ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 р.            Справа 14/267-07

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Залімського І.Г., при секретарі судового засідання Пилипчаку О.І., з участю представників сторін

позивача           - Журавель Н.В.

відповідача - не з’явився

розглянувши в приміщенні суду справу за позовом ВАТ "Вінницький міський молочний завод" (вул. А.Іванова, 55, м. Вінниця, 21034) до Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова (вул. Пирогова, 46, м. Вінниця, 21000) про стягнення 2828,27 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Посилаючись на умови договору купівлі-продажу №154 від 03.04.06 та документи, що свідчать про отримання відповідачем товарно-матеріальних цінностей, позивач просить стягнути з відповідача 2828,27 грн.

Представником позивача подано клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, свого повноважного представника в суд не направив, про причини неприбуття не повідомив. Про дату і час розгляду справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 28.12.07, яка направлена останньому рекомендованою кореспонденцією. Факт отримання ухвали підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №818547 від 11.01.08. Разом з тим, на виконання умов ухвали суду від 28.12.07 відповідачем з супровідним листом №71 від 18.01.08 надано витребувані документи.

З огляду на належне повідомлення відповідача про дату і час слухання справи та відсутність клопотання останнього про відкладення її розгляду, справа розглядається без участі представника відповідача за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази та матеріали справи, в судовому засіданні встановлено наступне.

3 квітня 2006 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу №154, відповідно до якого Продавець (позивач по справі) зобов’язується постачати та передавати у власність Покупця (відповідач по справі) молочну продукцію в асортименті, а останній зобов’язується приймати продукцію та оплачувати її на умовах даного договору.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано накладні на реалізацію №ВН079880 від 19.09.06, №ВН101239 від 28.11.06, №ВН083637 від 30.09.06 (а.с. 14-17).

Як вбачається з вказаних накладних поставки здійснювались на виконання умов договору №136 від 20.01.06, посилання на який в позовній заяві відсутні.

Разом з тим, позивачем не надано первинних фінансових документів на підтвердження факту здійснення позивачем поставок по договору №154 від 03.04.06, який власне є підставою заявлення даного позову.

Посилання позивача, як на підставу позовних вимог, на підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків, суд вважає необґрунтованим, оскільки вказаний документ вказівок на те, що його складено саме по договору №154 від 03.04.06 не містить. До того ж, акт звірки, не підтверджений відповідними первинними бухгалтерськими документами, не може розцінюватись судом як належний доказ існування між сторонами зобов’язань.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 11, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов’язання виникають з договорів та інших право чинів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не довів правомірність заявлення вимог про стягнення з відповідача заборгованості на підставі договору №154 від 03.04.06, а тому в задоволенні позовних вимог з підстав заявлених у позові слід відмовити.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115, 116 ГПК України,-

ВИРІШИВ :

1.          У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.          Копію рішення направити сторонам.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України 30 січня 2008 р.

Суддя