ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№ 4/56-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Дунаєвської Н.Г.,

Плюшка І.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори № 13

на постанову

Житомирського апеляційного господарського суду

від 25 жовтня 2007 року

у справі

№ 4/56-07

господарського суду

Вінницької області

за позовом

Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт"

до

Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори № 13

про

стягнення 124 959 грн. 18 коп.

за участю представників сторін

від позивача –Іскра Л.О., Євстігнєєв А.С.

від відповідача –Горобець Л.І., Хлівак Л.В.

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" звернулося до господарського суду Вінницької області із позовом до Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори № 13 про стягнення 129 935 грн. 24 коп. боргу, вказуючи, що між сторонами відсутні розбіжності щодо вартості наданих Дочірнім підприємством "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" послуг, а спір виник внаслідок різного зарахування цих коштів згідно платіжних документів, в яких не вказано призначення платежу, оскільки Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" такі платежі зарахувало в рахунок погашення боргу за послуги, надані до 01.01.2004, Міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційної контори № 13 їх зараховує в рахунок поточних платежів 2004-2005 років.

В ході розгляду справи в господарському суді першої інстанції Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" заявою від 12.03.2007 у відповідності до ст. 22 ГПК України зменшило позовні вимоги та просить стягнути з Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори № 13 124 959 грн. 18 коп. боргу, пояснивши, що під час проведення взаємозвірки з Міським комунальним підприємством житлово-експлуатаційної контори № 13 та при здійсненні розрахунку заборгованості ДП "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" невірно були перерозподілені грошові кошти, які надходили від Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори № 13, а також невірно вказано суму проведеного заліку й допущено неточності в сумах, що надходили на його рахунок з поточного та транзитного рахунків Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори № 13.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 12.03.2007 у справі №4/56-07 в позові Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" до Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №13 про стягнення 124 959 грн. 18 коп. відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 у справі № 4/56-07 рішення господарського суду Вінницької області від 12.03.2007 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" до Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №13 про стягнення про стягнення 124 959 грн. 18 коп. боргу задоволено.

У касаційній скарзі Міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційної контори № 13 просить скасувати постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 у справі № 4/56-07, а рішення господарського суду Вінницької області від 12.03.2007 залишити без змін.

Вищим господарським судом України за касаційною скаргою Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційною конторою № 13 ухвалою від 28.01.2008 у справі № 4/56-07 порушено касаційне провадження.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 25.02.2008 у справі № 4/56-07 призначено наступний склад колегії суддів: Самусенко С.С. головуючий - доповідач, судді Дунаєвська Н.Г., Плюшко І.А.

З дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції заслухавши суддю-доповідача, а також представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права апеляційним господарським судом, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 526 ЦК України вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до встановлених обставин та досліджених матеріалів справи господарським судам попередніх інстанцій 01.11.2003 між Міським комунальним підприємством житлово-експлуатаційною конторою № 13 (замовником) та Дочірнім підприємством АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" (підрядчиком), правонаступником якого є Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" згідно п.1.2 Статуту останнього, було підписано підрядний договір № 513 на технічне обслуговування, ремонт ліфтів і диспетчерських систем, згідно п.1.1 якого замовник доручає, а підрядчик приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню, ремонту ліфтів і диспетчерських систем на об'єктах замовника відповідно з додатками № 1.

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору щомісячна оплата згідно з договором визначена на основі розпорядження Вінницької облдержадміністрації №478 від 31.12.1999.

Визначена щомісячна сума оплати робіт наведена в додатку №1.

В п. 5.3 договору вказано, що на підставі підписаних актів виконаних робіт замовник самостійно оплачує виконані роботи не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Згідно п. 7.1 договір діє з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що у відповідності до п.7.2 договір № 513 від 01.11.2003 пролонгований на 2005 рік, враховуючи відсутність заяв сторін про припинення дії вищезазначеного договору.

Також в додатку № 1 до договору № 513 від 01.11.2003 сторони погодили обсяг робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтів на 2004-2005 роки.

Також встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, що 01.11.2003 Міським комунальним підприємством житлово-експлуатаційною конторою № 13 (замовником), Дочірнім підприємством АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" (підрядчиком) та Обчислювальним центром управління житлово-комунального господарства Вінницької обласної державної адміністрації (ОЦ) було підписано договір №513/13 про порядок оплати та розрахунки за виконані роботи по технічному обслуговуванню, ремонту ліфтів та диспетчерських систем, за п.1.1 якого підрядчик виконує роботи на об'єктах, які знаходяться на балансі замовника, згідно підрядного договору № 513 на технічне обслуговування, ремонт ліфтів і диспетчерських систем від 01.11.2003.

Відповідно до п. 1.2 вищезазначеного договору замовник приймає платежі від мешканців будинків, які обладнані ліфтами та системами диспетчеризації, використовуючи математичне забезпечення ОЦ і проводить їх облік, та розраховується з підрядчиком за виконані роботи через ОЦ, шляхом відокремлення від суми квартирної плати за утримання ліфтів на стадії прийому платежу.

Господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що за характером виконаних робіт та взятих зобов'язань між сторонами виникли правовідносини за договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлений загальний порядок укладання господарських договорів.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Апеляційним господарським судом встановлено, що протокол розбіжностей було оформлено та направлено Міським комунальним підприємством житлово-експлуатаційна контора №13 разом з підписаним договором в порушення 20-денного строку, передбаченого приписами ст.181 ГК України, тобто на пропозицію Дочірнього підприємства АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" розглянути та підписати проект договору № 513, викладену в листі №99/1 від 16.02.2004 Міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора № 13 передало протокол розбіжностей разом з договором супровідним листом № 04/42 від 16.03.2004 лише 24.03.2004.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що договір укладено Міським комунальним підприємством житлово-експлуатаційна контора №13 на умовах проекту, запропонованого Дочірнім підприємством "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт".

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд зазначає про те, що висновок місцевого господарського суду, відповідно до якого договір № 513 в частині строків і підстав оплати робіт (п. 5.3) є неукладеним, враховуючи приписи ст. 638 та ч.1 ст. 646 ЦК України, а також те, що волевиявлення сторін щодо редакції п.5.3 договору не збігаються, є безпідставним.

Як встановлено господарським судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи наявні підписані та скріплені печатками сторін акти виконаних робіт за період з січня 2004 року по грудень 2005 року, з яких вбачається, що за вказаний період Дочірнім підприємством "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" було надано Міському комунальному підприємству житлово-експлуатаційна контора №13 послуги з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 257 661 грн. 55 коп. (з ПДВ), які і мали бути сплачені останнім.

Апеляційним господарським судом встановлено, що Міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора №13 та Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" до укладення договорів № 513 та № 513/13 від 01.11.2003 також перебували в договірних відносинах, про що свідчать наявні в матеріалах справи підрядний договір № 109 від 29.12.2000 (з додатком), підрядний договір № 109 від 01.08.2001 (з додатком), підрядний договір №109 від 31.07.2002 (з додатком), угода № 513 від 13.12.2002 про тимчасову передачу ліфтового обладнання в безкоштовне користування (з додатком) та договір № 513/13 від 13.12.2002 про порядок оплати та розрахунки за виконані роботи по технічному обслуговуванню, ремонту ліфтів та диспетчерських систем.

Відповідно до наявних у справі підписаних та скріплених печатками сторін актів виконаних робіт за період з січня 2001 року по грудень 2003 року, а також розрахунку заборгованості за цей період, який по своїй суті є актом звірки, що був складений й підписаний сторонами, Дочірнім підприємством "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" на виконання умов зазначених вище договорів було надано Міському комунальному підприємству житлово-експлуатаційна контора №13 послуг з технічного обслуговування ліфтів на загальну суму 297 151 грн. 68 коп.

З цього ж розрахунку (акту) вбачається, що Міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора №13 оплачувало надані послуги та щодо загальної суми отриманих коштів розбіжності між сторонами відсутні, проте цей розрахунок (акт) свідчить про те, що кожна із сторін відносила щомісячні суми проплат по різному, а саме: Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" зараховувало як оплату за надані послуги (виконані роботи) в певному місяці року лише в тому випадку, коли платіжні документи мали на це конкретне посилання в графі "Призначення платежу", інші кошти зараховувались в оплату наданих послуг (виконаних робіт) минулих періодів, натомість Міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора №13, здійснюючи щомісячні проплати, відносило перераховані суми як проплати за надані послуги (виконані роботи) в тому місяці, в якому останні проводились.

Проаналізувавши приписи законодавства України, в тому числі, Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" та Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", а також наведені вище обставини справи, господарський суд апеляційної інстанції вважає, що, оскільки Міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційної контори № 13 в платіжних дорученнях не зазначало період, за який здійснюється оплата за надані послуги (виконані роботи) по техобслуговуванню й ремонту ліфтів і диспетчерських систем (окрім платежів, вказаних в розділі 6 розрахунку (акту) та платіжних дорученнях), то Дочірнє підприємство АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" правомірно відносило платежі в рахунок погашення заборгованості за попередній період.

Таким чином, вбачається, що станом на 01.01.2004 Дочірнім підприємством АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" обґрунтовано була визначена заборгованість в сумі 160 525 грн. 50 коп.

Як встановлено господарським судом апеляційної інстанції, з наявних в матеріалах справи актів виконаних робіт за період з січня 2004 року по грудень 2005 року та детального акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2004 по 01.01.2006, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріппеного печатками підприємств, вбачається, що за період з січня 2004 року по грудень 2005 року Дочірнім підприємством АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" було виконано робіт (надано послуг) з технічного обслуговування ліфтів на суму 257 661 грн. 55 коп.

Відповідно до зазначеного акту, а також банківських виписок за вказаний період Міським комунальним підприємством житлово-експлуатаційна контора №13 було перераховано Дочірньому підприємству АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" кошти в сумі 269 916 грн. 85 коп., з яких за поточний період останнім було зараховано 114 347 грн. 37 коп., а в рахунок погашення боргу за послуги, надані до 01.01.2004 –155 569 грн. 48 коп.

Крім того, із вищезазначеного акту та протоколів вбачається, що між сторонами було проведено залік за поточний період на суму 18 355 грн.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно примітки до акту звірки взаєморозрахунків залишок боргу, що виник до 01.01.2004 у сумі 4 956 грн. 06 коп. та не був погашений в період 2004-2005 роки, був погашений Міським комунальним підприємством житлово-експлуатаційна контора №13 коштами, що надходили через Обчислювальний центр управління житлово-комунального господарства Вінницької обласної державної адміністрації у 2006 році.

Враховуючи викладене, вбачається, що заборгованість Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційна контора №13 перед Дочірнім підприємством АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" становить 124 959 грн. 18 коп., що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків.

Апеляційним господарський суд зазначає, що детальний аналіз вказаного акту звірки в сукупності з зібраними у справі доказами свідчить про те, що між сторонами фактично відсутні розбіжності щодо загальних сум виконаних робіт, здійснених проплат й проведених заліків, а неузгодженість випливає виключно з різного зарахування сум проплат (за поточний період 2004-2005 роки та в рахунок боргу станом на 01.01.2004).

Разом з тим, враховуючи викладені, встановлені апеляційним господарським судом обставини у справі, вважає, що Дочірнє підприємство АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт" обґрунтовано зараховувало в рахунок боргу, що виник станом на 01.01.2004 кошти, які поступали йому від Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційна контора №13 в період 2004-2005 років за платіжними документами без конкретної вказівки в графі "Призначення платежу".

Як зазначено апеляційним господарським судом, в матеріалах справи всупереч приписам ст. 33 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, відсутні докази того, що Міське комунальне підприємство і житлово-експлуатаційна контора №13 було позбавлено можливості під час проведення розрахунків за технічне обслуговування ліфтів зазначати період, за який здійснюється платіж.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищенаведені встановлені господарськими судами обставини у даній справі та враховуючи повне та всебічне дослідження апеляційним господарським судом матеріалів і обставин справи, а також ґрунтовного аналізу відповідних норм законодавства України, колегія суддів Вищого господарського суду України встановила, що господарський суд апеляційної інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення позову Дочірнього підприємства АТВТ "Укрліфт" "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Вінницяліфт".

Оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження і порушень норм процесуального та матеріального права не встановлено, колегія суддів Вищого господарського суду України залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України , Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори № 13 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 25.10.2007 у справі № 4/56-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                            С. Самусенко

Судді:                                                                                Н. Дунаєвська

І. Плюшко