КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2008                                                                                           № 13/191

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Гарник Л.Л.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Коротюк М.Г. (довіреність від 03.01.2008р. № 3);

від відповідача 1 - Грицишина Л.Г. (довіреність від 24.03.2008р. № Д-506);

відповідача 2: Дягілек О.В. (довіреність від 18.09.2007р. № 496/исх-ГС);

відповідача 3: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська будівельна компанія "Вікоіл"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.01.2008

у справі № 13/191

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська будівельна компанія "Вікоіл"

до                                                   Український державний науково-дослідницький інститут проектування міст "Діпромісто"

Одеська міська рада

Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  спонукання до виконання зобов"язань за договором

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2008р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.01.2008р. у справі № 13/191 залишено без задоволення позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська будівельна компанія „Вікоіл” до Державного підприємства „Український державний науково-дослідний інститут проектування міст „Діпромісто”, Одеської міської ради, Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради про:

- спонукання Одеської міської ради, Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради виконати умови генерального договору про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22, договору на виконання містобудівної документації від 14.05.2004р. № 620-02/1-2004р. та надати Державному підприємству „Український державний науково-дослідний інститут проектування міст „Діпромісто” через Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради матеріали земельного кадастру на територію берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в місті Одесі, зокрема, координати вершин полігону земельної ділянки, назву юридичної особи-власника або землекористувача, адресу ділянки, її цільове призначення;

- спонукання Державного підприємства „Український державний науково-дослідний інститут проектування міст „Діпромісто” виконати умови договору на виконання містобудівної документації від 14.05.2004р. № 620-02/1-2004р. та розробити детальний план території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в місті Одесі і передати його Товариству з обмеженою відповідальністю „Одеська будівельна компанія „Вікоіл”;

- спонукання Одеської міської ради, Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради виконати вимоги пункту 1.1 генерального договору про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22 (третій етап) та Додаткової угоди до нього від 14.09.2004р. та затвердити у встановленому порядку проектну документацію (ескізний проект) забудови території, визначену в пунктах 2, 3 названої Додаткової угоди, виготовлену паралельно з розробкою детального плану території та у відповідності до нього.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеська будівельна компанія „Вікоіл” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін, порушенням норм процесуального права та невідповідністю викладених у рішенні висновків обставинам справи.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський при вирішенні спору залишив поза своєю увагою ту обставину, що згідно листа голови Одеської міської ради від 08.12.2004р. № 03-10/2491 останній визнав, що стороною генерального договору про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22 є Одеська міська рада в особі Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя, у зв’язку з чим наявні підстави вважати, що останні діяли з позивачем спільно та повинні нести спільну відповідальність за неналежне виконання договірних зобов’язань.

Висновок місцевого господарського суду про невідповідність законодавству заявленої в інтересах Державного підприємства „Український державний науково-дослідний інститут проектування міст „Діпромісто” позовної вимоги про спонукання співвідповідачів вчинити дії на користь останнього, скаржник вважає необґрунтованим та зауважує на тій обставині, що внаслідок невиконання Управлінням інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради передбачених пунктом 2.2.2 договору від 14.05.2004р. № 620-02/1-2004р. зобов’язань в частині передачі вихідних даних дослідному інституту зупинено виготовлення детального плану території, у зв’язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеська будівельна компанія „Вікоіл” позбавлене можливості отримати право на забудову земельної ділянки та реалізувати свої права, обумовлені генеральним договором про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22.

Крім того, мотивуючи довід апеляційної скарги тою обставиною, що за змістом пункту 3.1.2 генерального договору про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22 передбачено можливість затвердження ескізного проекту забудови території до моменту затвердження детального плану території берегових схилів, скаржник зауважив на тій обставині, що місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про ненастання строку виконання зобов’язань Управлінням інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради по третьому етапу генерального договору про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22.

Посилаючись на порушення місцевим господарським судом положень статті 69 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначає, що розгляд даної справи тривав понад встановлений законом строк.

