СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

15 січня 2008 року

Справа № 2-8/14951-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула
В.В.,

суддів                                                                      Борисової
Ю.В.,

Гонтаря В.І.,

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Чумаченко С.А.) від 30.10.2007 у справі № 2-8/14951-2007

за позовом           ОСОБА_2

(АДРЕСА_1)

до
ОСОБА_1

(АДРЕСА_2, Євпаторія, 97400)

треті особи:  ОСОБА_3

(АДРЕСА_1, Євпаторія, 97400)

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Екс-Тур"
(вул. Алея дружби, 16, Євпаторія, 97413)

про розірвання договору
купівлі-продажу частки в уставі підприємства та стягнення 959500, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 30.10.2007 у справі №2-8/14951-2007 за позовом
ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про розірвання договору купівлі-продажу частки в уставі
підприємства та стягнення 959500, 00 грн. вжити заходи з забезпечення позову та
накладено арешт на грошові кошти  (в тому
числі в банківських установах), майно та майнові права в межах стягнення 959
500,0 грн., до вирішення спору по суті.

Не погодившись з вищезазначеною
ухвалою, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, у
зв'язку з відсутністю відповідних підстав для вжиття заходів з забезпечення
позову.

Від позивача надійшов відзив, в
якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого
господарського суду залишити без змін.

У судове засідання сторони не
з'явились, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в його
відсутність.

Враховуючи те, що явка сторін не
визнавалась обов'язковою, судова колегія визнала достатніми наявні у справі
матеріали для розгляду справи по суті за відсутністю представників сторін.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає її такою, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
30 жовтня 2007  року ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до ОСОБА_1 про
розірвання договору купівлі-продажу частки в уставі підприємства та стягнення
959500,00 грн.

Разом із позовною заявою позивач
заявив клопотання про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти (у тому числі в банківських установах), майно та
майнові права ОСОБА_1., в межах  суми  стягнення - 959500,00 грн. до вирішення  спору по суті.

Клопотання позивача було мотивовано
тим, що не вжиття таких заходів зробить не можливим виконання рішення
господарського суду по цій справі.

Відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу
України заходи  до забезпечення  позову
можуть  бути  вжиті
як  за  заявою учасника судового процесу
(сторони,  прокурора  чи
його  заступника,  який подав позов), так і за ініціативою
господарського суду.

У
першому   із  зазначених
випадків  заявник  повинен обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення  позову. З  цією
метою  та  з
урахуванням  загальних вимог,  передбачених статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України ( 1798-12 ), обов'язковим є подання доказів
наявності  фактичних  обставин,
з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд має
здійснити   оцінку  обґрунтованості  доводів
заявника  щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості  і
адекватності  вимог  заявника

щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін,  а також інших

учасників судового процесу;

наявності зв'язку  між
конкретним  заходом  до
забезпечення

позову і предметом позовної
вимоги,  зокрема,  чи спроможний такий

захід забезпечити  фактичне
виконання  судового  рішення
в  разі

задоволення позову;

імовірності утруднення   виконання
або  невиконання  рішення

господарського суду в разі невжиття
таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав

та охоронюваних законом інтересів
осіб,  що не є учасниками даного

судового процесу.

Відповідно до п. 3 роз'яснення
Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування
заходів до забезпечення позову" №02-5/611 від 23.08.1994 умовою  застосування
заходів  до  забезпечення
позову  є достатньо обґрунтоване
припущення,  що майно (в тому числі
грошові суми, цінні   папери   тощо),
яке є  у  відповідача
на  момент пред'явлення
позову  до  нього,
може  зникнути,   зменшитись
за кількістю або  погіршитись  за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування
цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення
позову" суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення
позову.

Як встановлено судовою колегією,
позивачем не надано суду жодних доказів існування такої загрози, крім того,
навіть у заяві про вжиття заходів із забезпечення позову відсутні посилання на
конкретні обставини, які дозволяють зробити відповідне припущення.

В оскаржуваній ухвалі судом першої
інстанції також не наведено підстав, які дозволяють вважати, що майно (в тому
числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до
нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на
момент виконання рішення.

Таким чином, на думку судової
колегії, вжиття таких заходів з забезпечення позову господарським судом
Автономної Республіки Крим є необґрунтованими, тому ухвала від 30.10.2007
підлягає скасуванню.

Крім того, судова колегія звертає
увагу господарського суду Автономної Республіки Крим на необхідність ретельного
аналізу питання підвідомчості спору, в межах якого вжити заходи з забезпечення
позову, в аспекті положень п.4 ч.1 статті 12 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки це норма до складу сторін корпоративного спору не
відносить осіб, які мають право на набуття корпоративних прав шляхом вступу до
господарського товариства або придбання акцій.

Керуючись статтями 101, 103
(частина 2), 104 (пункт 4 частина 1), 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Автономної Республіки Крим від 30.10.2007 у справі № 2-8/14951-2007 скасувати.

У задоволені клопотання ОСОБА_2 про
вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові
кошти відповідача відмовити.

Головуючий суддя
В.В.Сотула

Судді
Ю.В. Борисова

В.І.
Гонтар