ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№ 14/224-о-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Херсон (далі –територіальне відділення АМК)

на рішення господарського суду Херсонської області від 02.07.2007 та

постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 26.10.2007

зі справи № 14/224-О-07

за позовом відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Херсонобленерго”, м. Херсон (далі –ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”)

до територіального відділення АМК

про визнання частково недійсним рішення,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Херсонське обласне територіальне представництво Національної комісії регулювання електроенергетики України, м. Херсон (далі –Представництво НКРЕ).

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача –Литоша В.О.,

відповідача –Мануйленко Т.В., Федосієнко М.М.,

третьої особи –не з’яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про визнання недійсними пунктів 2, 2.1, 3 рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 30.03.2007 № 07/П-1 зі справи № 38/1-06 (далі –оспорюване рішення).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 02.07.2007 (суддя Гридасов Ю.В.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 26.10.2007 (колегія суддів у складі: Мойсеєнко Т.В. - головуючий, судді Кагітіна Л.Л. і Юхименко О.В.), позов задоволено: визнано недійсними пункти 2, 2.1, 3 оспорюваного рішення; на територіальне відділення АМК віднесено судові витрати зі справи. У прийнятті оскаржуваних рішення та постанови попередні судові інстанції виходили з невідповідності оспорюваного рішення у зазначеній частині вимогам закону, в тому числі статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” (далі –Закон).

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України територіальне відділення АМК просить скасувати оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаргу мотивовано порушенням та неправильним застосуванням названими судовими інстанціями у вирішенні спору норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх безпідставність та законодавчу необґрунтованість і про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, та просить останні залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

До Вищого господарського суду України надійшов лист Національної комісії регулювання електроенергетики з проханням “розглянути справу № 14/224-О-07 без участі представника НКРЕ та прийняти рішення, враховуючи наявність в матеріалах справи письмових пояснень Комісії”.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: “Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)”.

Отже, розгляд даної справи здійснюється за правилами ГПК України.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- згідно з оспорюваним рішенням:

·          визнано, що ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” займає монопольне становище на ринку передачі електричної енергії (далі - електроенергія) місцевими (локальними) мережами та на ринку постачання електроенергії за регульованим тарифом у межах Херсонської області з часткою 100 відсотків (пункт 1);

·          дії ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, які полягають у встановленні побутовим споживачам розрахункового періоду, на порушення Правил користування електричною енергією (далі –ПКЕЕ), без визначення умовами укладених договорів про користування електроенергією без термінів розрахунків (періоду, дати тощо) та різного розподілу обсягів електроенергії, використаної населенням області протягом розрахункового періоду, на який припадає зміна тарифу, зокрема, одним споживачам обсяг електроенергії розподілено за періодами дії тарифу, а іншим весь обсяг електроенергії, спожитої протягом розрахункового періоду, зараховано за ціною тарифу, - визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку (пункт 2);

·          на підставі частини другої статті 52 Закону на ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” накладено штраф у сумі 15 000 грн. (пункт 2.1);

·          ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” зобов’язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення розрахунків з побутовими споживачами за використану електроенергію у відповідність з чинним законодавством (пункт 3);

- у частині визнання ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” таким, що займає монопольне становище на названому ринку, оспорюване рішення цим товариством “під сумнів не ставиться”;

- договорами, укладеними ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” з одного боку і побутовими споживачами електроенергії Херсонської області – з іншого, так само як і пунктом 28 Типового договору про користування електричною енергією, що є додатком 1 до ПКЕЕ (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357), передбачено, що договір укладається на 3 роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна з сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення;

- згідно з пунктом 16 договорів, укладених ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” з побутовими споживачами (копії яких є у матеріалах справи) визначено порядок розрахунків споживачів за електроенергію, а саме: така оплата здійснюється “відповідно до показань приладу обліку за діючими тарифами (цінами) для населення по платіжним документам, виписаним енергопостачальнимком, не пізніше 10 числа наступного місяця”, тобто, за змістом цього пункту, оплата проводиться щомісяця і відповідно розрахунковим періодом є місяць, з терміном сплати не пізніше 10 числа наступного місяця; договори, укладені названим товариством з побутовими споживачами, містять однакові умови пункту 16;

- територіальним відділенням АМК, крім того, не подано доказів і не обґрунтовано, яким самим чином самі по собі дії ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” з установлення (фактично – із зазначення у рахунках) розрахункового періоду призводять або можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів і які негативні наслідки у зв’язку з цим могли б настати;

- постановами Національної комісії регулювання електроенергетики (далі –НКРЕ) від 30.03.2006 № 401 та від 20.07.2006 № 926 відповідно з 01.05.2006 та з 01.09.2006 проводилася зміна тарифу на електроенергію, що відпускається населенню. Це було оприлюднено в Офіційному віснику України від 26.04.2006 № 15 та від 16.08.2006 № 31; крім того, ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” повідомляло населення про зміну тарифів на електроенергію через засоби масової інформації (газету “Горожанин и горожанка”, №№ відповідно за 22-23.04.2006 та 19-20.08.2006), де вміщувалися відповідні оголошення названого товариства із зазначенням у них, зокрема, про те, що порядок і форма оплати визначаються згідно з договором та ПКЕЕ;

- за поясненнями ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, платіжні документи ним виписувалися на підставі наданих споживачами даних про обсяги спожитої ними електроенергії (відповідний обов’язок покладено на споживачів згідно з ПКЕЕ), самостійно ж зняти показання приладів обліку у всіх споживачів на день зміни тарифу у названого товариства не було реальної можливості через велику кількість споживачів;

- укладеними договорами на постачання електроенергії (так само як і ПКЕЕ, постановами НКРЕ про зміну тарифів, іншими нормативно-правовими актами) не було визначено порядку розрахунку обсягу спожитої електроенергії в період зміни тарифів, а отже й порядку розрахунку вартості спожитої електроенергії в такий період за відсутності даних про обсяги спожитої електроенергії саме на дату зміни тарифу; відповідні обставини підтверджуються й письмовими поясненнями Представництва НКРЕ;

- ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” не вживалося будь-яких заходів щодо стягнення із споживачів електроенергії “безпідставно виставлених до оплати сум”; виставлені до оплати суми самостійно сплачувалися споживачами через банківські установи, а після проведення названим товариством та Представництвом НКРЕ перевірок ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” здійснило перерахунок виставлених до оплати сум, “про що свідчить подання від 27.04.07р. № 30-21-17/229 Херсонським ТП НКРЕ про усунення позивачем порушень”;

- територіальним відділенням АМК не подано доказів припинення постачання електроенергії населенню “у випадку несплати рахунків з зайво виставленими сумами”. Відсутність відповідних фактів підтверджується й Представництвом НКРЕ.

Судом апеляційної інстанції не взято до уваги посилання територіального відділення АМК на роз’яснення НКРЕ, надані в листах від 25.05.2006 та від 27.06.2006 стосовно порядку визначення обсягу електроенергії: ці листи отримано ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” вже після змін тарифу на електроенергію і, на думку суду, мають “рекомендаційний характер”, а обов’язкові рішення з відповідного питання на день зміни НКРЕ тарифів не приймалися, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується Представництвом НКРЕ.

З установленого попередніми судовими інстанціями змісту оспорюваного рішення вбачається, що територіальне відділення АМК в його прийнятті кваліфікувало дії ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” за ознаками пункту 2 статті 50 та частини першої статті 13 Закону.

Відповідно до пункту 2 статті 50 Закону порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб’єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб’єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За приписом частини першої статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається таке:

- попередніми судовими інстанціями встановлено (і територіальним відділенням АМК у цих інстанціях не доведено іншого), що умови пунктів 16 договорів на постачання електроенергії, укладених ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” з побутовими споживачами електроенергії, узгоджуються з положеннями аналогічного пункту Типового договору, що, як додаток до ПКЕЕ, є невід’ємною частиною останніх і має відповідну юридичну силу;

- названими судовими інстанціями не встановлено і територіальним відділенням АМК не доведено наявності в діях ВАТ “ЕК “Херсонобленерго”, яке займає монопольне (домінуюче) становище на певному ринку, ознак ущемлення інтересів споживачів електроенергії.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного. Відповідні доводи мають характер міркувань або припущень, а не конкретних фактів, які можна було б вважати не з’ясованими та/або не оціненими попередніми судовими інстанціями.

Водночас згідно з вимогами частини другої статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Скаржник посилався також на доведеність ним того факту, що згадане видання “Горожанин и горожанка”, де вміщувалася інформація про зміну тарифів на електроенергію, має обмежену сферу розповсюдження (територіальні межі м. Херсон), тоді як діяльність ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” поширюється на всю Херсонську область. Однак попередніми судовими інстанціями з’ясовано (і не спростовано скаржником), що відповідна інформація містилася також і в Офіційному віснику України, який поширюється на всій території України, і, отже, була офіційно оприлюднена.

Таким чином, слід погодитися з висновками попередніх судових інстанцій про відсутність підстав для кваліфікації дій ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” саме як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, незалежно від того, чи додержувалося воно у своїй діяльності відповідних роз’яснень НКРЕ; у зв’язку з останнім слід також відзначити, що за приписом пункту 13 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України (затверджене Указом Президента України від 21.04.1998 № 335/98) обов’язковими для виконання підприємствами, установами, організаціями, які здійснюють діяльність, зокрема, на оптовому ринку електроенергії, є прийняті в межах повноважень НКРЕ її рішення, які приймаються у вигляді постанов і розпоряджень, тоді як про обов’язковість листів (роз’яснень) названої Комісії не зазначено ні в названому Положенні, ані в пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357, на який посилається скаржник.

З огляду на викладене попередні судові інстанції обґрунтовано дійшли й іншого висновку про відсутність підстав для застосування до ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” штрафних санкцій, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Водночас суд апеляційної інстанції припустився помилки, мотивуючи своє рішення тим, що “дії позивача зазначені у спірному рішенні відповідача не підпадають під жодну дію перелічену у частині другій статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції”. Суд не врахував, що:

- по-перше, як свідчить з’ясований господарськими судами зміст оспорюваного рішення, дії ВАТ “ЕК “Херсонобленерго” кваліфіковано територіальним відділенням АМК за ознаками частини першої, а не частини другої статті 13 Закону;

- по-друге, частина перша зазначеної статті містить кваліфікуючі ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем стосовно будь-яких випадків такого зловживання, а частина друга –перелік деяких відповідних випадків, причому цей перелік жодним чином не є вичерпним, про що свідчить вжите в абзаці першому цієї частини слово “зокрема”. Отже, сама по собі відсутність у згаданому переліку вказівки про ті чи інші дії суб’єкта господарювання не може вважатися перешкодою для кваліфікації таких дій за ознаками частини першої статті 13 Закону.

Проте ця помилка не вплинула на загальну правову оцінку обставин справи та правильність судового висновку щодо вирішення спору.

Керуючись статтями 1117 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 02.07.2007 та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 26.10.2007 зі справи № 14/224-О-07 залишити без змін, а касаційну скаргу Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов