07; Шевченко В.В., юрисконсульт, довіреність № 67 від 01.12.06

від відповідача: не з’явився

Третьої особи: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика”, м. Ужгород звернулось з позовом до ТОВ „Яблуко”, с. Вари Берегівського району, вимоги по якому уточнено заявою № 485 від 11.09.06, та просить розірвати контракт № 129/99 від 21.06.1999 р. про сумісну інвестиційну діяльність, стягнути суму 3505722,51 грн. інвестиційного внеску, 616466,45 грн. відшкодування збитків.

Заявою № 593 від 20.12.07 позивач змінив розмір майнових вимог та посилаючись на додані до заяви розрахунки, просить стягнути 3148500 грн. повернення інвестиційного внеску, 820450,15 грн. відшкодування збитків.

Позов мотивовано з посиланням на ті обставини, що позивачем ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика” було повністю виконано взяті на себе згідно з укладеним із відповідачем ТОВ „Яблуко” контрактом № 129/99 від 21.06.1999 р. про спільну інвестиційну діяльність, а саме в якості інвестиційного внеску за контрактом № 1/99 від 04.05.1999 р. придбано виробниче обладнання, яке за актом прийому-передачі передано ТОВ „Яблуко”. Згідно із заявою № 593 від 20.12.07 про уточнення позовних вимог позивач обґрунтовує, що розмір інвестиційного внеску у вигляді придбаного виробничого обладнання складає 3148500 грн., що відповідно до п. 3.2 контракту в перерахунку у національну валюту України за курсом німецької марки, встановленим Національним банком

України станом на 21.06.1999 р. (1 нім. марка = 2,099 грн.), еквівалентно 1500000 нім. марок.

Позивач наголошує на тому, що відповідач грубо порушує взяті на себе за контрактом № 129/99 від 21.06.1999 р. зобов’язання, чим зумовлено звернення позивачем до господарського суду із позовом про розірвання контракту № 129/99 та повернення інвестиційного внеску. Зокрема, заявою № 485 від 11.09.06 позивач вказує на порушення відповідачем умов п. 1.2, п. 2.1, п. 2.3, п. 2.4, п. 4.1, п. 4.3 контракту № 129/99, що вважає істотним порушенням умов контракту, а отже на підставі ст. ст. 651, 653 Цивільного кодексу України просить контракт № 129/99 від 21.06.1999 р. розірвати та стягнути інвестиційний внесок в розмірі 3148500 грн.

Позивач стверджує, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов’язань за контрактом № 129/99, ним було понесено збитки в розмірі 820450,15 грн. (збитки у вказаному розмірі позивач обґрунтовує заявою № 593 від 20.12.07, до якої додано розрахунок розміру збитків). Зокрема, позивач наголошує, що для належного виконання ним своїх зобов’язань за контрактом № 129/99 та придбання виробничого обладнання, переданого як інвестиційний внесок, ним згідно кредитного договору № 1/В від 09.06.1999 р. було залучено кредитні кошти в іноземній валюті. Вказує, що за рахунок прибутків, очікуваних в результаті сумісної діяльності, планувалось здійснювати виплати процентів за користування кредитом та компенсації змін валютного курсу, загальний розмір яких складає 820450,15 грн.

Представниками позивача позовні вимоги, з урахуванням заяв № 485 від 11.09.06, № 593 від 20.12.07 про уточнення позовних вимог, підтримано в повному обсязі. Наполягають на задоволенні позову, посилаючись на обґрунтування та підтвердження підстав позовних вимог доданими документальними доказами.

Представник відповідача на неодноразові вимоги суду для участі в судових засіданнях, не з’явивлявся без повідомлення причин такої неявки.

Натомість, ухвалою господарського суду Закарпатської області від 13.11.07 по справі № 10/194 було поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 05.12.07 11 годин, явку уповноважених представників обох сторін визнано обов’язковою.

У судове засідання 05.12.07 представник відповідача без поважних причин не з’явився, внаслідок чого ухвалою суду від 05.12.07 розгляд справи відкладено на 20.12.07 10год., відповідача зобов’язано подати письмовий відзив на позовну заяву з доказами його обґрунтування, явку представників обох сторін визнано обов'язковою. Зазначена ухвала від 05.12.07 була надіслана сторонам та третій особі рекомендованою поштовою кореспонденцією з повідомлення про вручення поштового відправлення. Зокрема, відповідачу ТОВ „Яблуко”, ухвала від 05.12.07 по справі №10/194 надіслана рекомендованим поштовим відправленням №5475975 та була вручена його представнику 14.12.07, про що свідчить зворотне поштове повідомлення (наявне в матеріалах справи).