Одеська міська рада, Державне підприємство „Український державний науково-дослідний інститут проектування міст „Діпромісто” надало відзиви на апеляційну скаргу, в яких просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська будівельна компанія „Вікоіл” висловився за задоволення апеляційної скарги, представники Державного підприємства „Український державний науково-дослідний інститут проектування міст „Діпромісто”, Одеської міської ради просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради відзив на апеляційну скаргу не надало, в судове засідання апеляційної інстанції своїх представників не направило, про причини неприбуття суд не повідомило. Враховуючи те, що сторона про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі її представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеська будівельна компанія „Вікоіл” (далі по тексту – позивач) пред’явлено позов про:

- зобов’язання Одеської міської ради (далі по тексту – Рада), Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради (далі по тексту – Управління) надати Державному підприємству „Український державний науково-дослідний інститут проектування міст „Діпромісто” (далі по тексту – Інститут) через Управління матеріали земельного кадастру на територію берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в місті Одесі, зокрема, координати вершин полігону земельної ділянки, назву юридичної особи-власника або землекористувача, адресу ділянки, її цільове призначення;

- зобов’язання Інституту розробити детальний план території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в місті Одесі і передати його позивачу;

- зобов’язання Ради та Управління затвердити у встановленому порядку проектну документацію (ескізний проект) забудови території, виготовлену паралельно з розробкою детального плану території та у відповідності до нього.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі ухиляються від виконання зобов’язань, передбачених умовами:

- генерального договору про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22, укладеного позивачем з Радою,

- договору на виконання містобудівної документації від 14.05.2004р. № 620-02/1-2004р., укладеного позивачем, Радою і Інститутом.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська будівельна компанія „Вікоіл” згідно їх остаточної редакції, місцевий господарський суд встановив, що 02.04.2004р. був укладений генеральний договір про спільну інвестиційну діяльність № 22 (далі по тексту - інвестиційний договір) (т. 1 а.с. 6-9), предметом регулювання якого з урахуванням змін, внесених додатковими угодами від 05.04.2004р., від 14.09.2004р. (Том 1 а.с. 10-11), є відносини позивача (інвестора) і Одеської міської ради з приводу спільної діяльності з метою створення умов для забудови території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в м. Одесі.

Відповідно до умов названого договору сторони погодили поетапне виконання зобов’язань за договором (пункт 1.1), погодили розмір внесків учасників, порядок їх внесення (розділ ІІ), а також коло обов’язків та прав кожної з сторін (розділ ІV).

14.05.2004р. Державне підприємство „Український державний науково-дослідний інститут проектування міст „Діпромісто” як виконавець, Одеська міська рада через Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради та позивач як замовники уклали договір на виконання містобудівної документації № 620-02/1-2004р. (далі по тексту - договір про виготовлення містобудівної документації) (Том 1 а.с. 12-16), предметом регулювання якого стали відносини з приводу виготовлення Інститутом і передачі замовникам містобудівної документації, а саме – детального плану території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в м. Одесі.

Уклавши 11.05.2006р. додаткову угоду до названого договору № 1-2006 (Том 1 а.с. 19-20) сторони погодили загальну вартість робіт за договором – 484 530,00 грн. з урахуванням ПДВ та підтвердили факт оплати за договором 119 451,20 грн.

Згідно додатку № 1 до договору про виготовлення містобудівної документації (Том 1 а.с. 23) сторони погодили календарний план виконання робіт.

Листом від 27.07.2006р. № 3-1047 (Том 1 а.с. 24) Інститут повідомив Управління та позивача про необхідність надати матеріали земельного кадастру на територію, що проектується, для прийняття проектних рішень.

Листом від 27.11.2006р. № 3-1724 (Том 1 а.с. 112) Інститут повідомив Управління та позивача про відсутність можливості подальшої розробки детального плану території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в м. Одесі у зв’язку із невиконанням вимог, викладених у попередньо надісланому листі від 27.07.2006р. № 3-1047.

Листом від 19.04.2007р. № 3-664 (Том 1 а.с. 114) Інститут повідомив Управління та позивача про зупинення виконання робіт по Детальному плану території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в м. Одесі до офіційної передачі замовниками узгоджених проектів по забудові території та даних земельного кадастру.

Наведені обставини сторонами не заперечуються, спір між ними з цього приводу відсутній.

За наслідками встановлення фактичних обставин справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

На підставі частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України кредитор наділений правом вимоги у будь-який час виконання боржником обов’язку, строк виконання якого не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Зазначене право кредитора кореспондується з обов’язком боржника виконати обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення цієї вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до пунктів 2.1.2, 4.1.2 інвестиційного договору Одеська міська рада зобов’язалась підготувати та передати вихідні дані та іншу документацію, необхідні для розробки детального плану берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в м. Одесі.

Відповідно до пункту 1.1 названого договору Рада зобов’язалась затвердити у встановленому порядку проектну документацію (ескізний проект) забудови території від вулиці Адмірала Азарова до провулку Купального в місті Одесі, виготовлену паралельно з розробкою детального плану території та у відповідності до нього.

Оскільки кінцевий термін виконання зобов’язань сторін у названому договорі оговорений не був, правових підстав вважати, що строк виконання Радою зобов’язань за цим договором закінчився, немає.

