ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.08 р.                     Справа № 34/116

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В.

При секретарі судового засідання Котельніковій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка

до відповідача: Державного підприємства Микитинської виправної колонії №87, м. Горлівка

про стягнення суми заборгованості у розмірі 24000,00грн., суми інфляції у розмірі 621,00грн., 3% річних у розмірі 135,54грн., та пені у розмірі 969,65грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Матюшенко А.І. (за довіреністю)

від відповідача – Губанова Л.В. (за довіреністю)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Відкритим акціонерним товариством “Донецькобленерго” в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка до Державного підприємства Микитинської виправної колонії №87, м. Горлівка про стягнення суми заборгованості у розмірі 24000,00грн., суми інфляції у розмірі 621,00грн., 3% річних у розмірі 135,54грн., та пені у розмірі 969,65грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до вимог договору споживач взяв на себе зобов’язання сплачувати спожиту електроенергію, однак відповідач у порушення умов договору своє грошове зобов’язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з лютого 2008року по 01 липня 2008року у розмірі 24000,00грн., суму інфляції у розмірі 621,00грн., 3% річних у розмірі 135,54грн., та пеню у розмірі 969,65грн.

Відповідач у листі від 09 вересня 2008року (вхід. №02-41/32028) зазначає , що заборгованість у розмірі 9000грн. ним була погашена, також відповідач зазначає, що позивачем не оплачено суму за траверсу у розмірі 22770,00грн., тому відповідач не мав можливості погасити зазначену суму. Відповідач просить суд розглянути спір по основній сумі без урахування 3% річних, суми інфляції та пені, оскільки відповідальність за прийняті зобов’язання покладається на обидві сторони.

Позивач надав довідку від 21 жовтня 2008року (вхід. №02-41/40585) з якої вбачається що за отримані траверси у відповідача на суму 22770,00грн. сплачено 27.06.2008року у сумі 5000,00грн. та 09.09.2008року – 17770,00грн., всього 22770,00грн.

За клопотанням сторін справа слухалась без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив :

Між Відкритим акціонерним товариством “Донецькобленерго” в особі Центральних електричних мереж та Державним підприємством Микитинська виправна колонія №87 04 лютого 2003року укладений договір №85, предметом якого є постачання електричної енергії постачальником споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є невід’ємними частинами.

Згідно укладеного договору Відкрите акціонерне товариство “Донецькобленерго”- постачальник в особі Центральних електричних мереж зобов’язаний постачати електроенергію, як різновид товарної продукції споживачу в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (Додаток №13 „Обсяги постачання електричної енергії та потужності споживачу та субспоживачу”) в межах 8560кВт приєднаної (дозволеної до використання) потужності.

Споживач відповідно до умов договору (п.п. 2.2.2) в свою чергу зобов’язаний оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків №5 “Порядок розрахунків за електроенергію”.

Відповідно до ч.3 Додатку 5 до договору оплата отриманого споживачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 5 календарних днів. Якщо на 5 день після отримання рахунку не надійде оплата, то на 7 день постачальник має право припинити електропостачання.

21 червня 2007року між тим ж сторонами була укладена додаткова угода №114-Г про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості до договору про постачання електроенергії №85 від 04.02.2003року по Центальним ЕМ, за умовами додаткової угоди боржник визнає в повному обсязі заборгованість за спожиту електричну енергію перед кредитором у сумі 799550,02грн. та починаючи з 22 червня 2007року щомісячно протягом 33 місяців повинен перераховувати на рахунок кредитора платіж з реструктуризованої суми, за яким наступив строк оплати, з обов’язковим перерахуванням коштів за поточне споживання активної електроенергії – 100%.

Заборгованість відповідача за додатковою угодою №114-Г від 21 червня 2007року за період з лютого 2008року по 01 липня 2008року складає 24000грн.

Відповідач як доказ оплати заборгованості у розмірі 15000грн. надав суду копії платіжних доручень №243 від 12 вересня 2008року на суму 5000грн. з призначенням платежу „за червень згідно договору №114-Г від 21.06.2007р. у т.ч. ПДВ 833,33 по строку 20.07.2008р.” та платіжне доручення №274 від 28 жовтня 2008року на суму 10000грн. з призначенням платежу „за вересень згідно договору №114-Г від 21.06.2007року у т.ч. ПДВ 1666,67грн.по строку 20.10.2008р.”.

Судом не приймається як доказ оплати заборгованості платіжне доручення №274 від 28 жовтня 2008року на суму 10000грн., оскільки за цим платіжним дорученням погашена заборгованість за вересень місяць, тоді як позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за період з лютого по 01 липня 2008року.

Таким чином з урахуванням сплати платіжним дорученням №243 від 12 вересня 2008року суми 5000грн. за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 19000грн. (24000-5000 =19000).

Інших доказів оплати заборгованості відповідачем не надано.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на сплату боргу у розмірі 9000грн. за тих підстав, що у платіжних дорученнях №223 від 28.08.2008року на суму 7000грн. та №224 від 28.08.2008року на суму 2000грн. як призначення платежу зазначено „сплата за активну електричну енергію згідно договору №113-Г від 21.06.2007року по строку 20.03.2008р.” однак предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості по додатковій угоді №114-Г від 21.06.2007року про реструктуризацію. Та у суду відсутні підстави для зарахування платіжних доручень №223 від 28.08.2008року на суму 7000грн. та №224 від 28.08.2008року на суму 2000грн. у рахунок погашення заборгованості за додатковою угодою №114-Г від 21.06.2007року.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976) реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

Зарахування коштів іншим чином, ніж це зазначене відповідачем у відповідних платіжних документах, не відповідає приписам законодавства.