У судове засідання 20.12.07 представник відповідача повторно без поважних причин не з'явився, письмовий відзив на позов разом з відповідними доказами не надіслав.

Ухвалою від 20.12.07 судом розгляд справи №10/194 було відкладено на 28.12.07, повторно покладено на відповідача обов’язок подати письмовий, документально обґрунтований відзив на позов, суд при цьому явку представника відповідача у судове засідання обов'язковою не визнавав. До початку судового засідання 28.12.07 від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги заперечено з посиланням на їх надуманість та безпідставність. Зокрема, відповідач наводить заперечення проти позовних вимог, що викладені у позовній заяві №414 від 07.08.2006 та заяві про уточнення позовних вимог від 20.12.07. Однак, при цьому відповідач не враховує уточнення позивачем позовних вимог згідно із заявою №485 від 11.09.06, яка була подана до початку судового засідання, призначеною на 13.09.06, що відбувалось за участю уповноважених представників обох сторін (в тому числі відповідача). Про подання такої заяви позивача судом оголошено у судовому засіданні 13.09.06 та обумовлено у відповідній ухвалі від 13.09.06 по справі №10/194.

Врахувавши те, що разом із письмовим відзивом на позов від відповідача надійшло письмове клопотання про витребування додаткових доказів та про відкладення розгляду справи через неможливість явки його уповноваженого представника,

суд ухвалою від 28.12.07 відклав розгляд справи на 04.01.08 10год. 30хв., витребувавши від сторін додаткові докази, зокрема, оригінал наявного у кожної із сторін екземпляру спірного контракту №129/99 від 21.06.1999р.

На вимогу суду позивачем пред’явлено в судовому засіданні оригінал контракту №129/99 від 21.06.1999р., а також подано нотаріально завірену копію контракту №129/99 від 21.06.1999 р.

Відповідач вимоги суду, згідно з ухвалою від 28.12.07 не виконав, витребувані докази не подав.

Натомість, до початку даного судового засідання до господарського суду надійшла телеграма (вх.№06.15-2 від 03.01.08) із клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату після 10.01.08 у зв'язку з перебуванням уповноваженого представника у відпустці. Телеграма містить посилання на відправника - ТОВ „Яблуко” без зазначення ПІБ та відповідних повноважень особи, якою надіслано таке клопотання.

З огляду на вказану обставину, а також враховуючи, що явка представника відповідача ухвалою суду від 28.12.07 не визнавалась обов'язковою, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, надісланого телеграмою від 03.01.08.

Окрім того, суд констатує, що при заявленні клопотань про відкладення розгляду справи через неможливість явки уповноваженого представника, відповідач жодного разу не підтвердив наявність обґрунтованих на те підстав.

Неодноразово відкладаючи розгляд справи, суд, таким чином, вжив усіх заходів для забезпечення права відповідача на судовий захист, надання можливості надати суду відповідні мотивовані пояснення щодо позову, документальне підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, наведене вище свідчить про недобросовісне користування відповідачем наданими йому процесуальними правами, який своїми діями безпідставно зволікає із вирішенням спору по суті.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що справу може бути розглянуто в порядку ст.75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

На вимогу суду залученою до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача - Закарпатського облдержадміністрацією подано письмові пояснення по суті спору (вх.№06.05-12783 від 26.12.07), які взято до уваги та підлягають оцінці судом разом з усіма з’ясованими в процесі судового розгляду обставинами в їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ „Яблуко” (с.Вари Берегівського району), як Підприємством, та ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика (м. Ужгород), як Інвестором, укладено контракт №129/99 від 21.06.1999р. про сумісну інвестиційну діяльність.

Згідно з умовами вказаного контракту між сторонами досягнуто домовленість організувати сумісну інвестиційну діяльність з виробництва по переробці сільськогосподарської продукції.

Контрактом встановлено (п.3.1), що для організації сумісної діяльності сторони мають здійснити внески, а саме:

- внесок Інвестора (позивача) на суму, еквівалентну 1500000 німецьких марок, що відповідає 94% від загального обсягу внесків сторін, здійснюється шляхом оплати виробничого обладнання по контакту №1/99 від 04.05.1999р.;

- внесок Підприємства (відповідача) здійснюється у вигляді матеріально -технічних цінностей, послуг та трудової участі на суму, що еквівалентна 95283,47грн. німецьких марок та відповідає 6% від загального обсягу внесків сторін.

