ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.

№ 24/381-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

ТОВ "СП МДМ"

на постанову

господарського суду м.Києва від 17.07.2007

у справі

господарського суду

№ 24/381-б

м.Києва

за заявою (боржника)

ТОВ "Українсько-Ізраїльське підприємство "ДБС Груп"

про

визнання банкрутом

за участю представників сторін:

не заявились

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 17.07.2007 року у справі № 24/381-б ( суддя Смілянець В.В.) ТОВ "Українсько-Ізраїльське підприємство "ДБС Груп" визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура на підставі ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", обов'язки ліквідатора покладені на голову ліквідаційної комісії Петренка А.С.

Не погоджуючись з постановою господарського суду від 17.07.2007 року, ТОВ "СП МДМ" звернулось до Вищого господарського суду з касаційною скаргою, згідно якої просить скасувати постанову та припинити провадження у справі, посилаючись на порушення з боку господарського суду вимог матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку постанову господарського суду, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого:

Відповідно до вимог ст. 107 ГПК України сторони у справі мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та на постанову апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов'язків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2007 року порушено провадження у справі № 24/381-б про банкрутство ТОВ "Українсько-Ізраїльське підприємство "ДБС Груп" за правилами ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до вимог ч.1 ст.51 Закону якщо вартості майна боржника –юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор ( ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Постанова господарського суду міста Києва від 17.07.2007 про визнання боржника банкрутом, в порядку ст.51 Закону, мотивована тим, що на зборах учасників ТОВ "Українсько-Ізраїльське підприємство "ДБС Груп" було прийнято рішення про ліквідацію підприємства та призначення ліквідаційної комісії. Ліквідаційною комісією було встановлено, що у підприємства відсутні будь-які активи для погашення кредиторської заборгованості. Господарський суд, розглянувши матеріали справи та розглянувши надані боржником документи, визнав боржника банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру за правилами ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що вказана постанова місцевого господарського суду прийнята з порушенням вимог процесуального та матеріального права, Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" тому підлягає скасуванню, виходячи з такого:

Відповідно до вимог ч.4, ст.105 ЦК України комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації , в яких публікуються відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі, у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягнення мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно з вимогами ч.3 ст.110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.60 Господарського кодексу України, яка регулює загальний порядок ліквідації суб'єкта господарювання, ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що тільки після оцінки вартості наявного майна боржника, в порядку ст.60 Господарського кодексу України, публікації оголошення в порядку ст. 105 ЦК України для виявлення кредиторів, повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства та складання проміжного ліквідаційного балансу, після закінчення строку, який передбачений ч. 4 ст. 105 ЦК України, можливе з'ясувати питання про повний обсяг кредиторської заборгованості та про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів а також , можливе звернення до господарського суду, після закінчення строку, який передбачений ст.105 ЦК України , з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , яка передбачає спрощену процедуру банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви Голови ліквідаційної комісії про порушення справи про банкрутство не доданий проміжний ліквідаційний баланс, складений відповідно до вимог ч.1 ст.111 ЦК України, та відсутні посилання на факти: здійснення оцінки наявного майна боржника, повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства у встановленому законодавством порядку, а також відсутні докази розміщення в друкованих засобах масової інформації повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї в порядку ч. 4 ст. 105 ЦК України, які необхідні для з'ясування наявності чи відсутності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство за правилами ст.51 Закону , вказані обставини, виходячи з вимог Закону, повинні бути в наявності та з'ясовані на момент порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою, що судом першої інстанції при винесенні постанови зроблено не було.

Крім того, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку, звернення з заявою про порушення справи про банкрутство та порушення провадження за спрощеною процедурою, яку регулює ст.51 Закону, можливе лише після закінчення строку, який передбачений ч.4 ст.105 ЦК України. Справа про банкрутство ТОВ "Українсько-Ізраїльське підприємство "ДБС Груп" порушена неправомірно , без належного з'ясування кола кредиторів боржника, без дотримання строків, які передбачені ч.4, ст.105 ЦК України та встановлення відповідно до вимог норм ЦК України та Господарського Кодексу України того факту, що вартості майна боржника, щодо якого власником прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, в зв'язку з чим у господарського суду були відсутні правові підстави для продовження процедури банкрутства та визнання боржника банкрутом за спрощеною процедурою, яка передбачена ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю"СП МДМ" задовольнити частково.

Постанову господарського суду міста Києва від 17.07.2007 у справі № 24/381-б скасувати.

Справу направити до господарського суду міста Києва на розгляд.

Головуючий           І.Ю. Панова

Судді                                                                                  А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич