ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 р.

№ Б-13/8

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Мамонтової О.М.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

арбітражного керуючого, ліквідатора боржника Саєвич Наталії Анатоліївни

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду

від 01 жовтня 2007 року

у справі

господарського суду

№ Б-13/8

Івано-Франківської області

за заявою

Управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі

до

ЗАПТ "Коломийське РБУ-4"

про

банкрутство,

Голова Комітету кредиторів

Жураківська О.М. –представник ОДПІ в Коломийському районі

за участю представників сторін:

УПФУ в Коломийському районі –Яневич О.М. (посв. № 76),

арбітражний керуючий Саєвич Н. А.

Івано-Франківський обласний відділ з питань банкрутства - Мартинюк Ю.І.,

встановив:

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2005р. за заявою УПФУ в Коломийському районі порушено провадження у справі про банкрутство ЗАПТ "Коломийське РБУ-4", яке здійснювалось за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закону).

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 03.02.2005 р. ЗАПТ "Коломийське РБУ-4" визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Тарновецького В.В.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2005р. затверджено мирову угоду між ініціюючим кредитором та боржником.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 10.03.2006р. мирову угод розірвано, провадження у справі поновлено.

Оголошення про порушення провадження у справі опубліковано в газеті "Голос України" від 14.04.2006 р. № 59.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 17.04.2006р. припинено повноваження ліквідатора Тарновецького В.В., ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Саєвич Н.А.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2006р. затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів на загальну суму 100893,00 грн.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2006 р. ЗАПТ "Коломийське РБУ-4" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 6 місяців, який ухвалою від 23.04.2007 р. продовженого до 01.07.2007 р.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2007р. (суддя Шкіндер П.А.) в задоволенні скарг виконавчого директора ЗАПТ "Коломийське РБУ-4" Тарновецького Т.Д. та комітету кредиторів боржника на дії ліквідатора Саєвич Н.А. відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.10.2007 р. (колегія суддів у складі: Мирутенко О.Л. –головуючий, Гнатюк Г.М., Кравчук Н.М.) ухвалу господарського суду від 05.06.2007 р. скасовано повністю. Постановлено нове рішення, яким скаргу комітету кредиторів задоволено. Визнано незаконними дії арбітражного керуючого Саєвич Н.А. під час виконання нею повноважень ліквідатора ЗАПТ "Коломийське РБУ-4".

У касаційній скарзі арбітражний керуючий Саєвич Н.А. просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.10.2007 р. скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції від 05.06.2007 р. В обґрунтування посилається на невідповідність оскаржуваної постанови апеляційної інстанції нормам матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального, права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

При вирішенні питань процесуального характеру під час розгляду справ про банкрутство господарські суди повинні виходити з того, що згідно з вимогами ст.4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство в порядку провадження, передбаченому ГПК України, з урахуванням особливостей встановлених Законом України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Відповідно до вимог ч.4 ст.25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон), дії ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута, особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів, особою, яка посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Виходячи з вимог ст.3-1 Закону за результатами розгляду скарги на дії ліквідатора господарський суд виносить ухвалу, в якій, або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає дії ліквідатора неправомірними, а виконання ліквідатором обов'язків неналежним, або визнає доводи заявника безпідставними і скаргу відхиляє.

Комітет кредиторів та виконавчий директор ЗАПТ "Коломийське ремонтно-будівельне управління № 4" звернулися до суду із скаргою на дії ліквідатора Саєвич Н., вказуючи на те, що ліквідатор всупереч інтересів кредиторів та боржника, ігноруючи рішення комітету кредиторів здійснила продаж всього нерухомого майна боржника, вартість якого значно перевищує розмір кредиторський вимог.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволення скарг на дії ліквідатора Саєвич Н.А., виходив з того, що продаж майна боржника було проведена ліквідатором з дотриманням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема, подано оголошення в газеті "Голос України", був проведений аукціон, що підтверджується протоколами № 1, № 2 від 29.05.2007 р.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу господарського суду першої інстанції, виходив з того, що ліквідатором Саєвич Н.А. було грубо порушено вимоги ч. 1 ст. 30 Закону в частині невиконання рішення комітету кредиторів ЗАПТ "Коломийське РБУ-4" щодо встановленого порядку продажу майна та здійснено реалізацію активів боржника на суму, яка значно перевищує визнані вимоги кредиторів згідно реєстру кредиторів.

Крім того зазначено, що апеляційним судом не прийнято до розгляду вимоги про заборону Філії ДГУ Агентства з питань банкрутства в Івано-Франківській області проводити публічну торги з продажу майна банкрута, призначені на 29.05.2007 р., та вимоги щодо припинення повноважень ліквідатора як такі, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За приписами частин 2, 3, 10 статті 30 Закону визначено особливості відчуження майна підприємства-банкрута в ході ліквідаційної процедури, які полягають у тому, що порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон) . Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію". Продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Відповідно до частини 8 статті 16 Закону до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про надання згоди на укладення арбітражним керуючим значних угод боржника та припинення повноважень арбітражного керуючого.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону з дня свого призначення ліквідатор заявляє в установленому порядку запереченнях по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

А за приписами статті 31 Закону кошти, одержані від продажу майна банкрута спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку , встановленому цією статтею, зокрема, у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою, вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати та прирівняних до неї платежів, витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство, витрати на оплату праці арбітражних керуючих, у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника.