В укладеному контракті №129/99 від 21.06.1999р (п.4) сторонами визначено умови про те, що прибуток, отриманий в результаті сумісної діяльності, розподіляється між сторонами пропорційно до внеску кожної, тобто, інвестору в розмірі 94%, підприємству - 6%.

Передбачено, що розподіл прибутку має здійснюватись за підсумками роботи за календарний місяць.

Умовами інвестиційного контракту про права та обов’язки сторін передбачено, зокрема, що Підприємство (відповідач) має виконувати свої зобов'язання перед Інвестором (позивачем), не вчиняти дії, що протирічать цілям і завданням сумісної діяльності; активно здійснювати виконання завдань по реалізації діяльності і забезпечувати рентабельність виробництва не менше двадцяти відсотків; організувати ведення окремого бухгалтерського обліку та звітності по операціях, пов'язаних з веденням сумісної діяльності; вести окремий баланс і відображати всі операції на окрему рахунку, відкритому в банку; своєчасно і в повному обсязі проводити виплати дивідендів Інвестору; надавати Інвестору щоквартально баланс сумісної діяльності, звіти, та іншу документацію, пов’язану із сумісною діяльністю (п.2.4).

За умовами контракту вищевказаним зобов’язанням Підприємства (відповідача) кореспондують права Інвестора (позивача) брати участь в управлінні справами сумісної діяльності в порядку, визначеному контрактом; приймати участь у розподілі прибутку, отриманого від сумісної діяльності і отримувати його долю (дивіденди); контролювати діяльність Підприємства з питань сумісної діяльності і отримувати будь-яку інформацію про цю діяльність; вимагати ведення окремого бухгалтерського обліку та звітності по операціях, пов'язаних з реалізацією цього Контракту.

Передбачено право Інвестора достроково вийти із сумісної діяльності у випадку нерентабельності сумісного виробництва більше як шість місяців, а також у випадку припинення поступлень дивідендів більше одного року, - повернути у місячний термін весь інвестиційний внесок із відшкодуванням збитків в національній валюті, або придбані за рахунок інвестицій обладнання та інші матеріальні цінності.

Із фактичних обставин і матеріалів справи вбачається, що позивачем, як Інвестором за контрактом №129/99 від 21.06.1999р., повністю виконано свої зобов'язання щодо інвестиційного внеску у сумісну діяльність. Так, доданими до справи документами, які не спростовано у встановленому порядку, підтверджено, що на виконання умов п.п.1.2, 2.2, 3.1 контракту №129/99 від 21.06.1999р. позивачем здійснено проплату виробничого обладнання та устаткування, придбаного на підставі Контракту №1/99 від 04.05.1999р. Вказаний контракт №1/99 від 04.05.1999р. укладено між ТОВ „Яблуко” (с.Вари Берегівського району), як Покупцем, ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика (м.Ужгород), як Платником, фірмою Кагл Шлїхтерле ГмбГ (Німеччина), як Продавцем, фірмою Машїненгадел (Німеччина), як Субпідрядником.

За умовами контракту №1/99 від 04.05.1999р Продавець зобов'язався продати, Покупець - отримати, а Платник - оплатити обладнання та комплектуючі до нього по цінах і в асортименті, згідно специфікації №1, що є додатком №1 до контракту №1/99.

Факт повного виконання умов контракту №1/99 підтверджується доданими до матеріалів справи копіями банківських документів (платіжні доручення 10.06.1999р. від 23.12.1999р., заява на акредитив від 18.06.1999р.), згідно з якими ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика (м. Ужгород) здійснено проплату фірмі Кагл Шліхтерле ГмбГ за обладнання та устаткування до нього. Окрім того, матеріали справи містять копії акту №1 від 15.11.1999р. приймання-передачі виконаних робіт по демонтажу, доставці, монтажу, наладці та запуску поставленого обладнання по контракту №1/99 від 04.05.1999р та акту приймання-передачі обладнання від 29.12.1999 р., що були оформлені між сторонами контракту №1/99 та підтверджують повне виконання ними взятих на себе зобов'язань.

Із документально підтверджених позивачем та не спростованих відповідачем обставин слідує, що не дивлячись на повне виконання позивачем своїх зобов’язань за інвестиційним контрактом №129/99 від 21.06.1999р. та передачу обумовленого контрактом інвестиційного внеску, ним не було отримано очікуваного результату.

Зокрема, як зазначалось вище, метою укладення контракту №129/99 є організація спільної діяльності по виробництву і переробці сільськогосподарської продукції з метою отримання прибутку від такої діяльності пропорційно розміру вкладу кожної із сторін.

