ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6/551

12.02.08

За позовом           Відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго»

До           1. Державного комітету України з державного матеріального резерву

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія

«Укренерговосток-1»

Про           визнання договору недійсним

За зустрічним

позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укренерговосток-1»

До          Відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго»

Про                              зобов’язання вчинити дії

Суддя Хрипун О.О.

Представники сторін:

Від позивача                    Формагей О.Л. –дир. з прав.пит.

Покрасьон Ю.В. –ю/к

Від відповідача-1          Кириленко С.М. –предст.

Брега Т.М. –предст.

Від відповідача-2          не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Відкрите акціонерне товариство «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго»до Державного комітету України з державного матеріального резерву про визнання недійсним договору № 08/08-07гр. від 08.08.2006 про відступлення права вимоги до позивача.

Позов мотивовано тим, що спірний договір укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України та ст. 4, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державний матеріальний резерв», в зв’язку з чим такий договір підлягає визнанню недійсним.

Позивач стверджує, що договір про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 укладено всупереч вимогам статті 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв», якою передбачено, що порядок управління державним резервом визначається Кабінетом Міністрів України, та положенням ч. 1 ст. 12 зазначеного закону, згідно з якою державний резерв матеріальних цінностей є недоторканим і може використовуватися лише за рішенням Кабінету Міністрів України. Тому, укладаючи договір про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 Державний комітет України з державного матеріального резерву фактично розпорядився майном державного резерву без відповідного дозволу Кабінету Міністрів України.

Відповідач-1 позов визнав, та зазначив, що договір про відступлення права вимоги № 08/08-7гр. від 08.08.2006 був укладений без рішення Кабінету Міністрів України, тобто фактично було здійснено розпорядження державним резервом без згоди Кабінету Міністрів України.

Відповідач-2 вважає, що під час укладання спірного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укренерговосток-1»та Державним комітетом України з державного матеріального резерву було дотримане чинне законодавство, а тому немає правових підстав щодо визнання спірного договору недійсним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укренерговосток-1»звернулося до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою, в якій просить зобов’язати Відкрите акціонерне товариство «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго» відобразити у своєму бухгалтерському обліку заборгованість в розмірі 394 527 026,44 грн. перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укренерговосток-1»та підписати Акт звірки взаєморозрахунків щодо підтвердження заборгованості в розмірі 394 527 026,44 грн.

Відповідач за зустрічним позовом проти задоволення позовних вимог заперечує та посилається на доводи, викладені ним у первісній позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та відповідачем-2 до справи надано засвічені копії договору про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006, підписаного від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укренерговосток-1»Іваненко Р.С. та та від імені Голови Державного комітету України з державного матеріального резерву Шекери В.В.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Державний комітет України з державного матеріального резерву уступив, а товариство з обмеженою відповідальністю «Укренерговосток-1»прийняв на себе право вимоги виконання грошових зобов’язань до Відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго»у загальному розмірі 394 527 026,44 грн.

Пунктом 1.5 договору про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 передбачено, що загальна сума вимоги, що уступається визначена п 1.1 цього договору, та являє собою вартість 394 527 026,44 грн.

Відповідно до пункту 2.1 договору про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 за отриману вимогу відповідач-2 за первісним позовом остаточно до «__»_________2016р. здійснює сплату грошових коштів у сумі 394 527 026,44 грн., що визначена в п. п. 1.1, 1.5 цього договору, згідно графіку, який додається до договору та є невід’ємною частиною (додаток № 1 до цього договору).

Отже, договором про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 передбачено, що невід’ємною частиною договору є графік розрахунків, відповідно до якого і повинні здійснюватись розрахунки.

Дослідивши вказаний договір та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що спірний договір про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 не містить істотних умов, а тому не може вважатися укладеним, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 Господарського кодексу України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Частиною 7 статті 180 господарського кодексу України встановлено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Строком дії договору є період часу, на котрий встановлюється господарський договірний зв’язок між сторонами і протягом якого договір підлягає виконанню у повному обсязі. За визначенням ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов’язки відповідно до договору.

На вимоги суду ні відповідачами не надано до суду оригіналу договору про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006. Крім того, згідно з копією договору про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006, відповідач-1 та відповідач-2 за первісним позовом передбачили, що графік розрахунків (додаток № 1 до договору) є обов’язковою істотною умовою договору, але до суду ні самого графіку розрахунків, ні доказів його складання та підписання сторони не надали.

Крім того, як вбачається з договору про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006, сторонами спірного договору не був погоджений строк дії договору. Тому, суд вважає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укренерговосток-1»та Державним комітетом України з державного матеріального резерву при укладенні договору про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 не було досягнено згоди по істотних умовах господарського договору.

Відповідно до частини 8 статті 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Пункт 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом. Оскільки судом визнано договір про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 неукладеним, такий договір не є підставою виникнення господарських зобов’язань, тому суд відмовляє позивачу за зустрічним позовом в задоволення вимог щодо зобов’язання Відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго»відобразити у своєму бухгалтерському обліку заборгованість в розмірі 394 527 026,44 грн. перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укренерговосток-1»та підписання Акту звірки взаєморозрахунків щодо підтвердження заборгованості в розмірі 394 527 026,44 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладених обставин суд прийшов до висновку, що договір про відступлення права вимоги № 08/08-07гр від 08.08.2006 є неукладеним, не породжує будь-яких наслідків для сторін, а тому як у первісному, так і у зустрічному позові належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

У зустрічному позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та може бути оскаржене у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                                                                  О.О.Хрипун

Дата підписання рішення:25.02.2008

Суддя Хрипун О.О.