СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

29 січня 2008 року

Справа № 2-29/10583-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Щепанської О.А.,

Черткової І.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Попкова Євгенія Адонівна, довіреність № б/н від 12.03.07;

відповідача: Матвиєць Олександр Петрович, довіреність №02.9/710 від                                                   11.11.07;

3-ої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства Ялтинської міської ради "Санаторій ім. В.В. Куйбишева" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 22.10.2007 року у справі № 2-29/10583-2007

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторно-оздоровчий комплекс" (вул. Щербака, 11,Ялта,98600)

до           Ялтинської міської ради (пл. Радянська, 1,Ялта,98600)

3-тя особа: комунальне підприємство Ялтинської міської ради "Санаторій ім. В.В. Куйбишева" (вул. Щербака, 11,Ялта,98605)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Санаторно-оздоровчий комплекс” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання недійсним з моменту прийняття рішення Ялтинської міської ради №3 від 27.02.2007 року „Про оренду та приватизацію цілісного майнового комплексу комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева”.

Суд ухвалою від 13.08.2007 року залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, комунальне підприємство „Санаторій імені Куйбишева”.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення прийнято в супереч положенням статей 129, 124, 144 Конституції України, оскільки фактично прийнято після заборони господарським судом Автономної Республіки Крим приймати будь-які рішення та розпорядження стосовно цілісного майнового комплексу комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева”.

Відповідач у відзиві на позов проти викладених у ньому вимог заперечує, посилається на те, що під час прийняття спірного рішення, ухвала господарського суду Автономної Республіки Крим не набрала законної сили в наслідок її апеляційного оскарження, у зв'язку з чим, відповідач вважає, що порушень закону з його боку немає.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 22.10.2007 року у справі № 2-29/10583-2007 задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторно-оздоровчий комплекс" про визнання недійсним з моменту прийняття рішення Ялтинської міської ради №3 від 27.02.2007 року „Про оренду та приватизацію цілісного майнового комплексу комунального підприємства „Санаторій ім. В.В. Куйбишева”.

Не погодившись з рішенням суду, комунальне підприємство Ялтинської міської ради "Санаторій ім. В.В. Куйбишева" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження у справі припинити.

У судовому засіданні, призначеному на 29.01.2008 року, представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи у судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

За клопотанням представників сторін судочинство здійснювалось російською мовою.

При повторному розгляді справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України Севастопольський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до положень статті 8 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” трудовий колектив комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева” створив товариство з обмеженою відповідальністю „Санаторно-оздоровчий комплекс”.

Рішенням 37-ій сесії 4-го скликання Ялтинської міської ради №19 від 30.11.2005 року затверджено Положення про порядок укладення договорів оренди майна, що знаходиться в комунальній власності Ялтинської міської Ради.

Підпунктом 2.1.1 Положення затверджено, що заявник направляє до Фонду комунального майна міста Ялта клопотання з проектом договору відповідно до вимог типового договору оренди. Ялтинською міською Радою затверджена типова форма договору оренди цілісного майнового комплексу, відповідно до якої договір вважається укладеним на певних умовах.

26.10.2006 року, позивач звернувся до Фонду комунального майна міста Ялта, з заявою-клопотанням про передачу в оренду цілісного майнового комплексу комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева”.

Аналогічне звернення було направлене на адресу міського голови міста Ялта за №01-01/1 від 14.09.2006 року.

Листом №02-11/1221 від 03.11.2006 року Фонд комунального майна міста Ялта просив надати належним чином оформлену довідку про чисельність трудового колективу.

Дана довідка була надана позивачем з супровідним листом за №01-5/1004 від 09.11.2006 року.

Інших вимог стосовно клопотання позивача пред’явлено не було.

Згідно з статтею 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає надані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження, направляє орендодавцеві висновок про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди. Якщо орендодавець не отримав у встановлений термін висновок органу, уповноваженого управляти державним майном, дозволу, відмови або пропозицій від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, укласти договір оренди нерухомого майна з бюджетною установою, організацією, висновків Антимонопольного комітету України, укладення договору оренди вважається з цім органом узгодженим.

З викладеного вбачається, що оскільки позивачем не було отримано відмови або пропозиції від органу, уповноваженого управляти майном - у даному випадку цілісним майновим комплексом комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева”, тому укладення договору оренди вважається узгодженим з цим органом.

У зв'язку з тим, що позивач вважає, що його право на оренду були порушені орендодавцем, позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди цілісного майнового комплексу укладеним.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.02.2007 року у справі №2-26/2715-2007, яку було залишено без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року, вжито заходів забезпечення позову у цій справі, шляхом накладення арешту на цілісний майновий комплекс комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева”, розташованого за адресою: місто Ялта, вул. Щербака, 11, та заборони Ялтинській міській раді приймати будь-які рішення із розпорядження вказаним майном (аркуші справи 12-13).

Постановою Вищого господарського суду України від 19.06.2007 року постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року та ухвалу суду першої інстанції від 16.02.2007 року у справі №2-26/2715-2007 змінено, в частині накладення арешту на цілісний майновий комплекс комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева” скасовано (аркуші справи 17-19).

Суд касаційної інстанції також дійшов до висновку про те, що суди попередніх інстанцій правомірно вирішили питання щодо забезпечення позовних вимог шляхом заборони Ялтинській міській раді приймати рішення щодо розпорядження цілісним майновим комплексом комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева”.

Проте, як було встановлено відповідачем 27.02.2007 року було прийнято рішення „Про оренду і приватизацію цілісного майнового комплексу комунального підприємства Санаторій ім. В.В. Куйбишева” №З, відповідно до якого об'єкт комунальної власності територіальної громади міста Ялта –цілісний майновий комплекс комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева” не підлягає передачі в оренду та приватизації.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи повинні діяти тільки з підстав, в межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України основним принципом судочинства є обов'язковість виконання рішення суду.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування діють в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до вимог норм Господарського процесуального кодексу України з процесуальних питань, якщо справа не вирішується по суті, господарський суд виносить ухвали. За загальним правилом, ухвали господарського суду набирають чинності в день їх винесення судом.

Аналогічну позицію підтримано Вищим господарським судом України в Інформаційному листі від 14.08.2007 року №01-8/675 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року”.

Таким чином, враховуючи те, що ухвала господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.02.2007року у справі №2-26/2715-2007 в частині заборони Ялтинській міській раді приймати будь-які рішення щодо цілісного майнового комплексу комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева”, набрала законної сили з моменту винесення, тому відповідно до вимог законодавства ця ухвала була обов'язкова для виконання відповідачем саме з 16.02.2007 року.

Проте, відповідачем у порушення вимог законодавства було прийнято спірне рішення.

Пунктом 3 статті 24 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” також передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Вищий господарський суд України у пункті 2 роз'яснення від 26.01.2000 року №02-5/35 „Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних і інших органів”, зазначив, що підставою для визнання акту недійсним є його невідповідність вимогам законодавства та/або визначеною законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв'язку з прийняттям такого акту прав і охоронюваних законом інтересів підприємства.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку про те, що рішення Ялтинської міської ради №3 від 27.02.2008 року було прийнято всупереч вимогам, викладеним в ухвалі господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.02.2007року у справі №2-26/2715-2007, та з порушенням вимог законодавства, тому правомірним є висновок суду першої інстанції щодо визнання спірного рішення недійсним.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги комунального підприємства „Санаторій імені Куйбишева”.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства Ялтинської міської ради "Санаторій ім. В.В. Куйбишева" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.10.2007 року у справі № 2-29/10583-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            К.В. Волков

Судді                                                                                          О.А. Щепанська

І.В. Черткова