Отже, законодавством про банкрутство передбачено повноваження ліквідатора по реалізації майна банкрута не тільки для задоволення конкурсних вимог кредиторів, які виникли до моменту порушення провадження у справі про банкрутство, але й ряду поточних та привілейованих вимог, якими доповнюється реєстр вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури . Також законодавець зобов'язує ліквідатора проводити ліквідацію майна боржника шляхом конкурсу (аукціону) у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута відповідно до порядку регламентованого Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію". Відтак, рішення комітету кредиторів, які визначають іншу процедуру реалізації майна боржника, ніж конкурс (аукціон) не можуть прийматися до уваги як такі, що суперечать спеціальному правовому регулюванню.

Матеріалами справи підтверджується порушення провадження у справі про банкрутство боржника ухвалою суду 20.01.2005року, як такого, що припинив господарську діяльність відповідно до статті 52 Закону (том1, а.с. 1), після призначення арбітражного керуючого Саєвич Н.І. ліквідатором боржника на її клопотання судом було призначено аудиторську перевірку боржника за наслідком якої виявлено у нього значні майнові активи, внаслідок чого суд перейшов до загальної процедури провадження у справі про банкрутство (том 1, а.с. 172-181).

Як встановлено судами, на засіданні комітету кредиторів банкрута від 03.04.2007 р. було розглянуто заяву підприємця Малярчука Р.Д. щодо придбання ним нерухомого майна боржника, яке знаходиться в смт. Гвіздець Коломийського району. За результатами розгляду прийнято рішення (оформлене протоколом № 2) "продати підприємцю Малярчуку Р.Д. нерухоме майно Гвіздецької майстерської дільниці, загальною площею 688,7 м. кв., по експертній оцінці загальною вартістю 119 860 грн. (без ПДВ" (а.с. 21-22 том 2), а згідно рішення комітету кредиторів від 24.04.2007 (протокол № 3), ліквідатора зобов'язано не пізніше 04.05.2007 р. укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна Гвіздецької майстерської дільниці з підприємцем Малярчуком Р.Д.

Судами встановлено, що ліквідатором Саєвич Н.А., рішення комітету кредиторів були не було виконано, а передано майно боржника для реалізації з публічних торгів та 29.05.2007 року філією Державної госпрозрахункової установи Агентство з питань банкрутства були проведені публічні торги, на яких здійснено продаж всього нерухомого майна боржника, загальною вартістю 225027,00 грн., тобто на суму, що значно перевищує розмір конкурсних кредиторських вимог згідно реєстру вимог кредиторів, які складали 97751грн.(том 1, а.с.193-194).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ліквідатором здійснено реалізацію майна боржника, яка перевищує необхідність коштів на задоволення вимог кредиторів, у зв'язку з чим порушено баланс інтересів кредиторів та боржника, а тому дії ліквідатора є незаконними.

Колегія суддів Вищого господарського суду не погоджується з такими висновками апеляційної інстанції, оскільки вони зроблені без аналізу необхідних витрат ліквідатора для задоволення ним інших вимог кредиторів, передбачених в ході провадження у справі про банкрутство, які включаються до реєстру вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури відповідно до статей 25, 31 Закону. При цьому колегія суддів зазначає, що судами як першої, так апеляційної інстанції не досліджено в повній мірі розміру грошових вимог кредиторів, якими належить доповнити реєстр вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури та на задоволення яких ліквідатор повинен був реалізувати майно боржника в ліквідаційній процедурі. Відтак, висновки про реалізацію майна боржника з перевищенням необхідних витрат на задоволення вимог кредиторів у справі є передчасними.

З огляду на викладене ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанції не можна вважати такими, що відповідають Постанові Пленуму Верховного суду України від 29.12.1976 №11"Про судове рішення", за якою рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного ухвалені судові рішення за скаргою на дії ліквідатора слід скасувати, направивши її для розгляду в цій частині до господарського суду першої інстанції.

Доводи скаржника про те, що Наказом Державного департаменту з питань банкрутства від 05.12.2007 р. № 101 анульовано ліцензію серії АВ № 307387 на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих, видану Саєвич Наталії Анатоліївни -04.04.2007 Державним департаментом з питань банкрутства колегією суддів вважаються необґрунтованими як такі, що не спростовують висновків касаційного суду про неповноту дослідження судами обставин справи.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу арбітражного керуючого, ліквідатора боржника Саєвич Наталії Анатоліївни задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2007 року та ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2007 скасувати, справу № Б-13/8 направити для нового розгляду до господарського суду Івано-Франківської області за скаргою на дії ліквідатора Саєвич Н.І. на стадії ліквідаційної процедури.

Головуючий М.І. Хандурін

Судді                                                                                  О.М. Мамонтова

О.С. Удовиченко