ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.02.08

Справа № 2/240-07.

За позовом: Відкритого акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ», м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об‘єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми

про стягнення 152480 грн. 20 коп.

Судді Соп’яненко О.Ю.

Левченко П.І.

Лущик М.С.

При секретарі судового засідання Петен Я.Л.

За участю представників:

позивача – Пучков П.Б., Грищенко Д.С.

відповідача – Жуков В.М., Танчик О.М.

В судовому засіданні 20.12.2007 р. оголошувалися перерви до 11-30 год. 14.01.2008 р., до 11-00 год. 30.01.2008 р. та до 12-40 год. 04.02.2008 р.

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції – пеню за порушення строку поставки товару за договором № 4/355 від 03.08.2006 р. у розмірі 152480 грн. 20 коп., а також витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

11.06.2007 р. за клопотанням відповідача провадження у справі було зупинено у зв‘язку з розглядом в господарському суді Сумської області пов‘язаної з нею справи № 5/357-07 за позовом ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» до ВАТ «ДніпроАЗОТ» про визнання договору № 4/355 від 03.08.2006 р. недійсним.

У зв‘язку із вирішенням по суті справи № 5/357-07 ухвалою суду від 10.12.2007 р. провадження у справі було поновлено.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 14.12.2007 р. № 18-7/58, в якому проти позову заперечує і просить відмовити у його задоволенні.

14.01.2008 р. відповідач звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі до вирішення судом справи № 9/3-08 за позовом до ВАТ «ДніпроАЗОТ» про визнання договору № 4/355 від 03.08.2006 р. недійсним в частині другого речення п. 6.2. Позивач проти зупинення провадження у справі заперечив і подав заяву від 14.01.2008 р. про об‘єднання справ № 2/240-07 та № 9/3-08 в одну справу для їх сумісного розгляду, в задоволенні яких сторонам було відмовлено.

Ухвалою голови господарського суду Сумської області від 16.01.2008 р. було задоволено клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи, до складу суду додатково введені судді Левченко П.І. та Лущик М.С.

30.01.2008 р. відповідачем було подано повторне клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 9/3-08, в задоволенні якого колегією суддів відмовлено.

В судове засідання 04.02.2008 р. відповідач подав відзив на позов, в якому наводить контррозрахунок пені, яка, на його думку, повинна становити 25892 грн. 86 коп. Крім того, відповідач клопоче про застосування приписів ст. 233 ГК України та ст. 83 ГПК України, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивачем акредитив був відкритий фактично до укладення самого договору, що є підставою для зменшення розміру стягуваної пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

03.08.2006 р. між сторонами по справі був укладений договір № 4/355, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого постачальник (відповідач) зобов‘язується передати у власність покупця (позивача) продукцію, передбачену Специфікацією № 1 (Додаток до договору): центрифугу ФГН-2001К-01, яка відповідає ТУ 26-01-493-84 в кількості 1 штука вартістю 1150794 грн., а покупець зобов‘язується оплатити та прийняти товар в порядку і строки, передбачені умовами договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник поставляє товар покупцю на умові СРТ – поставка залізничним транспортом до станції Баглій Придніпровської залізниці. Строк поставки товару становить 150 календарних днів з дати відкриття покупцем акредитиву на загальну вартість (суму) договору, тобто 1150794 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов‘язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов‘язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов‘язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту, що звичайно ставляться.

На виконання своїх зобов‘язань за договором позивач 05.09.2006 р. відкрив в ЗАТ КБ «ПриватБанк» безвідкличний документарний підтверджений акредитив на користь бенефіціара – ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на суму 1150794 грн., що підтверджується заявою позивача на акредитив № Г 21130-11/2693 від 05.09.2006 р. із позначкою обслуговуючого банку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з урахуванням визначеного п. 2.2 договору строку поставки та дати відкриття позивачем акредитиву відповідач мав поставити товар позивачеві в строк до 03.02.2007 р. Всупереч умовам укладеного договору, відповідач поставив товар лише 28.03.2007 р., що підтверджується відтиском календарного штемпеля в графі «Приймання вантажу до перевезення» в залізничній накладній № 44202454. Прострочення відповідачем поставки товару за договором склало 53 дні. Згідно п. 6.2 договору у випадку порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,25% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення поставки. Станом на 28.03.2007 р. (дата фактичної поставки товару) пеня за порушення строків поставки складала 152480 грн. 20 коп.

Відповідач – ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» звернувся до суду із позовом до ВАТ «ДніпроАЗОТ» про визнання недійсними п. 2.2 та п. 3.4 договору № 4/355 від 03.09.2006 р., за яким порушено провадження у справі № 5/357-07.

Рішенням від 15.11.2007 р. по справі № 5/357-07 позовні вимоги задоволені частково, визнані недійсними перші два речення п. 3.4 договору № 4/355.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

В мотивувальній частині рішення по справі № 5/357-07 зазначено, що будь-які зобов‘язання сторін по договору № 4/355 від 03.08.2006 р. виникають лише з дати його укладення, тобто з 19.10.2006 р., у зв‘язку з чим термін поставки товару ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» по вказаному договору, вказаний в п. 2.2, починає свій відлік з дати відкриття ВАТ «ДніпроАЗОТ» акредитиву, але не раніше самої дати укладення сторонами договору № 4/355.

Виходячи з встановлених рішенням по справі № 5/357-07 фактів, колегія суддів приходить до висновку, що прострочення відповідачем по даній справі поставки товару складає не 53, а 9 днів, оскільки строк поставки відраховується з 19.10.2006 р.

Порушення зобов‘язання відповідно до ст. 218 ГК України є підставою застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ст. 193 ГК України).

Частиною 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов‘язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов‘язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, пеня за порушення відповідачем строку поставки товару на 9 днів складає 25892 грн. 87 коп.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду належних доказів сплати суми нарахованої пені, позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають частковому задоволенню.

Клопотання відповідача про зменшення розміру стягуваної пені з посиланням на ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГПК України задоволенню не підлягає, оскільки ст. 83 ГПК України передбачає наявність виняткового випадку, а відповідачем не наведено підстав вважати порушення умов господарського договору винятковим випадком. За загальним правилом, викладеним у ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватися належним чином, а його порушення тягне за собою настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, як у даному випадку, нарахування пені, що унеможливлює застосування ст. 233 ГК України.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об‘єднання ім. М.В. Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; код 05747991) на користь Відкритого акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» (51009, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. С.Х. Горобця, 1; код 05761620) 25 892 грн. 87 коп. пені, 259 грн. 22 коп. витрат по сплаті держмита, 20 грн. 06 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДІ СОП‘ЯНЕНКО О. Ю.

ЛЕВЧЕНКО П.І.

ЛУЩИК М.С.