ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"11" лютого 2008 р. № 13/249-07

За заявою Фермерського господарства „Лебедине”, с. Гнідин, Бориспільський район

про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Племінний завод Бортничі”, с. Щасливе, Бориспільський район

до 1. Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, м. Бориспіль

2. Фермерського господарства „Лебедине”, с. Гнідин, Бориспільський район

про визнання недійсним договору купівлі –продажу землі

Суддя С.Ю. Наріжний

Представники:

від заявника Біленко С.Б. - довіреність б/н від 17.01.2007р.;

Малашенкова Т.М. - довіреність б/н від 17.01.2007р.;

від позивача Цвітненко Д.М. - довіреність №276 від 26.11.2007р.;

від відповідача 1 не з’явився;

суть спору:

Рішенням господарського суду Київської області від 04 липня 2007 року у справі №13/249-07 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Племінний завод „Бортничі” до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та Фермерського господарства „Лебедине” визнано недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 січня 2004 року та визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку Фермерського господарства „Лебедине” від 09 лютого 2004 року, серія КВ №067239.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 05 вересня 2007 року №13/249-07 залишено без задоволення апеляційну скаргу Фермерського господарства „Лебедине”, а рішення Господарського суду Київської області залишено без змін.

14.12.2007р. Фермерське господарство „Лебедине” звернулось до господарського суду Київської області із заявою б/н від 12.12.2007р. в порядку ст. 112 ГПК України про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ФГ „Лебедине” (далі –заявник) посилається, зокрема, на рішення Бориспільського міськрайонного суду №23138/2007 від 14.11.2007 року, яким було визнано недійсним Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ №001549 від 04.12.1995 року, та на рішення Васильківського міськрайонного суду №2а-294/05 від 26.12.2005 року, яким було визнано нечинним Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003137 від 08.09.1997 року.

В судовому засіданні 21.01.2008 року представником ФГ «Лебедине»було також подано рішення Бориспільського міськрайонного суду №2-3745/2007 від 14.12.2007 року, яким було визнано недійсним Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ №001549 від 04.12.1995 року.

В судовому засіданні 21.01.2008 р. представником позивача було подано клопотання про зупинення провадження у справі за заявою про перегляд рішення господарського суду Київської області від 04 липня 2007 року у справі №13/249-07 за ново виявленими обставинами до перегляду в апеляційному порядку та набрання законної сили рішенням Бориспільського міськрайонного суду №23138/2007 від 14.11.2007 р. Клопотання залишено судом без задоволення, оскільки необгрунтовано зупинення провадження у справі №13/249-07 за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами враховуючи, що в обґрунтування такої заяви заявник посилається як на підстави для її задоволення судом зокрема, ще на інші два судових рішення місцевих загальних судів, доказів оскарження яких позивач суду не надав. Таким чином підстави для зупинення провадження у справі №13/249-07 не є такими в розумінні ст. 79 ГПК України, які унеможливлюють розгляд даної справи.

Представник позивача надав суду відзив на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, згідно якого вважає подану заяву безпідставною з підстав викладених у відзиві.

В судове засідання представник відповідача 1 не з’явився, пояснення по справі не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 114 ГПК України неявка заявника та інших осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду заяви. За таких обставин справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали у справі, вислухавши пояснення представників заявника, позивача суд встановив, що зазначена заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з поданих заявником документів, Рішенням Бориспільського міськрайонного суду №23138/2007 від 14.11.2007 року та Рішенням Бориспільського міськрайонного суду №2-3745/2007 від 14.12.2007 року було визнано недійсним Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ №001549 від 04.12.1995 року. Крім того, Рішенням Васильківського міськрайонного суду №2а-294/05 від 26.12.2005 року було визнано нечинним державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003137 від 08.09.1997 року.

На думку заявника, зазначені обставини є нововиявленими та засвідчують безпідставність вимог позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді справи та прийнятті рішення судом першої інстанції було встановлено, що зміст укладеного Договору купівлі-продажу суперечить, зокрема, ст. 127 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 127 Земельного кодексу України встановлено, що продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об’єкти нерухомого майна, що є власністю цих ділянок, в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі.

Таким чином, ст. 127 Земельного кодексу України встановлює правило продажу земельних ділянок державної та комунальної власності саме на конкурентних засадах і не передбачає винятку для продажу земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Частиною 2 ст. 127 Земельного кодексу України визначено лише одну обставину, яка виключає проведення аукціону (конкурсу), а саме викуп земельних ділянок, на яких розташовані об’єкти нерухомого майна, що є власністю цих ділянок.

Таким чином, судом встановлено, що зміст Договору купівлі-продажу суперечить ст.127 Земельного кодексу України, оскільки за умовами даного Договору Відповідач-1 відчужив ФГ «Лебедине»земельну ділянку державної власності без проведення аукціону (конкурсу).

Крім того, при прийнятті рішення судом першої інстанції та визнанні Договору купівлі-продажу недійсним судом було взято до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 31 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів.

Частина 1 ст. 27 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) визначає підстави для припинення права користування земельною ділянкою.

Статтею 149 діючого Земельного кодексу України передбачено порядок вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені ч.1 ст. 141 діючого Земельного кодексу України, а саме, такими підставами є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Як було встановлено судом, в порушення вищезгаданих норм законодавства Відповідач-1 та ФГ «Лебедине»грубо порушили право позивача на володіння та користування земельними ділянками, а саме, на підставі Розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 17.01.2004 року №22 „Про продаж земельної ділянки Фермерському господарству „Лебедине” за Договором купівлі-продажу землі від 28 січня 2004 року ФГ «Лебедине»було відчужено земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 50.00 га, частина якої, як свідчать наявні у справі докази, належить на праві користування позивачу, без відповідного вилучення земельної ділянки.

Надані заявником рішення судів не спростовують висновків суду першої інстанції про належність вказаної земельної ділянки позивачу на праві користування з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, до моменту видачі ВАТ «Племінний завод «Бортничі» Державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003137 від 08.09.1997 року, земельні ділянки вже перебували у користуванні ВАТ «Племінний завод «Бортничі»(як правонаступника ДПЗ «Бортничі») на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-КВ №001549 від 04.12.1995 року.

До моменту видачі ДПЗ «Бортничі»Державного акта на право постійного користування землею серії І-КВ №001549 від 04.12.1995 року, земельні ділянки вже перебували у користуванні ДПЗ «Бортничі»(як такі, що надані йому ще до введення в дію Земельного кодексу УРСР 1990 року), що підтверджується Планом організації території ДПЗ «Бортничі»по Гнідинській сільській раді.

Таким чином, видача Державного акта на право постійного користування ДПЗ «Бортничі»1995 року та видача Державного акта на право постійного користування ВАТ «Племінний завод «Бортничі»1997 року була не результатом первісної передачі підприємству земельних ділянок у користування, а результатом переоформлення земельних ділянок, які уже перебували в користуванні ДПЗ «Бортничі»ще до моменту введення в дію Земельного кодексу УРСР 1990 року, що підтверджується зазначеним вище Планом організації території ДПЗ «Бортничі»по Гнідинській сільській раді.

Таким чином, суд вважає, що є очевидним, що до оформлення у відповідності до Постанови Верховної Ради Української РСР «Про земельну реформу»права користування земельними ділянками, що виявилось у видачі ДПЗ «Бортничі»Державного акту, зазначені земельні ділянки вже перебували у користуванні ДПЗ «Бортничі».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Відкрите акціонерне товариство «Племінний завод «Бортничі»створено у процесі приватизації Державного племінного заводу «Бортничі»(с.Щасливе, Бориспільський район, Київська обл.) відповідно до Наказу Фонду державного майна України від 13.02.1996 року №23-АТ, згідно п.4 якого вирішено «перетворити державний племінний завод «Бортничі», с. Щасливе, у відкрите акціонерне товариство у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.1992р. №686 «Про затвердження Порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства».

Згідно п.5 даної Постанови Кабінету Міністрів України від 07.12.1992р. №686 «з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви державного підприємства приймаються товариством. Товариство є правонаступником прав і обов'язків державного підприємства, що приватизується.»

Згідно п.3.3 Статуту відкритого акціонерного товариства «Племінний завод «Бортничі»в редакції 1996р., затвердженій першим заступником Голови Фонду державного майна України 22.05.1996 року та зареєстрованого 28.05.1996 року за реєстраційним №217, «Товариство»є правонаступником державного племінного заводу «Бортничі».

Згідно п.п. 1.1, 1.2 Статуту відкритого акціонерного товариства «Племінний завод «Бортничі»в новій редакції 2006р., затвердженій загальними зборами акціонерів 07.09.2006 року та зареєстрованого 22.09.2006 року за № 000690, «Відкрите акціонерне товариство «Племінний завод «Бортничі» засноване згідно наказу Фонду державного майна України від 13 лютого 1996р. №23-АТ шляхом перетворення державного племінного заводу «Бортничі»у відкрите акціонерне товариство відповідно до чинного законодавства України. Товариство є повним правонаступником всіх майнових і немайнових прав та зобов’язань державного племінного заводу «Бортничі».

Таким чином, визнання недійсними Державних актів на право постійного та колективного користування земельними ділянками ВАТ «Племінний завод «Бортничі»не позбавляє права позивача на вказані земельні ділянки, (користування та оформлення відповідного права), а отже відчуження вказаних земельних ділянок без відповідного їх вилучення є протиправним та порушує права позивача, як правонаступника Державного племінного заводу «Бортничі», та суперечить ст. 127 Земельного кодексу України.

Таким чином, обставини, на які посилається ФГ „Лебедине” фактично та не спростовують факти, покладені в основу Рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2007 року.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що заява Фермерського господарства «Лебедине»про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 04 липня 2007 року у справі №13/249-07 за нововиявленими обставинами в порядку ст. 112 ГПК України не ґрунтується на вимогах законодавства, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 86, 112,114, ГПК України, суд-

УХВАЛИВ :

1.          Відмовити у задоволенні заяви Фермерського господарства «Лебедине»про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 04 липня 2007 року у справі №13/249-07 за нововиявленими обставинами.

2.          Рішення Господарського суду Київської області від 04 липня 2007 року у справі №13/249-07 залишити без змін.

3.Копію ухвали направити сторонам.

Суддя            Наріжний С.Ю.