СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

11.01.2008

Справа №2-27/228-2007А

За позовом СПД ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача   Головне управління у справах захисту прав
споживачів в АР Крим, м. Сімферополь, вул. Імені газети “Кримська правда”,
61.

Про скасування постанови.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача -        не з'явився.

Від відповідача -      Мустафаєва, дор. у справі.

Сутність спору:

Позивач звернувся  до відповідачів з позовом про  скасування постанови начальника Головного
управління у справах по захисту прав споживачів в АР Крим від 30.05.2006 р.
№1035 “Про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України “Про захист прав споживачів” відносно
позивача по справі”, як таку, що прийнята без відповідних достатніх правових
підстав та з грубим порушенням закону.

Позивачем по справі було заявлено
клопотання   про забезпечення позову,
шляхом призупинення дії постанови начальника Головного управління у справах по
захисту прав споживачів в АР Крим від 30.05.2006 р. №1035 “Про накладення
стягнень,  передбачених ст. 23 Закону
України “Про захист прав споживачів” відносно позивача по справі”. Також
просить заборонити  відповідачу по справі
здійснювати примусове стягнення державною виконавчою службою суми штрафу у
доход держави.

Необхідність забезпечення позову,
позивач обгрунтовував тим, що 29.11.2006 р. старшим державним виконавцем
Державної виконавчої служби в Балаклавському районі м. Севастополь Мельничук О.
В.,  вже було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від 15.11.2006 р., відповідно до якої
вбачається, що на позивача покладено забовязання сплатити штраф по вказаній
постанові в добровільному порядку. У разі несплати штрафу в добровільному
порядку, у відношенні позивача будуть застосовані заходи по примусовому
стягненню вказаного штрафу.

Суд дійшов висновку вказане
клопотання задовольнити та ухвалою ГС АР Крим від 09.02.2007 р. заборонив
Державної виконавчої служби в Балаклавському районі м. Севастополь вчиняти будь
-які дії, направленні на погашення заборгованості по штрафним санкціям по  постанові начальника Головного управління у
справах по захисту прав споживачів в АР Крим від 30.05.2006 р. №1035  до розгляду справи по суті.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує
тим, що на сьогоднішній день не існує нормативно регламентованого порядку і
способу реалізації повноважень державного органу у справах захисту споживачів
щодо проведення перевірок. Через відсутність порядку проведення перевірок не
можливо в повному об'ємі охарактеризувати дії посадових осіб, що здійснили
перевірку,  на предмет їх законності.
Записи в журналі перевірок не повинні були зроблені в зв'язку з  відсутністю такого журналу в загалі в
магазині,  що перевірявся.  Товар,
про який йдеться в акті перевірки в загалі в магазині не знаходився.
Особи, які підписали  акт перевірки в
загалі в магазині на той момент не знаходилися.

Таким чином,  позивач вважає,  що в основу акту перевірки покладено не
існуючи в дійсності обставини.

Відповідач у відзиві на позов повідомив
про те, що доводи, викладені в позовної заяві в загалі не відповідають дійсним
обставинам та є необґрунтованими. На підставі викладеного,  просить у позові відмовити.

Судом було зроблено запит до
Севастопольського міського центру зайнятості з питання хто станом на 12.05.2006
р. знаходився офіційно в трудових відносинах з позивачем по справі.

Севастопольський міський центр
зайнятості у відповіді на запит повідомив про те,  що станом на 27.02.2007 р. позивачем
зареєстровано 6 трудових договорів з робітниками, всі зняті з реєстрації.

У наданому реєстрі трудових
договорів не значиться ОСОБА_2, який начебто був в магазині під час проведення
перевірки.

В судове засідання в якості свідків
були викликані посадові особи відповідача
- ОСОБА_3., ОСОБА_4, що проводили перевірку. Вказані особи повністю
підтвердили обставини,  викладені в акті
перевірки.

В судове засідання також було
викликано свідка ОСОБА_2 що під час проведення перевірки представився
управляючим магазина, що перевірявся. Вказана особа в судовому засіданні
повідомила про те, що під час проведення перевірки він у магазині не знаходився
і про обставини перевірки йому нічого не відомо.

Таким чином, позивач та його свідок
наполягають на тому, що посадові особи відповідача перевірку не проводили,  а в акт перевірки  внесені недостовірні відомості ( тобто
посадовий підлог ).

