ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.

№ 2-29/5017.1-2007(2-26/9601-2005)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю “Парус”

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 року

у справі

№2-29/5017.1-2007

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Парус” (надалі –товариство)

до

1.Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради

2. Сімферопольської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1.          Виконавчий комітет Сімферопольської міської ради

2.          Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю

3.          Товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма “Ескада”

про

визнання права власності

В судовому засіданні взяв участь представник третьої особи-3: Попкова Е.А. –за дов. від 03.07.07;

Представники позивача, відповідачів та інших третіх осіб у судове засідання не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Парус" у червні 2005 року заявлений позов до Представництва Фонду майна Автономної Республіки Крим, Сімферопольської міської ради про визнання права власності на приміщення кафе: літ. "Б" площею 69 кв.м, літ. "В" –310 кв.м, літ "Г" –2,4 кв.м,

доповідач: Добролюбова Т.В.

що розташовані у місті Сімферополі, пр. Кірова, 18. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на те, що спірне майно придбане у відповідача за договором купівлі-продажу від 05.05.1996 №11, на підставі якого ним отримано свідоцтво про право власності від 04.07.1996. Товариство також зазначало, що рішенням Сімферопольської міської Ради від 25.06.1999 за ним, на умовах оренди, закріплено земельну ділянку під розміщення літнього кафе та отримано дозвіл на проведення робіт з його реконструкції. Вказаний об‘єкт 14.05.01 прийнято в експлуатацію, про що складено відповідний акт. З огляду на це, позивач просить визнати за ним право власності на об‘єкти, які виникли внаслідок реконструкції будівлі.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.06.2005, ухваленою суддею Проніною О.Л., Представництво Фонду майна Автономної Республіки Крим замінено його правонаступником –Фондом комунального майна Автономної Республіки Крим Сімферопольської міської ради та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконком Сімферопольської міської ради та Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.07.05, ухваленим суддею Проніною О.Л., позовні вимоги задоволено. Вмотивовуючи рішення суд дійшов висновку, що павільйон-кафе має ознаки капітальної будівлі і є нерухомим майном, тобто зазначений об'єкт є новоствореною річчю, на яку позивач набув право власності відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Добролюбової Т.В. –головуючого, Гоголь Т.Г., Продаєвич Л.В., постановою від 22.02.07, перевірене рішення місцевого суду скасував. Матеріали справи скерував для нового розгляду до господарського суду Автономної Республіки Крим. Постанова суду вмотивована тим, що прийняте у справі рішення стосується прав та інтересів ТОВ «Фірми «ЕСКАДА», яке не було залучене до участі у справі, що є підставою для скасування судового рішення на підставі пункту 3 статті 11110 Господарського процесуального кодексу України.

До розгляду справи по суті Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «ЕСКАДА» заявлено клопотання про призначення у справі судової будівельно –технічної експертизи, для з‘ясування обставин, які мають суттєве значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки та техніки.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.07.07, ухваленою суддею Башилашвілі О.І., провадження у справі зупинено через призначення у справі судової будівельно –технічної експертизи, проведення якої доручено експертам Кримського науково –дослідного інституту судових експертиз. Суд обґрунтовував ухвалу частиною 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Видашенко Т.С. –головуючого, Заплава Л.М., Антонової І.В., постановою від 10.10.07, перевірену ухвалу від 16.07.07 залишив без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Парус»- без задоволення. Апеляційний суд вмотивовуючи постанову дійшов висновку про правомірність зупинення провадження у справі через призначення судової будівельно –технічної експертизи. При цьому, суд посилався на приписи статей 41, 65, 79 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Парус” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу та постанову у справі скасувати, а матеріали справи –передати для розгляду по суті до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами попередніх інстанцій приписів статей 8, 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статей 43, 41, 77 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вважає, що місцевим судом порушені також вимоги статті 65 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, позивач не був повідомлений про призначення розгляду справи на 16.07.07, судове засідання не відкладалось. На думку заявника, розгляд питання про призначення судової

експертизи за відсутності його представника, позбавило можливості запропонувати суду питання, що повинні бути роз‘ясненні під час проведення експертизи.

Від Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю, Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Ескада”, Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради відзивів на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., пояснення представника третьої особи, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів процесуального законодавства, відзначає наступне.

Згідно з приписами статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Тобто експертиза призначається, коли для вирішення справи необхідні специфічні знання в певній галузі. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз’яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Тобто, призначення судової експертизи є правом господарського суду, яке він використовує для роз’яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань. Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд Автономної Республіки Крим ухвалою від 16.07.07 провадження у справі зупинив у зв’язку з призначенням у справі судової будівельно –технічної експертизи. Статтею 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 12 Закону України “Про судоустрій України ”, згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Таким чином,

реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону. Господарський процесуальний кодекс України містить виключний перелік імперативних норм про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному та касаційному порядку. Приписами статті 41 Господарського процесуального кодексу України, якими регулюється порядок призначення і проведення судової експертизи, не передбачено можливості оскарження ухвали суду прийнятої з цього питання. З огляду на це, ухвала місцевого суду в частині призначення судової будівельно–технічної експертизи судом касаційної інстанції не переглядається. Відповідно до приписів статті 79 Господарського процесуального кодексу України призначення судом експертизи є підставою зупинення провадження у справі. Про зупинення провадження у справі виноситься ухвала. Отже, зупиняючи провадження у даній справі, на час проведення експертизи, суд першої інстанції вчинив дії відповідно до наданих йому повноважень, тому, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам процесуального законодавства. Не знайшли документального підтвердження і доводи скаржника про неналежне повідомлення його судом першої інстанції про призначення розгляду справи на 16.07.07. З відбитку штампу на звороті ухвали від 25.06.07 (104 аркуш 2 том справи) про прийняття справи до провадження та призначення її на 16.07.07, вбачається про відправлення її сторонам у справі 02.07.07. Таким чином, місцевий суд не мав підстав для відкладення розгляду справи, оскільки ухвала завчасно скеровувалась скаржникові. Крім того в цей день рішення по суті не приймалося, а була призначена експертиза. Не може бути підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду і довід скаржника про порушення права позивача на формування питань для експертизи, оскільки таке право може бути реалізоване шляхом звернення з клопотанням про внесення до ухвали про призначення експертизи додаткових питань, що виносяться на вирішення експерта, клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи. Відтак, доводи заявника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права спростовуються викладеним.

З огляду на зазначене, колегія суддів визнає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з дотриманням норм процесуального права, у зв’язку з чим залишається без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.10.07 у справі №2-29/5017.1-2007 залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Парус” залишити без задоволення.

Головуючий, суддя                                                   Т.Добролюбова

Судді                                                             Т.Гоголь

В.Швець