ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

22.01.08                                                                                           Справа№ 15/360а

за позовною заявою ТзОВ "Торгова компанія "Інтермаркет", м.Львів

до відповідача ДПІ у Галицькому районі м.Львова, м.Львів

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень: від 26.01.2007р. № 441721/17-2/13827416/1661 (від 05.04.2007р. № 441721/1/04/17-2/13827416/7802, від 21.06.2007р. № 441721/2/04/17-2/13827416/13259, від 21.06.2007р., № 441721/3/04/17-2/13827416); від 27.01.2007р. № /0/1542 (від 05.04.2007р. № /1/7572, від 14.06.2007р. № /2/13049, від 17.08.2007р. №/3/18844, від 26.10.2007р. № /4/24402)

Суддя Т.Костів

при секретарі О.Вітинській

Представники

Від позивача: Борсук П.Й. (довіреність б/н від 0711.2007р.)

Від відповідача: Хома Т.І. (довіреність № 32/10-0 від 01.06.2007р.), Петров Н.П. (довіреність №56/10-0 від 13.12.2007р.), Кучманич В.П. (довіреність № 55/10-0 від 13.12.2007р.), Демідюк В.В. (довіреність № 30-/100 від 01.06.2007р.)

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю “Інтермаркет”, м. Львів, звернулось із позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова, м. Львів, про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 26.01.2007 р. №441721/17-2/13827416/1661 (від 05.04.2007 р. №441721/1/04/17-2/13827416/7802; від 21.06.2007 р. №441721/2/04/17-2/13827416/13259; від 21.06.2007 р. №441721/3/04/17-2/13827416); від 27.01.2007 р. №/0/1542 (від 05.04.2007 р. №/1/7572; від 14.06.2007 р. №/2/13049; від 17.08.2007 р. №/3/18844; від 26.10.2007 р. №/4/24402).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 01.11.2007р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 13.11.2007 р. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 13.11.2007 р., 11.12.2007 р., 18.12.2007 р.. В судовому засіданні 10.01.2008 р. оголошено перерву до 22.01.2008 р.

Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача у судових засіданнях позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, заяві про доповнення позовних вимог. Ствердив, зокрема, що оспорювані податкові повідомлення-рішення були винесені на підставі акту №45/23-024/13827416 від 17.01.2007 р., складеного за результатами виїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2005 р. по 01.10.2006 р.. Вважає висновки перевіряючих безпідставними та такими, що не відповідають законодавству, зокрема, Республіки Польща. Посилається на Конвенцію між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень та правильне застосування Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, оскільки особи, з якими укладались зовнішньоекономічні договори та особи, на чиє ім’я видавались довідки податкового органу країни –резидента, за законодавством Республіки Польща є одним суб’єктом, який здійснює підприємницьку діяльність під фірмою (ім’ям та прізвищем чи псевдонімом). Громадяни Республіки Польща, яким виплачувались кошти за зовнішньоекономічними угодами є само зайнятими особами, тобто, підприємцями, на яких не поширюється режим оподаткування податком з доходів фізичних осіб, встановлений для фізичних осіб. Просить позов задовольнити.

Представники відповідача позов заперечили з мотивів, зазначених в акті №45/23-024/13827416 від 17.01.2007 р., складеного за результатами виїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2005 р. по 01.10.2006 р., запереченнях. Ствердили, зокрема, що позивач занизив податок на доходи нерезидентів на загальну суму основного платежу 46865,01 грн., безпідставно використавши для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування довідку, видану на ім’я іншої, ніж контрагент позивача особи. Посилається на вимоги до форми зовнішньоекономічних контрактів, у яких має чітко зазначатись повне найменування контрагента. Ствердили також, що позивач занизив податок з доходів фізичних осіб –нерезидентів на загальну суму основного платежу 148303,35 грн., хоча на самозайнятих осіб-нерезидентів, які отримують дохід з джерелом походження з України, поширюються норми Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”. Просять у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали документів, що мають значення для справи, суд встановив наступне.

