КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2008                                                                                           № 32/460

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: Трекке А.С. (дов. від 17.03.2008р.);

від відповідача: Коваленко М.В. (дов. № 07/08-162 від 01.01.2008р.);від третьої особи: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.02.2008

у справі № 32/460

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Родно"

до                                                   Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон"

третя особа           Акціонерний поштово-пенсійний банк "Аваль" Донецької обласної Дирекції

про                                                  стягнення 701012,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Родно” звернулось з позовом до Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Еталон” про стягнення страхового відшкодування в розмірі 701012,99 грн. за договором страхування № 03860-1014 від 07.02.2006р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2008р. у справі

№ 32/460 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Еталон” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Родно” 701012,99 грн. основного боргу, 7010,13 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Еталон” звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та припинити провадження у справі. В судовому засіданні представник відповідача уточнив вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.02.2008 у справі № 32/460 повністю, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити з підстав неповного з’ясування обставин, що мають знач5ння для справи, невідповідності висновків суду, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема, апелянт посилається на відсутність договірних відносин з позивачем, оскільки договір страхування сторонами не укладався, а отже не виникло зобов’язань страховика перед страхувальником.

Представник позивача в судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін, зазначивши, що в матеріалах справи міститься копія договору страхування та докази його чинності, зокрема здійснення страхового платежу позивачем на користь відповідача, отже з настанням страхового випадку у відповідача виникло зобов’язання перед позивачем виплатити останньому суму страхового відшкодування.

Ухвалою від 18.03.2008р. зобов’язано позивача та відповідача надати оригінали договорів страхування, які укладались між Товариством з обмеженою відповідальністю “Родно” та Закритим акціонерним товариством “Страхова компанія “Еталон”.

Ухвалою від 25.03.2008р. третю особу зобов’язано надати оригінали договорів страхування, які укладались між Товариством з обмеженою відповідальністю “Родно” та Закритим акціонерним товариством “Страхова компанія “Еталон”, позивача та відповідача – виконати вимоги ухвали від 18.03.2008р.

Сторонами частково виконано вимоги зазначених вище ухвал апеляційного господарського суду та надано для огляду в судовому засіданні оригінали договорів страхування: № 03803-2555 від 26.10.2005р., № 03803-1989 від 10.01.2005р., № 03803-1963 від 30.11.2004р., № 03803-1768 від 14.07.2004р., № 03803-1765 від 16.07.2004р., № 03803-1525 від 26.11.2003р., № 03803-1325 від 08.07.2003р.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. Листом від 10.04.2008р. № 17-1/33-3935 третя особа повідомила, що виконати вимоги ухвали Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р. не має можливості у зв’язку з відсутністю договорів страхування, що укладались позивачем та відповідачем. Крім того, третя особа просила розглядати справу за відсутності її представника.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Родно” та Акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль” Донецької обласної Дирекції укладено Генеральний кредитний договір № 012/08/3/0033.

Для забезпечення виконання зобов’язань по Генеральному кредитному договору № 012/08-3/0033 від 23.01.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Родно” та Акціонерним поштово-пенсійним банком “Аваль” Донецької обласної Дирекції укладено договір застави № 012/08-3/0033/6 від 02.02.2006.

Відповідно до умов договору застави № 012/08-3/0033/6 від 02.02.2006 Товариство з обмеженою відповідальністю “Родно” передало у заставу належне йому майно (транспортні засоби) на загальну суму 6 077 856,00 грн.

Пунктом 3.1.1 договору застави № 012/08-3/0033/6 від 02.02.2006 Товариство з обмеженою відповідальністю “Родно” зобов’язано застрахувати предмет застави в повній сумі кредиту та відсотків по ньому на випадок його втрати або загибелі на користь Акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль” за власний рахунок на весь строк дії кредитного договору.

У листі № 46 від 03.02.2006р. позивач просив відповідача застрахувати предмет застави договорів застави від 02.02.2006р. та тих же умовах та від тих же ризиків (пожежа, стихійні лиха), які були обумовлені у попередніх договорах.

Також було направлено заяву на добровільне страхування майна юридичних осіб, яка підписана директором ТОВ “Родно” 03.02.2006р.

07.02.2006р. відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру № 03860-1014 на суму 1074,30 грн.

Згідно Реєстру оплачених платіжних документів, прийнятих по каналах зв’язку 08.02.2006р. від клієнта ТОВ “Родно”, позивачем сплачено на користь відповідача 1074,30 грн. з призначенням платежу: страховий платіж згідно договору № 03860-1014 від 07.02.2006р.