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що для з'ясування обставин, що мають значення для
справи,   необхідно надіслати матеріали
справи   до прокуратури АР Крим для
проведення  перевірки.

Ухвалою ГС АР Крим від 29.05.2007
р. провадження по справі було зупинено та матеріали справи були надіслані до
прокуратури АР Крим. Прокуратурі АР Крим було доручено провести перевірку з
наступного  питання: чи мали місце
обставини, викладені в акті перевірки Головного управління захисту прав
споживачів в АР Крим №00003198 від 12.05.2006 р.

Від прокуратури АР Крим матеріали
справи були повернені до суду, в зв'язку з тим, що прокуратура АР Крим не
вбачає підстав для проведення зазначеної перевірки.

Позивач явку представника в судове
засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був сповіщений
належним чином.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує по мотивам, викладеним у відзиві на позов.

Відповідно до п. 2 - 1 Прикінцевих
та Перехідних  Положень КАСУ до 1 січня
2008 року повне фіксування судового засідання за  допомогою
звукозаписувального  технічного
засобу здійснюється судом  тільки  за
вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою  суду.
В  усіх  інших випадках хід судового засідання
фіксується у протоколі судового засідання.

До 01.01.2008 р. сторонами по
справі не було  заявлено  вимог про повне фіксування судового засідання
за  допомогою  звукозаписувального  технічного засобу.

В судовому засіданні, що відбулося
11.01.2008 р., суд у виконання п. 2 - 1 Прикінцевих та Перехідних  Положень КАСУ,  повинен був
здійснювати  повне  фіксування
судового   засідання   за
допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ст..
41 КАСУ.

Однак в зв'язку з технічними
неполадкою, вказане зроблено не було,
про що було складено відповідний акт від 11.01.2008 р.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника
відповідача,   суд,  -

В С Т А Н О В И В :

12.05.2006 р. Головним управлінням
у справах захисту прав споживачів в АР Крим було  проведено перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів  відносно
господарського об'єкту - магазину «Спортландія», що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2,  який належав суб'єкту підприємницької
діяльності  ОСОБА_1.

По результатам перевірки було  складено акт №00003198 від 12.05.2006 р.

Перевіркою встановлені порушення
позивачем ст.. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п. 10, 16
«Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами», а саме була відсутня
необхідна, достовірна, доступна і своєчасна інформація про найменування
виробника, його адреса, дата виготовлення, якість та безпека товару та таке
інше. Інформація була відсутня на споживчої тарі, на маркувальному ярлику, в
інструкції по застосуванню і в іншої супровідної документації. Була відсутня
інформація про найменування і місцезнаходження виробника відповідно до
законодавства про мови. Була відсутня інформація про споживчу тару,
маркувальний ярлик, інструкції по застосуванню і іншої супровідної
документації. Дана інформація була вказана на англійської мові. На момент
проведення перевірки інформація була відсутня на пакувальної тарі, на товарі,
інструкції по зборке або в іншої наглядної формі; інформація була відсутня на
державній або іншій мові у відповідності до Закону України «Про мови в
Української СРС» і не представлена в ході перевірки в іншої наглядної
формі.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем   відносно
позивача було винесено постанову  №1035
від 30.05.2006 р. про накладення стягнень,
передбачених  ст.. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у відношенні позивача
за відсутність  необхідної, достовірної,
доступної і своєчасної інформації про товар на
суму 13616,52 грн. було застосовано штраф у розмірі 30%,  а саме 4084,95 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до преамбули Закону
України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між
споживачами товарів,  робіт і послуг  та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами
послуг  різних  форм
власності,   встановлює   права споживачів,  а
також  визначає  механізм
їх  захисту  та
основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч. 1  ст. 26 Закону України «Про захист прав
споживачів» спеціально
уповноважений  центральний  орган
виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні
органи в  Автономній  Республіці
Крим,   областях,   містах
Києві   та Севастополі   здійснюють
державний   контроль   за
додержанням законодавства про захист прав споживачів,  забезпечують реалізацію державної політики
щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема, перевіряти у
суб'єктів  господарювання  сфери
торгівлі  і послуг,  у тому числі ресторанного господарства,
якість продукції, додержання обов'язкових вимог
щодо  безпеки  продукції,
а  також додержання   правил
торгівлі  та  надання
послуг;  безперешкодно відвідувати
та обстежувати відповідно  до  законодавства
будь-які виробничі,   складські,   торговельні
та   інші  приміщення
цих суб'єктів.

При цьому у даної нормі вказано, що
порядок проведення таких  перевірок  визначається
спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів.

Як встановлено судом, даний порядок
на момент проведення перевірки ще не був розроблений.

Перевірка проводилася в присутності
управляючого магазину ОСОБА_5 та продавця ОСОБА_6, однак позивач проти
вказаного заперечує і вказав, що дані особи у нього ніколи не працювали,  його робітниками є адміністратор ОСОБА_7. і
продавець ОСОБА_8.

В судове засідання в якості свідків
були викликані посадові особи відповідача
- ОСОБА_3., ОСОБА_4, що проводили перевірку. Вказані особи повністю
підтвердили обставини,  викладені в акті
перевірки.

В судове засідання також було
викликано свідка ОСОБА_2 що під час проведення перевірки представився
управляючим магазина, що перевірявся. Вказана особа в судовому засіданні
повідомила про те, що під час проведення перевірки він у магазині не знаходився
і про обставини перевірки йому нічого не відомо.

Однак в матеріалах справи наявний
акт контрольної перевірки правильності розрахунків за реалізовані товари,
надані послуги  №00004106, підписаний
саме продавцем ОСОБА_6, який проводив реалізацію товару і проводив розрахунок
шляхом отримання грошей і видачі квитанції №76.

Таким чином, твердження позивача про те, що
продавець ОСОБА_6 не працює на позивача та не був присутній під час проведення
перевірки, не може бути прийнятий судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст.. 15 Закону України  «Про захист прав споживачів»  споживач має право  на
одержання  необхідної,  доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію,  що забезпечує
можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути  надана
споживачеві  до  придбання
ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається
рекламою.

Відповідно до п. п.  1.6
«Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами», затверджених
Наказом Міністерства економіки і питань європейської інтеграції України від
11.03.2004 р., ( які були чинні на момент проведення вищевказаної  перевірки ),
суб'єкт    господарської    діяльності
зобов'язаний забезпечити
приймання,  зберігання  і
продаж у роздрібній мережі непродовольчих  товарів
відповідно  до  вимог законодавчих актів, ГОСТів, ДСТУ, ТУ,
зразків (еталонів).

Відповідно до п. п.  1.7
вказаних Правил непродовольчі
товари   у   суб'єкта
господарської діяльності повинні бути з відповідними документами,
наявність яких передбачена законодавством. Суб'єкт господарської    діяльності
повинен   реалізовувати
непродовольчі товари, які підлягають обов'язковій сертифікації, за умови  наявності
в  документах,  згідно
з якими надійшли товари, реєстраційних номерів сертифіката відповідності
чи  свідоцтва  про визнання
відповідності та/або декларації про відповідність,  якщо це встановлено технічним регламентом з
підтвердження відповідності на відповідний товар.

Відповідно до п.п. 1.10 вказаних
Правил до подання товарів у торговельний (демонстраційний) зал працівники
суб'єкта господарської діяльності проводять
підготовку товарів    до    продажу
(розпакування,   перевірка   цілісності індивідуальної упаковки,  пломб підприємства-виробника,  наявності маркувальних   даних
і  якості,  чищення,
прасування,  перевірка
наявності  інструкцій   з
експлуатації,   технічних   паспортів, гарантійних талонів,
комплектність виробів, перевірка роботи в дії тощо). У разі   відсутності
на   індивідуальній   упаковці
товару маркування
підприємства-виробника,
визначеного   законодавчими
актами   та   нормативними   документами,   товар
до  продажу  не допускається.

Відповідно до п.п. 1.16 вказаних
Правил здійснюючи  продаж непродовольчих
товарів вітчизняного та   іноземного  виробництва,
працівники  суб'єкта  господарської діяльності  зобов'язані
надати покупцям у доступній наочній формі (у  супровідній
документації, на етикетці, а також маркуванням чи іншим  способом,
прийнятим  для окремих видів
товарів) необхідну, достовірну  та  своєчасну
інформацію  про  товари
відповідно  до законодавства  про
мови,  яка  має містити, зокрема, назву товарів;      назву нормативних   документів,    вимогам
яких    повинні відповідати
товари; дані про основні властивості товарів; відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин (у разі їх наявності)
порівняно  з  вимогами
нормативно-правових  актів   і нормативних документів, а також
протипоказання щодо застосування; ціну, умови та правила придбання товарів;
дату виготовлення; умови зберігання; гарантійні зобов'язання виробника; правила
та  умови
ефективного  і   безпечного
використання товарів;      термін
служби (придатності) товарів,  відомості
про необхідні дії покупця після його закінчення,  а також про можливі наслідки в разі
невиконання цих дій; найменування та
адресу   виробника  або
підприємства,  яке здійснює його
функції щодо  прийняття  претензій
від  покупця,  а також проводить ремонт і технічне
обслуговування.

Таким чином, надання вищевказаної
інформації для споживачів є обов'язковим, а її ненадання є порушенням чинного
законодавства України та суттєво обмежує законне право споживача на
усвідомлений і компетентний вибір товарів.

Суд дійшов висновку, що надання
інформації у технічної документації на іноземної мові без перекладу слід
розцінювати як відсутність необхідної інформації.

Відповідно до  п. 7 ч. 1
ст. 23 Закону України  «Про захист
прав споживачів»  у разі порушення
законодавства про захист прав  споживачів
суб'єкти   господарювання   сфери
торговельного  та  інших
видів обслуговування,  у тому
числі  ресторанного  господарства,
несуть відповідальність за, зокрема, відсутність    необхідної,   доступної,
достовірної   та своєчасної
інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги,  але не менше п'яти  неоподатковуваних  мінімумів доходів  громадян,
а  у  разі,
коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не  веде
обов'язковий  облік  доходів
і витрат,  -  у
розмірі  п'яти  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того позивач вказує на той факт,
що він на момент проведення перевірки був платником єдиного податку і
звільнений від ведення обліку доходів і витрат, а таким чином у
відповідності  до вимог вищевказаної
норми Закону повинен платити штраф лише у розмірі 85,00 грн. (п'яти  неоподатковуваних  мінімумів доходів  громадян ).

Судом встановлено, що позивач під
час проведення перевірку був платником єдиного податку відповідно до свідоцтва
платника єдиного податку серія НОМЕР_1ДПІ в Балаклавському районі в м.
Севастополь. Строк дії свідоцтва з 01.04.2006 р.

Відповідно до  Указу Президента України №727 від 03.07.1998
р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»  суб'єкт малого  підприємництва - фізична  особа зобов'язана вести книгу обліку доходів
та витрат.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ
№1269 від 26.09.2001 р. «Про затвердження Порядку ведення  книги обліку доходів і витрат» книга обліку
доходів і  витрат  (далі
-  книга)  ведеться суб'єктами   підприємницької   діяльності
-  фізичними  особами, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного  податку),
а  також особами,  які
мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних)
(надання послуг) відповідно до законодавства
з питань  патентування деяких
видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на
додану  вартість  згідно
із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності).

Відповідно до відповіді на запит
ДПА в м. Севастополь від 29.11.2007 р. вих. № 3706/9/17-016 позивач у 2006 р.
вів книгу обліку доходів і витрат, яка зареєстрована 19.05.2005 р. у Журналі
реєстрації Книг обліку доходів і витрат ф. 10 за номером НОМЕР_2

Таким чином, з урахуванням того, що
було отримано товару на суму 15659,00 грн., без торгової надбавки на суму
13616,52 грн.,  то і сума штрафу складає
у розмірі 4084,95 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і
заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи  бездіяльності
суб'єкта  владних  повноважень
обов'язок  щодо доказування
правомірності  свого  рішення,
дії  чи  бездіяльності покладається    на
відповідача,   якщо   він
заперечує   проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади , який повинен надати суду  всі матеріали, які свідчать про його
правомірні  дії

Відповідач правомірність винесення
спірної постанови довів належним чином.

Позивач навпаки не представив
жодного доказу в обґрунтування обставин, викладених у позовної заяві.

При таких обставинах справи, у
задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошено і підписано складом суду 11.01.08 р.

16.01.08 р. постанову було
виготовлено у повному обсязі.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 - 164,
167  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити.

2.          Заходи забезпечення позову,  застосовані на підставі ухвали ГС АР Крим
від  09.02.2007 р., скасувати.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Воронцова Н.В.