Факт надіслання Інститутом на адресу позивача і Управління листів від 27.07.2006р. № 3-1047, 27.11.2006р. № 3-1724, від 19.04.2007р. № 3-664 з повідомленням про необхідність надання даних, необхідних для розробки Детального плану території, з урахуванням суб’єктного складу даних відносин, не може розглядатися як доказ пред’явлення позивачем вимоги про виконання Радою зобов’язань за інвестиційним договором.

Враховуючи наведене й ту обставину, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Одеської міської ради із вимогою про виконання зобов’язань за інвестиційним договором, колегія суддів доходить висновку проте, що місцевий господарський суд обґрунтовано залишив без задоволення позовні вимоги про спонукання Ради виконати умови інвестиційного договору шляхом надання Інституту певних документів та затвердження у встановленому порядку проектної документації.

Аналогічного змісту позовні вимоги про спонукання Ради виконати умови договору на виконання містобудівної документації від 14.05.2004р. № 620-02/1-2004р., а також спонукання Управління виконати умови інвестиційного договору, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно частин 1, 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу положень статті 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

З урахуванням наведених норм колегія суддів погоджується з умовиводом місцевого господарського суду про те, що зобов’язання, які бере на себе юридична особа за договором, укладеним від власного імені, не можуть створювати ніяких обов’язків для інших осіб.

Зміст генерального договору про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22 свідчить про те, що останній укладався позивачем з Одеською міською радою, від імені якої діяв начальник Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради.

Зазначена обставина, підтверджується наявним в матеріалах справи листом Одеського міського голови від 08.12.2004р. № 03-10/2491, згідно якого останній визнав, що стороною договору про спільну інвестиційну діяльність від 02.04.2004р. № 22 є Одеська міська рада в особі Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради.

Зміст договору на виконання містобудівної документації від 14.05.2004р. № 620-02/1-2004р. свідчить про те, що останній укладався позивачем, Інститутом та Одеською міською радою через Управління інженерного захисту території міста й розвитку узбережжя Одеської міської ради.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що укладаючи означений договір Управління діяло від імені та в інтересах Ради, враховуючи те, що змістом договору ця обставина не підтверджується, підстави вважати Раду стороною цього договору відсутні.

При таких обставинах позивач позбавлений правових підстав ставити питання про спонукання Ради виконати умови договору на виконання містобудівної документації від 14.05.2004р. № 620-02/1-2004р., а Управління - виконати умови інвестиційного договору.

Відносно позовних вимог про зобов’язання Інституту розробити детальний план території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в місті Одесі і передати його позивачу згідно договору про виготовлення містобудівної документації, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до умов названого договору Інститут зобов’язався виготовити та передати позивачу і Управлінню детальний план території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в м. Одесі (пункт 1.1).

Втім згідно пункту 2.1.1 договору обов’язок Інституту приступити до виконання робіт за договором наступає не раніше і при умові отримання від замовників необхідних вихідних даних та сплати першого авансового платежу.

Відповідно до пунктів 2.2.1, 2.2.2 договору обов’язок підготувати та передати позивачу вихідні дані та іншу документацію, необхідну для проведення топографічної зйомки берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в м. Одесі та розробки детального плану території, покладено на Управління.

Згідно положень Цивільного кодексу України про підряд на проектні та пошукові роботи за таким договором замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. (частина 1 статті 888); підрядчик зобов’язаний виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що Інститут як сторона за договором про виконання містобудівної документації неодноразово звертався до замовників з проханням надати вихідні дані для прийняття проектних рішень.

Докази одержання Інститутом вихідних даних, витребуваних у замовників, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене колегія суддів доходить висновку про те, що місцевий господарський суд обґрунтовано залишив без задоволення позовні вимоги в частині спонукання Інституту виконати умови договору про виконання містобудівної документації шляхом виготовлення та передачі детального плану території берегових схилів від пляжу „Лонжерон” до курорту „Аркадія” в місті Одесі.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і тому їх належить залишити поза увагою.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України позивачами є підприємства та організації, що подали позов про захист свого порушеного чи оспореного права або охоронюваного законом інтересу. Юридична заінтересованість позивача у судовому процесі зобов’язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту суб’єктивну обставину, що його права порушені і на відповідача має бути покладено відповідальність на передбачених законом підставах.

То ж, враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду доходить висновку про те, що рішення місцевого господарського суду постановлено при повному з’ясуванні обставин справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 22.01.2008р. у справі № 13/191 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська будівельна компанія „Вікоіл” – без задоволення.

Справу № 13/191 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили

Головуючий суддя                                                                      Гарник Л.Л.

Судді

31.03.08 (відправлено)