26.02.2006р. внаслідок тиску снігового шару відбулося обвалення покрівлі будинку складу за адресою: м. Макіївка, Червоногвардійський район, вул. Павлика Морозова, 1, у результаті чого було пошкоджено п’ятнадцять автомобілів марки “Renault”, одинадцять з яких виступали забезпеченням під генеральну кредитну угоду згідно з договором застави № 012/08-3/0033/6 від 02.02.2006р.

Позивач, вважаючи, що заставлене майно за договором застави № 012/08-3/0033/6 від 02.02.2006р. застраховане відповідачем згідно договору страхування № 03860-1014 від 07.02.2006р., у встановлений Правилами добровільного страхування майна юридичних осіб термін повідомив відповідача про страховий випадок, що відбувся, направивши 27.02.2006р. відповідне повідомлення Начальнику керування страхування по Донецькій області ЗАТ “Страхова компанія “Еталон” та Донецькій обласній Дирекції Акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль”.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на умови договору страхування № 03860-1014 від 07.02.2006р., який укладено між ТОВ “Родно” та ЗАТ “Страхова компанія “Еталон”, зазначивши, що позивачем було направлено оригінал зазначеного договору відповідачу разом з письмовим повідомленням про настання страхового випадку, документом, що підтверджує право власності ТОВ “Родно” на ушкоджені автомобілі, актом огляду ушкодженого майна № 1, письмовою заявою на виплату страхового відшкодування (опис вкладення до цінного листа на ім’я ЗАТ “СК “Еталон” від 02.03.2006р.).

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 36 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Як було зазначено вище, апеляційним господарським судом було зобов’язано сторони надати оригінали та належним чином засвідчені копії договорів страхування, що укладені між позивачем та відповідачем, в тому числі і договору страхування № 03860-1014 від 07.02.2006р. на який посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог.

Сторонами не надано ані оригіналу, ані належним чином засвідченої копії договору страхування № 03860-1014 від 07.02.2006р.

Помилковим є посилання суду першої інстанції на опис вкладення до цінного листа на ім’я ЗАТ “СК “Еталон” від 02.03.2006р. в якому зазначено про оригінал договору страхування, оскільки не можливо встановити який саме договір страхування було надіслано відповідачу.

В матеріалах справи міститься незасвідчена копія договору страхування № 03860-1014 від 07.02.2006р., що укладений між ТОВ “Родно” та ЗАТ “Страхова компанія “Еталон”, який, на думку колегії суддів, не може бути належним та беззаперечним доказом у даній справі.

Проте, суд першої інстанції в порушення зазначених вище норм процесуального права, безпідставно визнав такий доказ належним та допустимим, встановивши між сторонами існування договірних відносин.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 218 Кодексу недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Колегією суддів визнається помилковим застосування судом першої інстанції норм матеріального права на підставі яких визнано дійсним договір страхування, що вчинений без додержання письмової форми, з огляду на його фактичне виконання як позивачем – сплата страхового платежу, так і відповідачем – виставлення рахунку-фактури.

Відповідно до ст. 982 ЦК України однією з істотних умов договору страхування є розмір страхового платежу і строки його сплати, отже рахунком-фактурою не може визначатьсь розмір такого страхового платежу.

Разом з тим, статтею 181 Господарського процесуального кодексу України встановлено, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Сторонами не були погоджені жодні істотні умови договору, що передбачені зазначеною нормою Цивільного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у позивача та відповідача не виникло будь-яких зобов’язань один перед одним, зокрема з договору страхування № 03860-1014 від 07.02.2006р., а отже відсутні підстави стягнення з відповідача на користь позивача страхової виплати за договором, що не був укладений сторонами.

Позивачем не доведено існування договірних зобов’язань з відповідачем шляхом укладення договору страхування № 03860-1014 від 07.02.2006р. та як наслідок права на страхову виплату в разі настання страхового випадку, проте суд першої інстанції такі обставини помилково визнав встановленими, що призвело до неправильного вирішення спору, та є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду з одночасним ухваленням нового у відповідності до вимог чинного матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 зазначеного Кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційна колегія вважає, що відповідачем надано достатньо належних та беззаперечних доказів на підтвердження заперечень проти позовних вимог, разом з тим погоджуючись з доводами, що викладені в апеляційній скарзі, вважає, що скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції – скасуванню, а в позові належить відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України державне мито покладається: при задоволенні позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивача, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з позивача підлягає стягненню на користь відповідача 3505,07 грн. витрат по сплаті державного мита за розгляд справи у апеляційному господарському суді.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Еталон” задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2008р. у справі № 32/460 скасувати повністю.

3.          Прийняти нове рішення.

4.          В задоволенні позову відмовити повністю.

5.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Родно” на користь Закритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Еталон” 3505 (три тисячі п’ятсот п’ять) грн. 07 коп. витрат по сплаті державного мита.

6.          Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 32/460 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді