ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 12/596/07
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:
судді: Колоколова
суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.
секретарі судового засідання: Бухтіяровій
участю представників сторін:
Светликов Д.Ю. (довіреність
№ 2 від 25.07.2007 року)
відповідача: ОСОБА_1
(довіреність № 05/01/08 від 08.01.2008 року)
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2
рішення
господарського суду Миколаївської області від „11” грудня 2007 року

по
справі № 12/596/07

за
позовом Закритого
акціонерного товариства „Магазин № 113”, м. Миколаїв

до
Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2, м. Миколаїв

про стягнення 46 392,29 грн.

В С Т А Н О В И В :

В
жовтні 2007 року Закрите акціонерне товариство „Магазин № 113” (далі по тексту
-позивач) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною
заявою до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту -відповідач) про
стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 42 000 грн. за період з
06.04.2007 року по 05.09.2007 року, пені в сумі 1 674,78 грн. за період з
06.04.2007 року по 05.09.2007 року, заборгованості по сплаті за спожиту
електроенергію в сумі 2 717,51 грн. в період з 19.07.2007 року по 11.09.2007
року. Крім того, позивач просив зобов'язати відповідача надати документи, які
підтверджують відповідність переобладнаного приміщення будівельним, санітарним
і протипожежним вимогам.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення укладеного між сторонами
договору оренди свої зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати не
виконав, у зв'язку з чим і утворилася вказана вище заборгованість.

Рішенням
господарського суду Миколаївської області від 11.12.2007 року по справі №
12/596/07 (суддя Семенов А.К.) позовні вимоги ЗАТ „Магазин № 113” задоволені в
повному обсязі. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача 42 000 грн. боргу, 1
674,78 грн. пені, 2 717,51 грн. збитків, 548,93 грн. державного мита та витрати
на ІТЗ судового процесу в сумі 118 грн. Зобов'язано ФОП ОСОБА_2 надати позивачу
документи, які підтверджують відповідність переобладнаного приміщення магазину
№ 113 будівельним, санітарним і протипожежним вимогам.

Не
погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ФОП
ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким
договір оренди нежитлових приміщень магазину від 07.12.2007 року, укладеному
між сторонами, визнати недійсним, а провадження у справі припинити за
відсутності предмету спору. Скаржник в своїх доводах та запереченнях
посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи,
не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми
матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим виніс незаконне і
необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

На
думку скаржника, місцевий господарський суд неправомірно та безпідставно провів
усі засідання та виніс оскаржуване рішення за відсутності представника ФОП
ОСОБА_2, чим порушено його основні права, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України та Конституцією України.

Крім
того, за твердженням скаржника, судом не взято до уваги того факту, що
орендовані нежитлові приміщення магазину за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв
Сталінграду,17/2, одночасно були передані позивачем в оренду як відповідачу,
так і третій стороні - ТОВ „Утек-Юг”, що підтверджується відповідним договором
№ 1 від 03.05.2006 року, яке в свою чергу передало цей об'єкт у суборенду іншій
особі -ПП ОСОБА_3, оскільки договір № 1 від 03.05.2006 року був пролонгований
та діє на даний час, то позивач безпідставно та в порушення норм чинного
законодавства уклав з відповідачем договір оренди на вже переданий в оренду
об'єкт, із чого випливає, що такий договір -від 07.12.2006 року підлягає
визнанню недійсним.

Позивачем
надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 без задоволення, а рішення місцевого
господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обгрунтованим,
відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши у судовому
засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим
господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія
дійшла до наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи, 07.12.2006 року між ЗАТ „Магазин № 113”
(Орендодавець) та ПП ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди нежитлових
приміщень магазину, згідно пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар
приймає в тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення магазину,
загальною площею 101,6 кв.м., що розташовані в літ.А-9 за адресою: м. Миколаїв,
пр. Героїв Сталінграду,17/2 (а.с.13-14).

Згідно
з Актом приймання-передачі орендованого майна від 07.12.2006 року, Орендодавець
передав, а Орендар прийняв вказаний вище об'єкт (а.с.18).

Відповідно
до пункту 1.3 Договору, Орендодавець засвідчив, що на момент укладання цього
договору об'єкт оренди не перебуває під арештом чи забороною відчуження, не
перебуває у заставі (в тому числі податковій), не є внеском до статутного фонду
юридичних осіб, судового спору по ньому немає, від третіх осіб він вільний;
відносно нього не укладено будь-яких договорів по відчуженню; він не переданий
іншим особам в оренду, тимчасове чи довічне користування.

Розділом
2 Договору сторонами встановлено умови передачі і повернення об'єкта оренди,
відповідно до яких об'єкт оренди передається сторонами лише по Акту
приймання-передачі, власником об'єкту оренди залишається Орендодавець, а
Орендар користується ним протягом терміну оренди, який встановлено на три роки
з дати підписання Акту приймання передачі, за згодою сторін термін Договору
може бути продовжено.

Орендар
здійснює платежі по орендній платі щомісяця в гривнях шляхом перерахування
грошових коштів до 5 числа кожного місяця на поточний рахунок Орендодавця.
Розмір місячної орендної плати за домовленістю сторін становить 4 000 грн. (в
т.ч. 666,67 грн. -ПДВ). Всі витрати за комунальні послуги, за користування
електроенергією, газом, водою, каналізацією, абонплату за телефон за об'єкт
оренди Орендар сплачує самостійно. Розмір орендної плати є незмінним до
05.05.2007 року та буде переглянутий сторонами (пункти 3.1-3.5 Договору).

Згідно
із Додатковою угодою від 04.05.2007 року до договору оренди нежитлових
приміщень магазину від 07.12.2006 року, сторонами внесено зімни до пункту 3.2
даного Договору, якими збільшено розмір орендної плати з 05.05.2007 року до 7
500 грн. Дана додаткова угода є невід'ємною частиною вказаного Договору та
вступає в силу з моменту її підписання, тобто з 04.05.2007 року (а.с.15).

Розділом
3 Договору встановлені права та обов'язки сторін, зокрема, Орендар зобов'язався
робити поточний ремонт та реконструкцію об'єкту оренди винятково за письмовою
згодою Орендодавця; у встановлені договором терміни, що зазначені в п.п.3.1 та
3.2, вносити платежі по орендній платі (пункти 4.2.3, 4.2.5).

Даний
Договір можу бути розірваний достроково з ініціативи Орендодавця якщо Орендар
систематично не виконує зобов'язань за цим договором, а саме: невнесення
орендної плати у встановлений термін протягом трьох місяців підряд, нецільове
використання об'єкту оренди, передача об'єкту оренди чи його частини в
суборенду без письмової згоди Орендодавця (пункт 5.1.2 Договору).

Пунктом
6.1 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного
договору сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та
цим договором.

За
несвоєчасне перерахування платежів по орендній платі Орендар сплачує
Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за
який проводиться стягнення, від суми заборгованості за кожний день
прострочення. Сплата пені та штрафних санкцій не звільняє винну сторону від
виконання умов даного договору (пункти 6.2, 6.4 Договору).

Відповідно
до пункту 7.8 Договору, договір припиняє дію закінченням строку оренди,
передбаченим договором, за відсутності додаткової угоди сторін про продовження
терміну оренди або при достроковому розірванні цього договору за згодою сторін
або у випадках, передбачених законодавством України.

В
процесі виконання сторонами умов Договору від 07.12.2006 року Орендарем свої
зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати орендної плати виконані
неналежним чином, виставлені рахунки сплачені частково.

07.08.2007
року ЗАТ „Магазин № 113” звернулося до ПП ОСОБА_2 з претензією на суму 43
943,15 грн. про погашення заборгованості по орендній платі та пені за Договором
від 07.12.2006 року, але така претензія залишена відповідачем без задоволення
(а.с.21).

05.09.2007
року сторонами укладено та підписано договір про розірвання договору оренди
нежитлових приміщень, відповідно до умов якого Договір від 07.12.2006 року
розірвано, але його дострокове розірвання не звільняє сторони від виконання
взятих на себе зобов'язань, які виникли між ними в період його дії. Моментом
розірвання Договору від 07.12.2006 року є момент підписання сторонами цього
договору. Орендар зобов'язався повернути об'єкт в триденний строк після
посвідчення цього договору за Актом прийому-передачі та предоставити
Орендодавцю довідки про відсутність заборгованості по комунальним платежам в
строк оренди. Також Орендар гарантував, що на момент передачі позивачу об'єкту
оренди, він відповідає будівельним, санітарним і протипожежним вимогам та
зобов'язався впродовж трьох днів з моменту розірвання договору надати
документальне підтвердження такої відповідності (а.с.16).

Згідно
з Актом приймання-передачі орендованого майна від 05.09.2007 року, Орендар
повернув, а Орендодавець прийняв нежитлові приміщення магазину, загальною
площею 101,6 кв.м., що розташовані в літ.А-9 за адресою: м. Миколаїв, пр.
Героїв Сталінграду,17/2. Між тим, в даному Акті зафіксовано, що Орендарем без
погодження з Орендодавцем самовільно здійснено внутрішнє перепланування
орендованого приміщення. Крім того, такий Акт ПП ОСОБА_2 не підписано (а.с.19).

05.10.2007
року ЗАТ „Магазин № 113” звернулося до ПП ОСОБА_2 з листом, згідно з яким
просило погасити непогашену заборгованість у сумі 46 392,29 грн., з яких борг
по сплаті орендної плати за період з 06.02.2007 року по 05.09.2007 року складає
42 000 грн. (а.с.22) + пеня за цей період в розмірі 1 674,78 грн. (а.с.23) + 2
717,51 грн. заборгованість за спожиту електроенергію (а.с.28-30). Цим же листом
позивач просив відповідача надати документи, що підтверджують відповідність
переобладнаного приміщення будівельним, санітарним та протипожежним вимогам
(а.с.65).

Між
тим, і цей лист з зазначеними вимогами залишений відповідачем без відповіді та
задоволення.

Судова
колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення
позовних вимог ЗАТ „Магазин № 113”, стягнення на його користь з ФОП ОСОБА_2
заборгованість у розмірі 46 392,29 грн. та зобов'язання ФОП ОСОБА_2 надати
позивачу документи, які підтверджують відповідність переобладнаного приміщення
магазину № 113 будівельним, санітарним і протипожежним вимогам та вважає, що
доводи, заперечення і вимоги ФОП ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, є
безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Згідно
із пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Зобов'язання
має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного
кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті
526, 525 Цивільного кодексу України).

Статтею
283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У
користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно
виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не
втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До
відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (пункти 1-2, 6).

Пунктом
3 статті 285 ГК України Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

Згідно
з статтею 759 Цивільного кодексу України, за
договором  найму  (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк.

Таким
чином, ФОП ОСОБА_2 в порушення умов Договору від 07.12.2006 року та
вищезазначених норм чинного законодавства, свої зобов'язання в частині повної
та своєчасної сплати орендної плати належним чином не виконав, а саме
виставлені позивачем рахунки за період з 06.02.2007 року по 05.09.2007 року не
оплатив, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка і підлягає стягненню в
примусовому порядку.

Також
підлягає і стягненню з відповідача його заборгованість по сплаті за спожиту
електроенергію (а.с.28-30), оскільки згідно з пунктом 3.3 Договору від
07.12.2006 року всі витрати за комунальні послуги, за користування
електроенергією, газом, водою, каналізацією, абонплату за телефон за об'єкт
оренди Орендар сплачує самостійно.

Крім
того, як було вище зазначено, відповідно до пункту 6.2 Договору від 07. 12.2006
року, за несвоєчасне перерахування платежів по орендній платі Орендар сплачує
Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за
який проводиться стягнення, від суми заборгованості за кожний день
прострочення.

Законом
України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” №
543/96-ВР від 22.11.1996 року (із змінами та доповненнями) встановлено, що
платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір
пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної облікової ставки Національного
банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (статті 1 та 3
Закону).

Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання
за кожен день прострочення виконання (пункти 1 та 3 статті 549 Цивільного
кодексу України).

На
підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що загальна
непогашена сума заборгованості ФОП ОСОБА_2 перед ЗАТ „Магазин № 113” складає 46
392 грн., з яких борг по сплаті орендної плати за період з 06.02.2007 року по
05.09.2007 року у сумі 42 000 грн. + пеня за цей період в розмірі 1 674,78 грн.
+ 2 717,51 грн. заборгованість за спожиту електроенергію.

Судовою
колегією не приймаються до уваги та відхиляються всі доводи та вимоги скаржника
в частині того, що орендовані нежитлові приміщення магазину за адресою: м.
Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду,17/2, одночасно були передані позивачем в
оренду як відповідачу, так і третій стороні -ТОВ „Утек-Юг”, що підтверджується
відповідним договором № 1 від 03.05.2006 року, яке в свою чергу передало цей
об'єкт у суборенду іншій особі -ПП ОСОБА_3, оскільки договір № 1 від 03.05.2006
року був пролонгований та діє на даний час, то позивач безпідставно та в
порушення норм чинного законодавства уклав з відповідачем договір оренди на вже
переданий в оренду об'єкт, із чого випливає, що такий договір -від 07.12.2006
року підлягає визнанню недійсним, виходячи з такого.

Дійсно,
у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач підтвердив, що
між ним та ТОВ „Утек-Юг” 03.05.2006 року було укладено договір № 1 оренди
приміщення магазину, загальною площею 101,4 кв.м., за адресою: м. Миколаїв, пр.
Героїв Сталінграду,17, але ж на вимогу ТОВ „Утек-Юг” такий договір було
достроково розірвано, що підтверджується листом позивача № 21 від 06.11.2006
року та Актом приймання-передачі від 05.12.2006 року, згідно з яким ТОВ
„Утек-Юг” передало, а ЗАТ „Магазин № 113” прийняло зазначений об'єкт оренди.

Таким
чином, 07.12.2006 року -момент укладання між ЗАТ „Магазин № 113” та ФОП ОСОБА_2
спірного договору оренди, нежитлові приміщення магазину      № 113, розташовані за адресою м.
Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду,17/2 були вільні від третіх осіб, відносно
цього об'єкту не укладено будь-яких договорів по його відчуженню та він не
переданий іншим особам в оренду, у тимчасове чи довічне користування, а тому у
відповідності із ч.1 ст. 761 ЦК України позивач як власник свого майна
скористався своїм правом та передав належне йому майно в оренду відповідачеві.
Отже, договір від 07.12.2006 року з відповідачем був укладений на законних
підставах і будь-які підстави для визнання його недійсним відсутні.

Крім
того, судовою колегією не приймаються і посилання ФОП ОСОБА_2 на те, що він був
позбавлений місцевим господарським судом процесуальних прав, оскільки
матеріалами справи встановлено, що ухвали про призначення розгляду та
відкладення розгляду справи направлено на адресу відповідача та отримано
останнім, що і не заперечується скаржником, із чого випливає, що він знав про
розгляд та слухання справи місцевим господарським судом та у будь-який момент,
у відповідності до ст. 22 ГПК України, міг скористатися своїми процесуальними
правами, але жодного разу до суду не з'явився.

ФОП
ОСОБА_2 ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної
інстанції не надав, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду
апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а
відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не
були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Вищезазначене
повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на
підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та
обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення
позовних вимог.

За
викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду
Миколаївської області від 11.12.2007 року по справі № 12/596/07 відповідає
вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його
скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 -без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105  Господарського                   процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення
господарського суду Миколаївської області від 11.12.2007 року по справі №
12/596/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 -без задоволення.

Постанова
в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає
законної сили з дня її прийняття.

Постанову
апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий
суддя
С.І. Колоколов

Суддя                                                                                          Г.П.
Разюк

Суддя
М.С. Петров