З 22.11.2006 р. по 10.01.2007 р. відповідач провів планову перевірку дотримання вимог податкового, та валютного законодавства позивачем, що підтверджується актом від 17.01.2007 р. №45/23-024/13827416 “Про результати планової виїзної перевірки товариством з обмеженою відповідальністю “Торгова компанія “Інтермаркет” з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01 липня 2005 р. по 01 жовтня 2006 року”.

Як випливає зі змісту акту, перевіркою правильності оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України встановлено, що ТзОВ “ТК Інтермаркет” за перевірений період з 01.07.2005 р. по 30.09.2006 р. здійснило виплату доходу з джерелом його походження з України нерезиденту “Mago Partner” Wyposazenie Sklepow Magazynow Maciej Pleczynski (Польща) за надані транспортні послуги по контракту №02/06/05 від 08.06.2005 р. (Додатку №2 від 30.01.2006 р.). Відповідно до Акту наданих послуг від 06.02.2006 р., вказана організація –нерезидент надала послуги по транспортуванню обладнання по маршруту Познань –Львів згідно CMR б/н від 31.01.2006 р., вартість послуг 920 доларів США. Дата сплати вартості послуг - 01.03.2006 р.. З акту вбачається посилання відповідача на порушення пп. "в" п. 13.1, 13.5. ст. 13 Закону України від 28.12.1994 р. №334/94 "Про оподаткування прибутку підприємств", у зв’язку із чим позивачем не сплачено 6 відсотків з суми доходу нерезидента “Mago Partner” Wyposazenie Sklepow Magazynow Maciej Pleczynski (Польща), який виплачено як оплату вартості фрахту. Сума недоплати на думку відповідача становить 920,00 дол. США х 6 % = 55,20 дол. США х 5,05 = 278,76 грн..

Фактичні обставини щодо здійснення такої господарської операції та неутримання суми податку підтверджуються матеріалами та визнаються позивачем, який заперечує лише щодо свого обов’язку у даному випадку утримувати суму зазначеного податку.

Згідно із п. 13.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею. При цьому, для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, законодавство розуміє, зокрема, “в”) роялті, фрахту та доходи від послуг типу "інжиніринг"; “й”) інші доходи від здійснення нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів (робіт, послуг), переданих (виконаних, наданих) резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг з міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення. Згідно із п. 13.5. вказаного закону, сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів, що у даному випадку становить 278,76 грн..

Доказів подання відповідачу довідки, яка підтверджує, що вказаний нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, і яка є підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, суду не надано, позивач на цю обставину не посилався. Натомість, позивач зіслався на ст. 18 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, згідно із п. 18.1. якої якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим законом, застосовуються норми міжнародного договору, а саме, у даному випадку, норми ст. 8 Конвенції від 12.01.1993 р..

Як вбачається з норм ст. 8 Конвенції від 12.01.1993 р. між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень, яка набула чинності для України 11.03.1994 р., прибутки, одержані резидентом Договірної Держави від експлуатації морських, річкових і повітряних суден, дорожніх транспортних засобів у міжнародних перевезеннях будуть оподатковуватись лише в цій Державі.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства. У відповідності до ч. 6 ст. 9 КАС України, якщо міжнародним договором, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Враховуючи, що зміст ст. 8 Конвенції від 12.01.1993 р. між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень не був врахований відповідачем, висновок про необхідність утримання у даному випадку 278,76 грн. податку на доходи нерезидентів зроблений безпідставно.

З акту перевірки також вбачається, що ТзОВ ТК "Інтермаркет" здійснювло виплату доходів із джерелом їх походження з України резидентам Республіки Польща, зменшивши належну до сплати суму податку на підставі Довідок про місцепроживання або місцезнаходження для податкових цілей (Certificate of Fiscal Residence), виданих на ім’я інших осіб.

Так, за період з 01.07.2005 р. по 30.09.2006 р. позивач здійснив оплату резиденту Польщі “Persona” Бюро послуг та підвищення кваліфікації персоналу (Польща, м. Познань) за надання консультативних послуг по підготовці проектів систем у сфері господарювання людськими ресурсами, та підготовку проектів процедур та правил у сфері управління існуючими та створюваними ТзОВ ТК "Інтермаркет" послуг підприємствами на підставі Угоди б/н від 12.12.2004 р, та Угоди б/н від 12.04.2006 р. За період з 01.07.2005 р. по 30.09.2006 р. позивач виплатив резиденту Польщі “Persona” Бюро послуг та підвищення кваліфікації персоналу (Польща, м. Познань) загальну суму 52500 доларів США. Проте, з метою звільнення (зменшення) від оподаткування доходів з джерелом їх походження з України, що виплачувались нерезиденту “Persona” Бюро послуг та підвищення кваліфікації персоналу (Польща, м. Познань), позивач подав Довідку про місцепроживання або місцезнаходження для податкових цілей (Certificate of Fiscal Residence) №ВІЕ/41413/29/05 від 14.01.2005 р., видану Начальником Податкового Управління Познань-Грюнвальд на прізвище Jakubowski Adam, а не на ім’я “Persona” Бюро послуг та підвищення кваліфікації персоналу. Таким чином, на думку відповідача, ТзОВ "ТК Інтермаркет" не утримало податок при виплаті доходів, отриманих з джерелом їх походження з України від провадження господарської діяльності нерезидентом "“Persona” Бюро послуг та підвищення кваліфікації персоналу по Угоді б/н від 12.12.2004 р. та Угоді б/н від 12.04.2006 р. із суми 52500 дол. США. Сума неутриманого податку визначена відповідачем як 52500,00 дол. США х 15% = 7875,00 дол. США х5,05 = 39768,75 грн..

За період з 01.07.2005 р. по 30.09.2006 р. позивач здійснив виплату доходів із джерелом їх походження з України резиденту Польщі “Consulto” Doradztwo Gospodarcze I Handlowe (Польща, м. Зелена Гура) за надання консультативних послуг по підготовці проектів систем у сфері маркетингу мікс для торгової мережі, яка належить одержувачу послуг (ТзОВ ТК "Інтермаркет"), та підготовку проектів процедур та правил у сфері організації процесу продажу, постачання, логістики, організації роботи та управління по Угоді про надання консультаційних послуг від 11.07.2006 р.. За період з 01.07.2005 р. по 30.09.2006 р. цій організації позивач виплатив усього 9000 доларів США. Проте, з метою звільнення (зменшення) від оподаткування доходів з джерелом їх походження з України, що виплачувались нерезиденту “Consulto” Doradztwo Gospodarcze I Handlowe (Польща, м. Зелена Гура), позивач подав Довідку про місцепроживання або місцезнаходження для податкових цілей (Certificate of Fiscal Residence) №І-1/401/2/17/06ВК від 06.07.2006 р., видану Начальником Податкового Управління Зелена Гура, на прізвище Szymaniec Wojciech, а не на ім’я “Consulto” Doradztwo Gospodarcze I Handlowe. Таким чином, на думку відповідача, ТзОВ "ТК Інтермаркет" не утримало податок при виплаті доходів, отриманих з джерелом їх походження з України від провадження господарської діяльності із вказаним нерезидентом по Угоді про надання консультаційних послуг від 11.07.2006 р. із суми 9000 дол. США: 9000 дол. США х 15% = 1350 дол. США х 5,05 = 6817,50 грн.

Фактичні обставини щодо здійснення такої господарської операції та неутримання суми податку підтверджуються матеріалами та визнаються позивачем, який заперечує лише щодо свого обов’язку у даному випадку утримувати суму зазначеного податку.

Відповідач посилається як на підставу таких нарахувань на норми п. 13.1 ст. 13 Закону України від 28.12.1994 р. №334/94 "Про оподаткування прибутку підприємств", згідно із якими будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними відповідно до п. 13.2 ст. 13 цього закону - резидент, що здійснює на користь нерезидента будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності зобов’язаний утримувати податок з таких доходів, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати.

