СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

17 березня 2008 року

Справа № 2-25/17106-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Заплава Л.М.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явились

відповідача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Державної житлово-експлуатаційної організації "Масандра" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Копилова О.Ю.) від 22.01.2008 у справі №2-25/17106-2007

за позовом           Національного виробничо-аграрного об'єднання "Масандра" (вул. Мира, 6, смт. Масандра, місто Ялта,98650)

до           Державної житлово-експлуатаційної організації "Масандра" (вул. Стаханівська, 17, смт.Масандра, місто Ялта,98650)

про врегулювання розбіжностей при укладенні договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.01.2008 у справі № 2-25/17106-2007 (суддя Копилова О.Ю.) позов Національного виробничо-аграрного об'єднання "Масандра" до Державної житлово-експлуатаційної організації "Масандра" про врегулювання розбіжностей при укладенні договору задоволено.

Судом прийняті неврегульовані розбіжності, що виникли при укладанні договору між Національним виробничо - аграрним об'єднанням «Масандра»(постачальником) та Державною житлово-експлуатаційною організацією «Масандра»(споживачем) про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання від 24.10.2007 в редакції Національного виробничо - аграрного об'єднання «Масандра».

Судом стягнуто з Державної житлово-експлуатаційної організації «Масандра»на користь позивача 85,00 грн державного мита та 118,00 грн витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що редакція договору, яка запропонована відповідачем, суперечить чинному законодавству України.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати.

Апелянт обґрунтовує свої вимоги тим, що суд всупереч частини 1 статті 43 Господарсько-процесуального кодексу України, прийняв рішення без всебічного, повного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи у їхній сукупності, оскільки судом досліджувався договір від 01.11.2006, а не договір від 09.11.2006.

Розпорядженням Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.03.2008 склад судової колегії змінено, суддю Антонову І.В. замінено на суддю Заплава Л.М.

В судове засідання 17.03.2008 представники сторін не з'явились, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином. Враховуючи, що відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, судова колегія вирішила можливим розглянути спір за відсутністю представників сторін.

Переглянувши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.

24.10.2007 Національним виробничо-аграрним об'єднанням "Масандра" на адресу Державної житлово-експлуатаційної організації "Масандра" була направлена нова редакція договору про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання на 2007-2008 рік з пропозицією його підписати, оскільки 01.11.2007 закінчується строк дії договору про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання від 01.11.2006.

Листом № 661 від 08.11.2007 відповідач направив на адресу позивача договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання від 24.10.2007, протокол розбіжностей до договору від 07.11.2007, додаток № 1 до протоколу розбіжностей, з проханням повернути підписаний та скріплений печаткою протокол розбіжностей від 07.11.2007.

У подальшому позивачем на адресу відповідача 19.11.2007 був направлений протокол узгодження розбіжностей, в результаті чого неврегульованими залишились розбіжності за пунктами 1.1., 3.2.1., 4.2.5., 6.1., 6.3., 7.3.2.. 8.6., 10.4. Договору.

У порядку , передбаченому частиною 5 статті 181 Господарського кодексу України, неврегульовані розбіжності, що виникли при укладенні договору, були передані на розгляд господарського суду.

Судова колегія дослідивши всі обставини справи, дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно прийняті неврегульовані розбіжності, що виникли при укладенні договору між Національним виробничо-аграрним об'єднанням«Масандра»та Державною житлово-експлуатаційною організацією «Масандра»про постачання теплової енергії для опалювання та гарячого водопостачання від 24.10.2007 в редакції постачальника, з наступних підстав.

Стосовно пунктів 1.1. та 4.2.5. Договору в редакції відповідача, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції у тому, що

їх зміст суперечить правовій природі даного договору, оскільки Договір від 24.10.2007 про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, укладається між відповідачем та позивачем, та тягне за собою виникнення, зміну або припинення певних прав чи обов'язків, передбачених самим договором, саме для позивача та відповідача, постачальника та споживача відповідно. В той час в редакції відповідача пункт 1.1 договору передбачає визначення як споживачів за даним договором квартиронаймачів будинків по вул. Винороба Єгорова № 11,13, 27, що, на думку судової колегії, розширює коло контрагентів за оскаржуваним договором, змінює його сутність і одночасно статус відповідача.

Так, пункт 4.2.5 договору в редакції споживача, також, виходить за межі правовідносин позивача та відповідача, передбачених саме умовами договору про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, а є по суті підрядними відносинами за участю третьої особи, які в свою чергу регулюються відповідними нормами чинного законодавства України.

Щодо пунктів 3.2.1, 6.1, 6.З, 7.3.2 в редакції Державної житлово-експлуатаційної організації «Масандра», судова колегія вважає за необхідне зазначити, що виконання відповідачем обов'язку щодо оплати наданої теплової енергії за оскаржуваним договором не може ставитись у залежність від надходження коштів від квартиронаймачів, оскільки, по-перше, квартиронаймачі будинків по вул.. Винороба Єгорова № 11, 13, 27 не є стороною даного договору, а, по-друге, зазначені пункти не відповідають змісту статті 194 Господарського кодексу України, оскільки договором виконання зобов’язання зі сплати за поставлені послуги покладено саме на відповідача. Також не можна погодитись з редакцією пункту 6.3. договору, запропонованою відповідачем, оскільки покладення витрат з абонентського обслуговування на позивача, не може міститись у оскаржуваному договорі у зв'язку з тим, що абонентське обслуговування та такий вид обліку та розрахунку за теплопостачання обумовлює виникнення прав та обов'язків саме між відповідачем та квартиронаймачами будинків по вул.. Винороба Єгорова № 11, 13. 27.

Господарським судом першої інстанції дана правильна оцінка тому факту, що пункт 7.3.2, яким встановлено, що споживач несе відповідальність за несвоєчасну оплату за теплову енергію шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, не може бути виключено з договору в редакції позивача, оскільки дане положення договору встановлено відповідно до пункту 6 статті 231 Господарського кодексу України, який передбачає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Крім того, згідно до вимог статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також судова колегія не може погодитись з пунктом 10.4 договору у редакції відповідача, оскільки чинним законодавством України, зокрема нормами Цивільного кодексу України, чітко обумовлений порядок та умови пролонгації укладеного між сторонами договору.

Зі змісту статті 627 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, судом у відповідності зі статтею 10 Господарського процесуального кодексу України, частини 5 статті 181 Господарського кодексу України, було прийнято рішення щодо спору у сфері укладення договору, який не був самостійно вирішений сторонами, і з огляду на це, можна вважати, що раніше неврегульовані умови договору є погодженими сторонами.

Згідно пункту 8.5 Договору спори між сторонами, які виниклі при укладенні і виконанні договору, вирішуються шляхом переговорів або в судовому порядку відповідно до чинного законодавства. Тому судова колегія вважає необґрунтованим висновок відповідача про те, що позивачем порушено пункт 5 статті 181 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи докази відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, розглянувши апеляційну скаргу по суті, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що апелянт не довів обґрунтованість своїх вимог, у зв’язку з чим вони задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, статтями 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної житлово-експлуатаційної організації "Масандра" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.01.2008 у справі № 2-25/17106-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Т.П. Фенько

Судді                                                                                О.В. Дугаренко

Л.М. Заплава