Однак, з часу укладення контракту №129/99 та виконання позивачем свого зобов'язання щодо інвестиційного внеску останнім жодного разу не отримано очікуваних дивідендів, як це передбачено умовами п.4 контракту №129/99. Зазначене, зокрема, підтверджується довідкою №2 від 03.01.08 ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика" (м. Ужгород) за підписом заступника керівника та головного бухгалтера.

Окрім того, відповідачем не виконувались взяті на себе за умовами контракту №129/99 зобов'язання щодо активного виконання завдань по реалізації сумісної діяльності та забезпечення рентабельності виробництва не менше двадцяти відсотків, щодо щоквартального надання Інвестору балансу сумісної діяльності, звітів і іншої документації, пов’язаної із сумісною діяльністю. Зокрема, лише за запитами позивача (додано копію листа №402 від 09.06.05) відповідач супровідним листом №249/01 від 25.04.06 надав фінансову звітність за 2003, 2004, 2005 р. р. (додано копії звітів про фінансові результати), яка свідчить про збиткову діяльність ТОВ „Яблуко” та відсутність отриманого прибутку від виробничої діяльності.

Окрім того, доданою до матеріалів справи копією довідки №005/Д/3530-09 від 20.01.03 ДПІ у Закарпатській області „Про результати позапланової перевірки по питанню взаєморозрахунків ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика” із ТОВ „Яблуко” та дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.07.1999р. по 01.07.2002р.” підтверджується, що за перевірений період за наявності прибутків дивідендів підприємство „Яблуко” ЗАТ„Ужгородська швейна фабрика” не виплачувало.

Із фактичних матеріалів справи слідує, що для забезпечення належного виконання своїх зобов’язань за інвестиційним контрактом №129/99 в частині інвестиційного внеску у формі оплати виробничого обладнання та устаткування, позивачем було укладено кредитний договір № 1/В від 09.06.1999 р. з АКБ „Укрсоцбанк” в особі Закарпатської дирекції ( додано копію). На підставі кредитного договору №1/В від 09.06.1999 р. позивачеві відкрито позичковий рахунок для видачі валютного кредиту у сумі 1500 тис. німецьких марок. Фактично оплату виробничого обладнання позивач здійснював за рахунок залучення вказаних кредитних коштів в іноземній валюті.

Відповідно до умов кредитного договору №1/В від 19.06.1999 р. позивачем було здійснено оплату відсотків за користування валютним кредитом на суму 813910,30 грн., що підтверджено доданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень за 1999, 2000 р.р. Окрім того, позивачем понесено витрати, пов’язані з курсовою різницею по валютному кредиту на суму 6540,81 грн., що обґрунтовано доданим позивачем розрахунком. Таким чином, у зв’язку із користуванням валютним кредитом позивач поніс витрати на загальну суму 820451,11 грн.

Виходячи із правової оцінки вищевстановлених фактичних обставин справи, суд констатує такі висновки.

Спірні правовідносини сторін, що виникли з підстав укладеного між ними контракту №129/99 від 21.06.1999р. та продовжують існувати до теперішнього часу, підпадають під регламентацію норм Цивільного кодексу України відповідно до п. 4 „Прикінцевих та перехідних положень” та Господарського кодексу України відповідно до п.4 „Прикінцевих положень”.

У відповідності до ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до передбачених Цивільним кодексом України загальних положень про договір (розділ ІІ), договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або Законом (ст.651). Встановлено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Нормами ст.653 Цивільного кодексу України серед правових наслідків розірвання договору передбачено, зокрема, що у випадку зміни або розірвання договору у зв’язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Встановлено також, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобов’язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що в даному випадку мало місце істотне порушення відповідачем контракту №129/99, оскільки внаслідок невиконання зобов’язань щодо забезпечення рентабельності виробництва не менше двадцяти відсотків, щодо своєчасної і в повному обсязі виплати дивідендів інвестору (позивачу), останній був позбавлений очікуваного результату сумісної діяльності, а саме, отримання прибутку пропорційно розміру інвестиційного внеску. Як наслідок, позивачем понесено збитки, у вигляді прямих витрат у зв’язку із сплатою відсотків за користування банківським кредитом, покриття яких позивач розраховував здійснювати за рахунок очікуваних від спільної діяльності дивідендів. Як зазначено вище, загальний розмір витрат позивача, пов’язаних із сплатою відсотків по банківському кредиту в іноземній валюті, складає 820450,15 грн.

Таким чином, у зв’язку порушенням з боку відповідача умов контракту №129/99 від 21.06.1999р., яке суд оцінює як істотне, вимоги позивача про дострокове розірвання контракту та відшкодування понесених збитків в розмірі 820450,15грн. є обґрунтованими відповідно до вимог закону та умов договору. Окрім того, умовами п.2.1 контракту №129/99 передбачено право інвестора на повернення всього інвестиційного внеску із відшкодуванням збитків у національній валюті у випадку припинення поступлень дивідендів на його рахунок більше одного року. Оскільки, як встановлено судом, дивідендів від спільної діяльності позивач не отримував взагалі, то вимога позивача про повернення інвестиційного внеску в розмірі 3148500грн., що відповідно до п.3.2 контракту в перерахунку в національну валюту еквівалентно 1500000нім. марок, є правомірною, узгоджується з нормами п.4 ст.653 Цивільного кодексу України.

Виходячи з вищенаведених мотивів, суд вважає позовні вимоги документально доведеними, обґрунтованими відповідно до вимог закону, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні спору по суті заслуговують на увагу обставини укладення між ТОВ „Яблуко” (відповідачем) та Закарпатською облдержадміністрацією Договору № 04/99 від 13.01.2000 р. на реалізацію інвестиційного проекту на території пріоритетного розвитку, в спеціальній (вільній) економічній зоні. Предмет вказаного договору передбачає реалізацію інвестиційного проекту „Створення підприємства по виробництву концентратів та сиропів фруктових, овочевих та плодоягідних соків”. ТОВ „Яблуко” за укладеним у Закарпатською ОДА договором № 04/99 від 13.01.2000 р. виступило Інвестором, який зобов’язався, зокрема, забезпечити цільове використання сировини, матеріалів, устаткування та обладнання, що ввозиться в Україну для реалізації інвестиційного проекту. Вказаним договором № 04/99 передбачено перелік обладнання та устаткування, що імпортується під час реалізації інвестиційного проекту, яке було оплачено ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика”, як інвестиційний внесок відповідно до контракту № 129/99 від 21.06.1999 р. (спірного по даній справі).

Із поданих третьою особою Закарпатського ОДА документальних доказів вбачається, що ТОВ „Яблуко” умови договору № 04/99 від 13.01.2000 р. не виконувались (не забезпечено відповідний обсяг виробництва продукції, збитковість підприємства складала 200 тис. грн. на рік), внаслідок чого Протоколом засідання експертної ради з питань розгляду інвестиційних проектів у пріоритетних видах економічної діяльності № 55/1 від 09.08.06 рекомендовано Закарпатській ОДА договір № 04/99 від 13.01.2000 р. відповідно до умов п. 4.3 розірвати. Зазначеним підтверджуються обставини незабезпечення відповідачем рентабельності виробництва, яке він здійснював із використанням обладнання та устаткування, оплаченого позивачем як інвестиційний внесок за спірним контрактом, що так само свідчить про істотне порушення відповідачем умов контракту №129/99.

Наведеним вище спростовуються всі заперечення відповідача, викладені у поданому на вимогу суду письмовому відзиві на позов. Зокрема, такі заперечення не заслуговують на увагу суду, оскільки викладені без урахування уточнення позивачем позовних вимог згідно з поданою в порядку ст. 22 ГПК України заявою № 485 від 11.09.06. Додана відповідачем до відзиву на позов копія договору № 129/99 про інвестиційну діяльність від 21.06.1999 р. не може бути прийнята судом як належний доказ про справі, оскільки така не засвідчена в установленому порядку.

Разом з тим, на вимогу суду відповідач не подав оригінал наявного у нього екземпляру спірного контракту № 129/99 від 21.06.1999 р. Натомість, позивачем пред’явлено в судовому засіданні оригінал спірного контракту, нотаріально засвідчену копію якого додано до матеріалів справи.

При вирішенні спору по суті суд за правилами ст. 49 ГПК України покладає на відповідача відшкодування витрат позивача по оплаті держмита в розмірі 25585 грн. та 118 грн. по оплаті інформаційно-технічних послуг.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Розірвати контракт № 129/99 від 21.06.1999 р. про сумісну інвестиційну діяльність, укладений між ТОВ „Яблуко” (с. Вари Берегівського району) та ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика” (м. Ужгород).

3. Стягнути з ТОВ „Яблуко” (м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 46/217, І.К. 30395144) на користь ЗАТ „Ужгородська швейна фабрика” (м. Ужгород, вул. Л. Толстого, 40, І.К. 00309 грн. інвестиційного внеску та 820450,15 грн. відшкодування збитків, а також 25703 грн. відшкодування судових витрат. Видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя                                                                                І.В.Івашкович

Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 14.01.08.