ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2008 р.

№ 2-7/7435-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Палій В.М., за участю представників сторін С.Кириченка (дов. від 16.08.07), О. Тітовського (дов. від 27.08.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Кримгаз” на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 3 вересня 2007 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2007 року у справі № 2-7/7435-07 за позовом державного акціонерного товариства “Чорноморнафтогаз” до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Кримгаз” про стягнення 70 580 грн. 59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2007 року державне акціонерне товариство “Чорноморнафтогаз” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Кримгаз” про стягнення боргу - 70 580 грн. 59 коп. з підстав неналежного виконання договору.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 3 вересня 2007 року (суддя І. Дворний), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2007 року, позов задоволено.

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Кримгаз” просить судові рішення скасувати з підстав порушення господарськими судами приписів статті 315 Господарського кодексу України, статей 257, 267 і 366 Цивільного кодексу України, статей 43, 105 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити та припинити провадження у справі.

Державне акціонерне товариство “Чорноморнафтогаз” проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 31 січня 2000 року сторони уклали договір № 1-ТГ-2000, на умовах якого позивач здійснив у серпні 2000 року транспортування природного газу на загальну суму 299 930 грн. 11 коп.

Відповідач розрахувався частково і в квітні 2001 року на його адресу була направлена претензія на суму 175 917 грн. 25 коп., яка була визнана на суму 91 270 грн. 56 коп.

Відділ державної виконавчої служби Центрального районного управління юстиції міста Сімферополя постановою від 10 червня 2002 року відкрив виконавче провадження з примусового виконання визнаної претензії, в ході якого боржник сплатив 20 689 грн. 97 коп. і розмір несплаченої суми дорівнює 70 580 грн. 59 коп.

Постановою відділу державної виконавчої служби від 12 жовтня 2003 року виконавче провадження було закінчено на підставі статті 18-1 Закону України “Про виконавче провадження”.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця, яка розглядалася судами різних рівнів і рішенням Центрального районного суду міста Сімферополя від 19 жовтня 2006 року була залишена без задоволення.

Відповідно до пункту 18 статті 3 Закону України “Про виконавче провадження” до документів, що підлягали виконанню державною виконавчою службою, були віднесені визнані у встановленому порядку претензії.

Законом України від 15 березня 2006 року “Про внесення змін до Закону України “Про виконавче провадження” та деяких інших законодавчих актів щодо виконання судових рішень”, який набрав чинності з 14 квітня 2006 року, з переліку виконавчих документів, передбачених статтею 3 цього Закону, була виключена визнана претензія.

Оскільки судовий процес з оскарження дій державного виконавця відбувався з грудня 2003 року по жовтень 2006 року судова колегія погоджується з висновком господарських судів про те, що причини пропуску позивачем позовної давності є поважними, а тому порушене право державного акціонерного товариства “Чорноморнафтагаз” підлягає захисту.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Всупереч вказаним статтям, відповідач не надав господарським судам доказів, які спростовують позовні вимоги та звільняють його від цивільної відповідальності.

Таким чином, господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 3 вересня 2007 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2007 року у справі № 2-7/7435-07 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Кримгаз” без задоволення.

Головуючий, суддя

І. М. Васищак

Суддя

Б.М. Грек

Суддя

В. М. Палій