КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2008                                                                                           № 36/439

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:           Малетича М.М.

Студенця В.І.

За участю представників:

від позивача - Криворучко С.М.

від відповідача - Орос П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно Піца"

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.11.2007

у справі № 36/439 (Трофименко Т.Ю.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-Т"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Уно Піца"

про                                                  виселення

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фактор-Т» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю “Уно Піца”з нежитлового приміщення загальною площею 132 кв. м., що розташоване в по вул. Вишгородській, 33 в м. Києві та передати вказане приміщення по акту прийому –передачі Товариству з обмеженою відповідальністю “Фактор –Т”.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2007 р. позов задоволений повністю

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та припинити провадження у справі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Зокрема заявник посилається на те, що договір оренди №25 від 23.10.2002 року є продовженим на наступні 5 років.

Позивач просив суд рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

23.10.2002р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Фактор –Т” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Уно Піца” було укладено договір № 25 оренди нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 33.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування, визначене умовами договору, приміщення загальною площею 132 кв. м., що підтверджується актом прийому –передачі приміщення від 11 грудня 2002 року.

Відповідно до п. 3.1. договору №25 від 23.10.2002р. строк оренди приміщення встановлений 5 (п’ять) років, тобто з 23.10.2002р. по 23.10.2007р.

Пунктом 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 5.1 договору сторони визначили, що після закінчення строку оренди або в у випадку дострокового припинення договору відповідач (орендатор) зобов’язаний звільнити приміщення, прибрати все своє майно та передати приміщення орендодавцю (позивачу) по акту в належному стані з урахуванням його нормального зносу.

Згідно ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

На виконання ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України позивач 12.10.2007р. направив на адресу відповідача повідомлення про звільнення орендованого приміщення. Дане повідомлення мотивоване тим, що строк дії договору закінчився і позивач не має наміру укладати новий договір або продовжувати дію даного договору, оскільки буде використовувати приміщення для власних потреб. Факт отримання даного повідомлення представниками відповідача не заперечується.

Відповідно до 785 Цивільного кодексу України у разі припиненні договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона бала одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.          Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що відповідно до п.3.3 договору дія його не може бути припинена в односторонньому порядку, а тому договір вважається продовженим наступні 5 (п’ять років). Крім того, відповідач посилається на п.6.6 договору відповідно до якого на думку відповідача позивач не має права вимагати припинення договору протягом його дії при умові виконання відповідачем умов договору. Всі зобов’язання, визначені умовами договору відповідач виконує належним чином. За загальним правилом, встановленим ЦК України, кожна із сторін може відмовитись від договору найму, попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна –за три місяці.

Дані заперечення судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Як вбачається із п. 3.3 договору при виконанні орендатором (відповідачем) всіх умов договору він не може бути розірваний в односторонньому порядку орендодавцем (позивачем), а вважається продовженим на наступні 5 років на тих же умовах. Тобто умовами договору сторони передбачили, що позивач, як орендодавець спірного приміщення, не може ставити питання про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку. Позивачем заявлений позов про виселення відповідача із орендованого приміщення у зв’язку із закінченням строку дії оренди.

Крім того, в п.6.6 даного договору визначено, що орендодавець (позивач) не має права вимагати розірвання договору на протязі строку його дії при умові дотримання орендарем (відповідачем) умов і строків внесення орендної плати та дотримання всіх умов даного договору.

Посилання відповідача на ст. 763 Цивільного кодексу України судом також не приймається до уваги, оскільки відповідно до ч.2 даної статті порядок відмови сторони від договору найму застосовується до договорів найму, укладених на невизначений строк.

Як вбачається із умов договору оренди № 25 від 23.10.2002 року він укладений на строк до 5 років з можливістю його пролонгації, тобто є строковим.

Твердження відповідача про належне виконання ним умов договору не доведено суду належним засобами доказування, зокрема щодо своєчасної оплати орендної плати, використання майна за призначенням тощо.

Зважаючи на вищевказане, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Матеріали справи свідчать про те, що 12.10.2007р. між адвокатом Криворучко Світланою Михайлівною та Товариством з обмеженою відповідальністю “Фактор-Т” укладено договір № 12/10 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю “Фактор-Т” здійснює надання йому оплатної правової допомоги по господарському спору з Товариством з обмеженою відповідальністю “Уно Піца”про виселення у зв’язку з закінченням строку договору оренди нежитлового приміщення № 25 від 23.10.2002р. Відповідно до п. 3.2 договору загальна сума гонорару становить 10 000 грн.

На виконання умов договору про надання правової допомоги Товариство з обмеженою відповідальністю “Фактор-Т”сплатило адвокату Криворучко С.М. обумовлений договором гонорар в розмірі 10 000 грн., що підтверджується копіями квитанцій № 064665 від 12.10.2007р. та № 064666 від 25.10.2007р.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 28.11.2007 року у справі № 36/439 про задоволення позовних вимог прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Уно Піца» підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 28.11.2007 року у справі № 36/439 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Уно Піца» - без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко В.В.

Судді                                                                                          Малетич М.М.

Студенець В.І.

07.02.08 (відправлено)