Крім того додатковою угодою №114-Г від 21.06.2007року про реструктуризацію передбачено, що перерахування коштів здійснюється з обов’язковою вказівкою в платіжному документі в графі „Призначення платежу” фрази: погашення заборгованості за ( зазначити вид платежу) за додатковою угодою про реструктуризацію заборгованості №114-Г від 21.06.2007р.

Також судом не приймається як доказ оплати заборгованості платіжні доручення №291 від 01 грудня 2008р. на суму 12140грн. та №290 від 28.11.2008року на суму 10000грн. оскільки зазначеними платіжними документами здійснено оплату за поточними платежами згідно договору №114-Г, які не увійшли до періоду заявленої суми позовних вимог.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Згідно до умов додаткової угоди №114-Г від 21.06.2007року сторонами визначено графік погашення відповідачем заборгованості протягом 33 місяців починаючи з 01 липня 2007року. Але відповідач договірні зобов’язання перед позивачем виконав частково, в результаті чого за період з лютого 2008року по 01 липня 2008року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 19000грн. з урахуванням останньої сплати у розмірі 5000грн.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов’язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається. (ст.525 ЦК України).

Однак, відповідач всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов’язання по оплаті реструктуризованої суми на певну дату за додатковою угодою №114-Г від 21.06.2007року своєчасно не виконав у повному обсязі.

З огляду на наведене, сторони по додатковій угоді №114-Г від 21.06.2007року про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості повинні належним чином виконувати обов’язки, передбачені нею, зокрема, споживач зобов’язаний своєчасно сплачувати реструктуризовану суму заборгованості по електричній енергії.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за електричну енергію у розмірі 24000грн. підлягають задоволенню частково у розмірі 19000грн.

Відповідно зі ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Позивачем відповідачу нараховані інфляційні у сумі 621,00грн., 3% річних у сумі 135,54грн. , які підлягають стягненню з відповідача виходячи з наступного.

Системний аналіз законодавства свідчить, що обов’язок боржника відшкодувати кредитору причинені інфляцією збитки з нарахуванням процентів річних, випливає з вимог ст.625 ЦК України.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Такі підстави передбачені, зокрема, частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, згідно з якою боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 231 ГК України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В обґрунтування правомірності нарахованої пені у розмірі 969,65грн. позивач посилається на п.4.2.1 договору №85 від 04.02.2003року, який передбачає, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.2. – 2.2.3 цього Договору з порушенням термінів, визначених Додатком №5 „Порядок розрахунків за електроенергію”, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 1% за кожний нень прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивач зазначає, що ним самостійно зменшений розмір санкції з 1% до подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки платежу.

Суд вважає, що позивачем неправомірно нарахована пеня у розмірі 969,65грн. виходячи з наступного.

П.4.2.1 договору №85 від 04.02.2003року передбачає нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати місячних обсягів спожитої електричної енергії відповідно до додатку №5 „Порядок розрахунків за електроенергію” до договору.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення реструктуризованого боргу відповідно до додаткової угоди №114-Г від 21.06.2007року, якою не були внесені зміни до договору щодо порядку здійснення розрахунків при умові сплати реструктуризованого боргу.

Відтак вимоги про стягнення пені у розмірі 969,65грн. задоволенню не підлягають.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт часткової сплати заборгованості відповідачем у розмірі 5000грн. то у цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Витрати по сплаті держмита та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на сторони пропорційно розміру пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 49 ГПК України враховуючи погашення відповідачем боргу після подання позову.

У судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Цивільним кодексом України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка до Державного підприємства Микитинської виправної колонії №87, м. Горлівка про стягнення суми заборгованості у розмірі 24000,00грн., суми інфляції у розмірі 621,00грн., 3% річних у розмірі 135,54грн., та пені у розмірі 969,65грн., задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Микитинської виправної колонії №87 (84635, м. Горлівка, Донецька область, вул. Живописна,1, р/р 2885 в ЦГО АК Промінвестбанку м. Горлівка, МФО 334464, ЗКПО 08679907) на користь Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Центральні електричні мережі (на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання №96 в ОПЕРВ філії – Донецьке обласне управління ВАТ „Ощадбанк”, МФО 335106, ) суму заборгованості у розмірі 19000,00грн.

Стягнути з Державного підприємства Микитинської виправної колонії №87 (84635, м. Горлівка, Донецька область, вул. Живописна,1, р/р 2885 в ЦГО АК Промінвестбанку м. Горлівка, МФО 334464, ЗКПО 08679907) на користь Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (п/р 1560 в філії „Центрально-міського відділення Промінвестбанку в м. Горлівка, донецької області”, МФО 334464 (отримувач: Центральні електричні мережі Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка, ) суму інфляції у розмірі 621,00грн., 3% річних по активній електроенергії у розмірі 135,54грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства Микитинської виправної колонії №87 (84635, м. Горлівка, Донецька область, вул. Живописна,1, р/р 2885 в ЦГО АК Промінвестбанку м. Горлівка, МФО 334464, ЗКПО 08679907) на користь Центральних електричних мереж Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” (п/р 1560 в філії „Центрально-міського відділення Промінвестбанку в м. Горлівка, донецької області”, МФО 334464 (отримувач: Центральні електричні мережі Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”, м. Горлівка, ) витрати по сплаті держмита у сумі 247,56грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах в розмірі 113,55 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 08 грудня 2008року.

Суддя