Однак, згідно із п. 13.2., п. 18.1. ст. 18 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим законом, застосовуються норми міжнародного договору, а саме, у даному випадку, норми ст. 7 Конвенції від 12.01.1993 р. між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень. Згідно із п. 1 ст. 7 вказаної Конвенції, прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки підприємство не здійснює комерційної діяльності в другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. З матеріалів справи не вбачається здійснення зазначеними нерезидентами комерційної діяльності в Україні через постійне представництво.

Порядок звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №470 від 06.05.2001 р., визначає процедуру звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, які набрали чинності в установленому порядку, та відшкодування (повернення) сум податку, надміру сплачених на території України. У відповідності до п. 3 вказаного Порядку, застосування норм міжнародного договору здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору. При цьому, у відповідності до п. 4, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом, особі, яка виплачує йому доходи, довідки, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором. Довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за встановленою формою, або згідно із законодавством такої країни.

Згідно із ст. ст. 432, 434 Цивільного кодексу Польської республіки від 23.04.1964 р., підприємець діє під фірмою. Фірмою фізичної особи є її ім’я та прізвище. Це не виключає включення до фірми псевдоніму або визначень, які вказують на предмет діяльності підприємця, місце її здійснення та інших довільно вибраних визначень. Як випливає з довідок про ідентифікаційний номер REGON, саме Jakubowski Adam здійснює діяльність під назвою “Persona” Бюро послуг та підвищення кваліфікації персоналу; а Szymaniec Wojciech, здійснює діяльність під назвою “Consulto” Doradztwo Gospodarcze I Handlowe.

При цьому, посилання відповідача на наказ №201 від 06.09.2001 р. Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України “Про затвердження Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів)” не заслуговує на увагу, оскільки у відповідності до п. 1.2. положення, преамбула повинна містити найменування сторін –учасників зовнішньоекономічної операції, під якими вони офіційно зареєстровані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем подані належні документи для застосування процедури звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування щодо вказаних сум.

Безпідставно нарахувавши по вказаним вище господарським операціям суми податку на доходи нерезидентів (278,76 грн., 39768,75 грн., 6817,5 грн., усього 46865,01 грн.), відповідач виніс оспорювані податкові повідомлення рішення з податку на доходи нерезидентів на загальну суму 140595,03 грн., з яких 46865,01 грн. –основний платіж, 93730,02 грн. –штрафні (фінансові) санкції від 27.01.2007 р. №/0/1542; від 05.04.2007 р. №/1/7572; від 14.06.2007 р. №/2/13049; від 17.08.2007 р. №/3/18844; від 26.10.2007 р. №/4/24402.

З акту перевірки також випливає, що ТОВ «ТК Інтермаркет»проводило виплати самозайнятим особам республіки Польща відповідно до укладених контрактів та актів прийому-передачі виконаних робіт, а саме:

1)          громадянину Республіки Польща Петру Шелінському відповідно до контракту №5 від 26.09.2005 р. за виконання концепційного проекту благоустрою території торгового об’єкту магазину «Барвінок»за адресою Львівська обл., м. Новояворівськ, згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 02.11.2005 р. та рахунку-фактури №01/12/05 від 01.12.2005 р. 21.12.2005р. було виплачено 6150 доларів США. Відповідно до контракту №01/06 від 01.06.2006 р. за виконання концепційного проекту торгово-громадського комплексу за адресою: м. Львів, вул.Хімічна.4, згідно акту приймання-передачі проекту від 01.06.2006р. та фактури №02/07/2006 від 04.07.2006 р. 11.07.2006р. вказаній особі було виплачено 8000 доларів США. Відповідно до контракту №27/07 від 27.07.2006 р. на виконання проектних робіт торгово-розважального центру “Оболонь” в м. Києві, згідно акту приймання-передачі робіт від 26.09.2006 р., 16.08.2006 р. вказаній особі було проведено попередню оплату в сумі 22000 доларів США, а 23.10.2006 р. - основну плату в сумі 26000 доларів США. Усього вказаній особі було виплачено 62150 доларів США, що в перерахунку становить 313857,50 грн..

2)          громадянину Республіки Польща Гжегожу Маліновському відповідно до угоди №б/н від 20.03.2006 р. про надання консультаційних послуг щодо комерціалізації торгової галереї у новопроектованому торговому центрі «Кульпарківська», згідно акту приймання-передачі послуг від 28.04.2006 р. 03.05.2006 р. було виплачено 5000 доларів США, що в перерахунку становить 25250,00 грн.

3)          громадянину Республіки Польща Єжи Кручеку відповідно до угоди б/н від 30.07.2005 р. про надання консультацій по дизайну гіпермаркету в м.Тернопіль та дизайну інтер'єру супермаркету «Ринок Новий»м. Львів та згідно актів приймання - передачі виконаних послуг та рахунків - фактури були проведені виплати на загальну суму 45800 доларів США, що в перерахунку становить 231290,00 грн.

Таким чином, за період, що перевірявся, зазначеним нерезидентам-іноземним громадянам виплачено 570397,50 грн.

Фактичні обставини щодо здійснення такої господарської операції та неутримання суми податку підтверджуються матеріалами та визнаються позивачем, який заперечує лише щодо свого обов’язку у даному випадку утримувати суму зазначеного податку.

Відповідач посилається на норми Закону України "Про податок з фізичних осіб" №889-ІУ від 22.03.2005 р., зокрема, п. 1.2. ст. 1, відповідно до якого дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами. П. 1.3. визначає дохід з джерелом його походження з України як будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді: д) доходів у вигляді заробітної плати, нарахованих (виплачених, наданих) внаслідок здійснення платником податку трудової діяльності на території України, від працедавця, незалежно від того, чи є такий працедавець резидентом або нерезидентом, а також заробітної плати, нарахованої особі за здійснення роботи за наймом у складі екіпажу (команди) транспортного засобу, який перебуває за межами території України, її територіальних вод (виключної економічної зони), у тому числі на якірних стоянках та належить резиденту на правах власності або перебуває у його тимчасовому (строковому) користуванні та/або є зареєстрованим у Державному судновому реєстрі України чи Судновій книзі України; ї) інших доходів як виплати чи винагороди за цивільно-правовими договорами, одержуваних резидентом або нерезидентом, якщо джерело виплати(нарахування) таких доходів знаходиться на території України, незалежно від резидентського статусу особи, що їх виплачує (нараховує). Додатково до визначень пункту 1.3 статті 1 цього Закону доходами з джерелом їх походження з України вважаються доходи, нараховані нерезидентам, які: а) працюють на об'єктах, розташованих на території України, у тому числі у представництвах нерезидентів - юридичних осіб, незалежно від джерел виплати таких доходів; б) є членами керівних органів резидентів - юридичної особи чи фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності або їх представництв за кордоном та отримують у цьому зв'язку заробітну плату, інші виплати та винагороди за рахунок таких резидентів; в) є суб'єктами підприємницької діяльності або здійснюють незалежну професійну діяльність на території України, незалежно від джерел виплати таких доходів.

У відповідності із п. 7.3. ст. 7 закону ставка податку становить подвійний розмір ставки, визначеної пунктом 7.1 цієї статті, від об'єкта оподаткування, нарахованого як виграш чи приз (крім у державну лотерею у грошовому виразі) на користь резидентів або нерезидентів, та від будь-яких інших доходів, нарахованих на користь нерезидентів - фізичних осіб. Відповідно до пп. 9.11.1. доходи з джерелом їх походження з України, що нараховуються (виплачуються, надаються) на користь нерезидентів, підлягають оподаткуванню за правилами, встановленими для резидентів, з урахуванням особливостей, визначених окремими нормами цього закону. Згідно із пп. 9.11.2. ст. 9 вказаного закону, якщо доходи з джерелом їх походження з України виплачуються нерезиденту іншим нерезидентом, то такі доходи повинні зараховуватися на рахунок, відкритий таким нерезидентом у банку-резиденті, режим якого встановлюється Національним банком України. При цьому цей банк-резидент вважається податковим агентом при здійсненні будь-яких видаткових операцій з такого рахунку. У разі виплати нерезидентом таких доходів іншому нерезиденту готівкою або у формі, відмінній від грошової, нерезидент - отримувач такого доходу зобов'язаний самостійно нарахувати та сплатити (перерахувати) податок до бюджету протягом 20 днів, наступних за днем одержання таких доходів, але не пізніше перебування в Україні. При цьому, пп. 9.11.3. передбачає, що якщо зазначені у підпункті 9.11.1 доходи виплачуються нерезиденту резидентом - фізичною або юридичною особою, то такий резидент вважається податковим агентом такого нерезидента стосовно таких доходів. Відповідно до п. 17.2.ст. 17 закону, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є, зокрема, для оподатковуваних доходів з джерелом їх походження з України - податковий агент.

