ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"21" січня 2008 р.

справа № 20-9/249

За позовом
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

до   Закритого акціонерного товариства
“Європейський страховий альянс”

про
стягнення 16033,34 грн.

суддя Рибіна
С. А.

представники сторін:

позивач -ОСОБА_2, довіреність ВЕС № 259563
від 13.12.2006,

відповідач -Сайко В.Д., довіреність № 429/2006
від 29.12.2006.

Суть спору:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1звернувся з позовними вимогами до Кримської дирекції Закритого
акціонерного товариства “Європейський страховий альянс”   про стягнення 14396,46  грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
невиконанням відповідачем зобов'язань за договором страхування транспортних
засобів № 9 000 052 від 04.05.2005, тому просить стягнути з відповідача на свою
користь  14396,46 грн., з яких: 12774,81
грн. -сума основного боргу, 638,74 грн. -штрафні санкції, 740,93 грн. - сума
інфляційного відшкодування, 241,98 грн. -санкції у вигляді 3 % річних. Крім
того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

В ході розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги (вх. № 48983), просить суд стягнути з відповідача на
свою користь  16033,34 грн., з яких:
12774,81 грн. -сума основного боргу, 763,49 грн. -штрафні санкції, 1931,48 грн.
- сума інфляційного відшкодування, 563,56 грн. -санкції у вигляді 3 % річних.

Відповідач надав суду відзив (вх. №
35609, вх. № 560), в якому позовні вимоги не визнав. Пояснив, що підставою для
відмови у виплаті страхового відшкодування за договором страхування
транспортних засобів № 9 000 052 від 04.05.2005 став факт перебування
іноземного громадянина за кермом застрахованого транспортного засобу на
підставі Договору на прокат автомобіля № 16-11 від 16.11.2005. Крім того,
зазначив, що на його думку, договір прокату є різновидом договору найму, тому
на нього поширюються вимоги частини другої статті 799 Цивільного кодексу
України, згідно яких договір найму транспортного засобу за участю фізичної
особи підлягає нотаріальному посвідченню. Нотаріальне посвідчення зазначеного
договору не здійснено, тому відповідач вважає його нікчемним, відтак підстави
для виплати страхового відшкодування відсутні на підставі пункту 5.9 Договору.

Ухвалою суду від 06.12.2006 суд
припинив провадження по справі відносно Кримської дирекції Закритого
акціонерного товариства “Європейський страховий альянс”, залучив ЗАТ
“Європейський страховий альянс” до участі у справі в якості відповідача.

Ухвалою від 19.02.2007 суд зупинив
провадження по справі до розгляду Севастопольським апеляційним господарським
судом апеляційної скарги Закритого акціонерного товариства “Європейський
страховий альянс” на ухвалу суду від 05.02.2007.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 28.03.2007
апеляційну скаргу залишено без задоволення. Матеріали справи скеровані
до господарського суду міста Севастополя.

Ухвалою від 10.04.2007 провадження
по справі поновлено, судовий розгляд призначений на 23.04.2007.

Ухвалою суду від 11.05.2007
провадження по справі зупинено до розгляду  Вищим господарським судом України касаційної
скарги ЗАТ “Європейський страховий альянс” на Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду  від
28.03.2007 та ухвалу господарського суду від 05.02.2007.

Постановою Вищого господарського
суду України від 10.07.2007 касаційна скарга ЗАТ “Європейський страховий
альянс” задоволена частково: постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 28.03.2007 по справі № 20-9/249 скасовано, залишено в
силі ухвалу господарського суду міста Севастополя від 05.02.2007.

Ухвалою суду від 03.09.2007
провадження по справі поновлено, судовий розгляд призначений на 13.09.2007.

15.01.2008 відповідачем наданий
суду відзив (вх. № 560), в якому викладено позиція що і раніше та додатково
зазначено, що копія листа директора Севастопольської філії Закритого
акціонерного товариства “Страхова група “ТАС” (вих. № 119 від 29.06.2006) не є
належним доказом по справі, оскільки не стосується правовідносин позивача та
відповідача, не є нормативним актом, тому що висловлює лише думку директора
дирекції.

В порядку статті 77 Господарського
процесуального кодексу України судовий розгляд відкладався.

В порядку статті 69 Господарського
процесуального кодексу України строк вирішення спору продовжений ухвалою
заступника голови суду від 06.02.2007 та судом ухвалою від 27.04.2007 за
клопотанням сторін.

Згідно до ст. ст. 20, 22, 811
Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні
представникам сторін  роз'яснені
процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням представників
сторін, відповідно до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України
“Про судоустрій України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними
російською мовою.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

04.05.2005 між Закритим акціонерним
товариством “Європейський страховий альянс” (страховик) та суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1(страхувальник) був укладений договір
страхування транспортних засобів № 9 000 052 (далі -Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору
страховик приймає на себе зобов'язання на умовах “Правил добровільного
страхування автотранспортних засобів” № 0609 від 14.11.2001 відшкодувати
збитки, які може понести страхувальник за результатами пошкодження, знищення
або втрати транспортного засобу в період управління транспортним засобом самим
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 або його співробітниками, які
мають право на управління застрахованим по даному договору транспортного
засобу, а також в період передачі застрахованого по даному договору
транспортного засобу в оренду на підставі договору “Про прокат автомобіля”.

Пунктом 2.1 Договору встановлена
страхова сума, яка складає 20000,00 грн. Страхова сума для кожного окремого
об'єкту страхування (транспортного засобу) вказана в Додатку № 1 до Договору.

Відповідно пункту 7.1 Договору всі
доповнення та додатки до Договору, які оформлені належним чином (укладені в
письмовій формі і підписані представниками сторін), є невід'ємною частиною  цього договору.

Строк дії Договору встановлений
сторонами з 05.05.2005 до 04.05.2006 (п.3.1 Договору).

16.11.2005 суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_3(орендар) укладений
договір № 16-11 на прокат автомобіля ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1

17.11.2005 о 02 год. 30 хв. сталася
дорожньо-транспортна подія за участю транспортного засобу -автомобіля ВАЗ 2107
державний номер НОМЕР_1, яке належить СПД ОСОБА_1, під час події автомобілем
керував ОСОБА_3(громадянин Російської Федерації, посвідчення водія 78 МЕ №
НОМЕР_2 з терміном дії з 29.12.2004 до 29.12.2014), на підставі Договору
прокату автомобіля № 16-11 від 16.11.2005, що підтверджується матеріалами
справи.

Зазначені обставини зафіксовані в
довідці Відділу Державної автоінспекції УМВС України міста Севастополя № 18/5
від 17.11.2005

24.02.2006 директором Кримської
дирекції Закритого акціонерного товариства “Європейський страховий альянс”
Токаревою А.А. затверджений страховий акт № 79 до Договору страхування № 9 000
052 від 04.05.2005 за Правилами страхування № 0609 від 14.11.2001. В даному
акті, з урахуванням звітів експертної компанії «Укравтоекспертиза-Холдинг» №
3863, 3942, визначена сума виплати страхового відшкодування в розмірі 12774,81
грн.

На виконання п. 5.1 Договору
страхування транспортних засобів № 9 000 052 від 04.05.2005, п. 9.1 Правил
страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку, подав заяву
про страхову виплату на ім'я директора Кримської дирекції Закритого
акціонерного товариства “Європейський страховий альянс” Токаревої А.А.

Листом  (вих. № 25 від 28.03.2006) Кримської дирекції
Закритого акціонерного товариства “Європейський страховий альянс” було
відмовлено у виплаті страхового відшкодування по даному страховому випадку з
тих підстав, що договір прокату є різновидом договору найму, тому на нього
поширюються вимоги частини другої статті 799 Цивільного кодексу України, згідно
яких договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає
нотаріальному посвідченню, але нотаріального посвідчення зазначеного договору
не здійснено, тому він вважається нікчемним, тому зазначено, що відповідно до
п. 5.9 Договору страховик звільняється від уплати страхового відшкодування у
випадку, так як в момент настання страхового випадку водій не мав права керувати
застрахованим транспортним засобом.

Викладене стало підставою для
звернення позивача до суду з позовом про стягнення суми основного боргу.

Суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 та пункту
4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси
застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто
після 01.01.2004.

Правовідносини між сторонами
виникли після 01.01.2004,  тому при
розгляді спору суд керується Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року та Господарським
кодексом України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від
виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається,  якщо інше не встановлено договором чи законом.

Глава 58 Цивільного кодексу України
містить окремі  види договорів найму, а
саме: § 1 загальні положення про найм (оренду), § 2 договір
прокату, § 3 найм (оренда) земельної ділянки, § 4. найм
будівлі або іншої капітальної споруди, § 5. найм (оренда)
транспортного засобу, § 6. лізинг.

Загальні положення, які викладені у
§ 1 глави 58 Цивільного кодексу України про найм (оренду), не містять
вимоги обов'язкового нотаріального посвідчення договорів.

Статтею 787 Цивільного кодексу
України встановлені умови договору прокату, а саме:

- за договором прокату наймодавець,
який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або
зобов'язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний
строк;

- договір прокату є договором
приєднання. Наймодавець може встановлювати типові умови договору прокату.
Типові умови договору прокату не можуть порушувати прав наймачів, встановлених
законом;

- умови договору прокату, які
погіршують становище наймача порівняно з тим, що встановлено типовими умовами
договору, є нікчемними;

-
договір прокату є
публічним договором.

Вимоги щодо нотаріального
посвідчення договорів прокату § 2 глави 58 Цивільного кодексу України не
містить.

Обов'язковість застосування до
договорів прокату норм інших, крім загального, параграфів даної глави чинним
законодавством не передбачена, тому посилання відповідача на встановлену § 5
на  обов'язковість нотаріального
посвідчення окремого виду договорів є безпідставними.

Згідно ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не
можуть бути підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання відповідача при відмові у
виплаті страхового відшкодування на те, що в даному випадку підлягає застосуванню
п. 5.9 Договору, яким встановлено, що страховик звільняється від уплати
страхового відшкодування у випадку, якщо «на момент настання страхового випадку
водій не мав права керувати застрахованим транспортним засобом», не може бути
прийнято судом з вищезазначених підстав. Інші докази, які є належними та
допустимими при обґрунтуванні цих обставин відповідач не має та суду не надав.

Таким чином вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 щодо стягнення страхового відшкодування в
розмірі 12774,81 грн. підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлена до
стягнення сума інфляційного відшкодування в розмірі 1931,48 грн., 563,56 грн.
-санкції у вигляді 3 % річних та штрафні санкції в розмірі 763,49 грн.

Суд, вважає, що позовні вимоги
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 в цієї частині не підлягають
задоволенню  на підставі наступного.

Відповідно до пункту 6.1 Договору
за невиконання умов Договору сторони несуть відповідальність у відповідності
чинного законодавства.

Підставою для нарахування даних
санкцій, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, є прострочка
боржником виконання грошового зобов'язання.

Згідно ст. 546,  ст. 549, п.3 ст.611  Цивільного кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредитору у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 6.2 Договору встановлено,
що страховик несе відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування
в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день
прострочення. Загальна сума штрафних санкцій не може перевищувати п'яти
процентів від суми заборгованості.

Відповідно п. 5.10 Договору
страхове відшкодування сплачується в строк до 15 днів після надання
страхувальником всіх необхідних документів.

Згідно статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив
до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором
або законом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, а не
прострочив виплату визнаної ним суми, тому суд вважає, що   строк його не настав.

З цих підстав нарахування санкцій
за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, в даному випадку, суд вважає
таким,  що не відповідає чинному
законодавству.

На підставі вищевикладеного, суд
визнає позовні вимоги суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення
з відповідача заборгованості в сумі 16033,34 грн. такими, що підлягають
задоволенню частково в розмірі 12774,81 грн.

Відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні
позову витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, покладаються - на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116,
117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.
Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого
акціонерного товариства “Європейський страховий альянс” (01034, м. Київ,
Шевченківський район, вул. Володимирська, б. 46, фактична адреса: 01004, м.
Київ, вул. Басейна, буд. 7-В, ідентифікаційний код 19411125, відомості про
наявність банківських рахунків відсутні) на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1) 12996,96 грн., у тому числі 12774,81 грн. - сума основного боргу,
витрати по сплаті державного мита в сумі
127,75 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в  розмірі 94,40
грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити

Суддя
С.А.
Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано
01.02.2008

Розсилка:

1. СПД ОСОБА_1: АДРЕСА_1

2.
ЗАТ “Європейський страховий альянс”:
01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 7-В; 01034, м. Київ, Шевченківський
район, вул. Володимирська, б. 46 -2 прімир.

3.          справа

4.          наряд