СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

02 квітня 2008 року

Справа № 2-7/324-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Фенько Т.П.,

Маслової З.Д.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комунгосп" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 11.02.2008 у справі № 2-7/324-2008,

за позовом           Орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" (вул. Гайдара, 3-а, м.Сімферополь, 95000)

в особі Феодосійської філії орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" (вул. Гарнаєва, 67-а, м.Феодосія, 98100)

до          Комунального підприємства "Комунгосп" (вул. Мічуріна, 3, м.Судак, 98000)

про спонукання до укладення договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 11.02.2008 у справі № 2-7/324-2008 задоволено позов Орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" в особі Феодосійської філії орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" до Комунального підприємства "Комунгосп" про спонукання до укладення договору. Комунальне підприємство "Комунгосп" зобов’язано укласти з Орендним підприємством "Кримтеплокомуненерго" в особі Феодосійської філії орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" договір купівлі-продажу теплової енергії № 549/07 від 03.05.2007 у редакції позивача.

Не погодившись з постановленим судовим актом, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, у позові відмовити, посилаючись на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У судове засідання 02.04.2008 представники сторін не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача надійшла телеграма про відкладення слухання справи у зв'язку з зайнятістю представника у іншому судовому процесі.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Вищого господарського суду України від 28.11.2006 у справі № 20-2/015-7/146.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У січні 2007 року Орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго" в особі Феодосійської філії орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Комунгосп", просило спонукати відповідача у п’ятиденний строк з дати набрання рішенням чинності укласти з позивачем договір купівлі-продажу теплової енергії № 549/07 від 01.05.2007 на об’єкти згідно з Додатком № 1 за адресою: вул. Мічуріна,3 у місті Судак у редакції позивача, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від укладення з позивачем договору купівлі-продажу теплової енергії та листом вих. № 791 від 14.11.2007 повернув без підписання вищезгаданий договір і просив розглянути договір у запропонованій ним редакції від 01.11.2007.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вважає його безпідставним з огляду на те, що запропонована позивачем редакція договору суперечить Закону України „Про житлово-комунальні послуги” № 1875-ІV від 24.06.2004 і Правилам надання послуг з центрального опалювання, гарячого і холодного водопостачання і відведення” № 630 від 21.07.2005, а також нормам Цивільного кодексу України.

Оскаржене рішення мотивоване посиланням на загальний порядок укладення господарських договорів та норми спеціального законодавства, яким є Закон України „Про житлово-комунальні послуги” та Закон України „Про теплопостачання”.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про теплопостачання" від 02.06.2005 тепловою енергією є товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Як свідчать матеріали справи, на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Судацької міської ради № 685/15 від 01.03.2007 основні засоби житлового фонду м. Судака з балансу Комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна дільниця" передано на баланс Комунального підприємства „Комунгосп" з 01.05.2007 (а.с. 8).

Позивач листом № 2211 від 06.08.2007 надіслав на адресу відповідача - нового балансоутримувача житлового фонду м. Судака договір купівлі-продажу теплової енергії № 549/07 від 01.05.2007 з проханням підписати та скріпити печаткою вищезгаданий договір.

Відповідно до статті 181 Господарського процесуального кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У порушення зазначеної норми закону відповідач повернув проект договору позивачеві та, одночасно, запропонував нову редакцію угоди.

Згідно зі статтею 1 Закону України „Про теплопостачання" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) є власником відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами.

Згідно зі статтею 29 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Статтею 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виробник - це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Пунктом 4.1 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року № 60 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року № 541/10821 передбачено, що виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення може бути виробник зазначених послуг, виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків чи інший суб'єкт господарювання, з яким дійшли домовленості про надання таких послуг та який відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач та його філії є виробниками житлово-комунальних послуг з централізованого опалення.

Доводи відповідача про те, що між позивачем та мешканцями житлових будинків фактично склалися договірні відносини і укладення договору між позивачем та відповідачем не вимагається, не можуть бути прийняті до уваги, як такі, що не ґрунтуються на законі.

Також безпідставними є доводи Комунального підприємства "Комунгосп" стосовно того, що позивач фактично діями підтвердив прийняття договору в редакції відповідача.

Судом встановлено, що до направлення у листопаді 2007 року відповідачем проекту договору позивачу, відповідач на фактичне виконання передбаченого пункту 3.2.17 договору в редакції позивача обов'язку Покупця теплової енергії, надав позивачу на підписання та узгодження 128 екземплярів актів готовності внутрішньобудинкових мереж опалення та паспортів технічного стану будинків.

Одночасно до направлення відповідачем своєї пропозиції укласти договір позивач почав подачу теплової енергії на об'єкти, що перебувають на балансі відповідача.

Отже, між сторонами фактично виникли договірні відносини з часу прийняття відповідачем об'єктів на баланс (01.05.2007), у зв'язку з чим судова колегія вважає правомірним прийняття позивачем оплати від мешканців опалювальних будинків з цього часу.

Враховуючи вищенаведене висновок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комунгосп" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.02.2008 у справі № 2-7/324-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                Т.П. Фенько

З.Д. Маслова