З цих підстав відповідач вважає, що виплативши громадянам Республіки Польща коштів в сумі 570397,50 грн. за надані послуги, позивач повинен був утримати податок з доходів фізичних осіб в розмірі 26%, що становить 148303,35 грн.

Проте, як випливає з матеріалів справи, зазначені особи –нерезиденти є підприємцями, що підтверджується відповідними довідками про місце проживання або місцезнаходження для податкових цілей (сертифікатів резиденції).

Згідно із ч. 2 ст. 50 ГК України, у разі якщо чинним міжнародним договором, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила щодо підприємництва, ніж ті, що передбачено законодавством України, застосовуються правила міжнародного договору.

У відповідності до ст. 14 Конвенції від 12.01.1993 р. між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень, доход, що одержується резидентом одної Договірної Держави щодо професійних послуг чи іншої діяльності незалежного характеру, оподатковується тільки в цій Державі, за винятком випадку, коли він володіє регулярно доступною постійною базою в другій Договірній Державі з метою проведення цієї діяльності. Однак, належних доказів наявності у вказаних осіб постійної бази в Україні суду не надано, сторони на цю обставину не посилались. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 21 Конвенції, всі інші види доходів резидента Договірної Держави, незалежно від джерела їх виникнення, про які не йде мова в попередніх статтях цієї Конвенції, оподатковуються в цій Державі.

У відповідності до Порядоку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №470 від 06.05.2001 р., позивачем були представлені відповідні довідки, які підтверджують, що вказані нерезиденти є резидентами країни, з якою укладено міжнародний договір.

Таким чином, висновки відповідача щодо нарахування податку з доходів фізичних осіб – нерезидентів в сумі 148303,35 грн. зроблені безпідставно.

Не зважаючи на це, відповідачем були винесені оспорювані податкові повідомлення-рішення на суму податку з доходів фізичних осіб –нерезидентів в сумі 444910,05 грн., з яких 148303,35 грн. – основний платіж, 296606,7 грн. –штрафні (фінансові) санкції: від 26.01.2007 р. №441721/04/17-2/13827416/1661; від 05.04.2007 р. №441721/1/04/17-2/13827416/13259; від 21.06.2007 р. №441721/2/04/17-2/13827416/13259; від 21.06.2007 р. №441721/3/04/17-2/13827416.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Однак, посилання відповідача щодо правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень не були доведені суду у встановленому порядку належними доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вправі постановою визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень. Згідно зі ст. 20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання. Кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати нечинними податкові повідомлення – рішення, винесені Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м.Львова за платежем податку на доходи нерезидентів від 27.01.2007 р. № /0/1542; від 05.04.2007 р. №/1/7572; від 14.06.2007 р. №/2/13049; від 17.08.2007 р. №/3/18844; від 26.10.2007 р. №/4/24402.

3.          Визнати нечинними податкові повідомлення – рішення, винесені Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова за платежем з доходів фізичних осіб –нерезидентів від 26.01.2007 р. №441721/04/17-2/13827416/1661; від 05.04.2007 р. №441721/1/04/17-2/13827416/13259; від 21.06.2007р. №441721/2/04/17-2/13827416/13259; від 21.06.2007 р. №441721/3/04/17-2/13827416.

4.          Стягнути з Державної податкової інспекції у Галицькому районі м.Львова (м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Торгова компанія “Інтермаркет” (м.Львів, пл.Галицька, 4) 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя