донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.02.2008 р.                                                              справа №6/264

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Дзюби О.М.

суддів

Акулової Н.В. , Гези Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:

не з'явився,

від відповідача:

від третьої особи:

не з'явився,

Бузивська Н.М. (дов. №09-18/1312)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства „Юнікон” м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду

Донецької області

від

23.10.2007 року

по справі

№6/264 (Подколзіна Л.Д.)

за позовом

Закритого акціонерного товариства „Юнікон” м.Дніпропетровськ

до

За участю третьої особи з боку відповідача

Товариства з обмеженою відповідальністю „Леман-Україна” м.Донецьк

Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області

про

стягнення 6 060 грн. 08коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач –Закрите акціонерне товариство „Юнікон” м.Дніпропетровськ (далі ЗАТ „Юнікон”) звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Леман-Україна” м.Донецьк (далі ТОВ „Леман Україна”) про стягнення збитків від недостачі у сумі 6060грн.08коп. відповідно до договору поставки №07/01-27 від 18.12.2006р. за участю третьої особи на стороні відповідача Відкритого акціонерного товариства „Металургійний комбінат „Азовсталь” м.Маріуполь (далі ВАТ „МК „Азовсталь”).

Рішенням від 23 жовтня 2007року господарський суд Донецької області (суддя Подколзіна Л.Д.) у задоволені позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що позовні вимоги не доказані і задоволенню не підлягають.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача збитки у сумі 6060,08грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх апеляційних вимог позивач посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права та неповно з’ясуванні обставини, що мають істотне значення для справи.

Третя особа вважає рішення суду законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач та відповідач у судове засідання двічі не з’явилися, не зважаючи на належне повідомлення судом про час і місце судового засідання. Причини неявки невідомі. Втім, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представників позивача та відповідача, оскільки наявних матеріалів достатньо для розгляду справи.

У процесі розгляду справи апеляційний господарський суд відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між ЗАТ „Юнікон” м.Дніпропетровськ (позивач) та ТОВ „Леман Україна” м.Донецьк (відповідач) 18.12.2006р. був укладений договір №07/01-27, який за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712ЦК України, статей 264-271 ГК України, загальних положень про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно договору №07/01-27 від 18.12.2006р. ТОВ „Леман Україна” зобов'язалося поставити позивачеві металопродукцію, а ЗАТ „Юнікон” прийняти та оплатити її на умовах даного договору.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору вантажовідправником – ВАТ „МК „Азовсталь”, відвантажено на адресу позивача металопродукцію –швеллер №27У навалом у кількості 65000кг, що підтверджується залізничною накладною №49068055 (а.с.12).

Вантаж прийнятий до перевезення на станції Сартана Донецької залізниці (станція відправлення) без заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.6 Статуту залізниць України, накладна –основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів.

У відповідності до ст.ст.664,712 ЦК України зобов'Язання по поставці вважаються виконаними у момент вручення продукції перевізнику, а доказом такого вручення є залізнична накладна, в якій вказуються дані про вантаж, у т.ч. маса вантажу (ст.23 Статуту залізниць).

Як видно із матеріалів справи, на станції призначення –ст.Балівка Придніпровської залізниці вантаж був виданий позивачу без перевірки ваги у відповідності до ст.52 Статуту залізниць України, про що свідчить відмітка в гр.6 залізничній накладній №49068055 (а.с.12).

За умовами договору (пункт 6.1) приймання продукції по кількості здійснюється покупцем у відповідності до Інструкції №П-6 „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості”, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965року, яка застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами та іншими обов'язковими правилами не встановлено інший порядок приймання продукції за кількістю.

При прийманні продукції працівниками позивача за участю незацікавленої сторони –ТОВ „Аксон”, шляхом підрахунку та обміру продукції, була виявлена нестача металопродукції, в кількості 4 штанг вагою 1,700тн, про що був складений акт вхідної прийомки ТМЦ №ЮБ160/Б від 01.03.2007р., а також акт обміру та перерахунку продукції №159/Б від 01.03.2007р. Приймання продукції було зупинено. (а.с.20,21).

Відповідно до п.6.2 договору при виявленні невідповідності кількості отриманої продукції покупець зобов'язаний викликати представника постачальника (відповідача) і заводу виготовлювача (третя особа) для участі у прийомці та складення акту прийомки продукції по кількості.

Проте, всупереч вказаного пункту, а також пункту 16 Інструкції П-6, представники постачальника та вантажовідправника відповідача для подальшої прийомки продукції не викликався. Доказів направлення такого виклику, у матеріалах не має.

06.03.2007року була продовжена прийомка продукції та складений акт №174/Б про встановлену розбіжність у кількості при прийманні продукції (а.с.22).

У ході розгляду справи судом першої інстанції правомірно встановлено, що вищевказані акти не відповідають вимогам Інструкції П-6 „Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості”.

Так, у відповідності до п.14 Інструкції П-6 перевірка ваги нетто проводиться у порядку, встановленому стандартами, технічними умовами і іншими обов'язковими для сторін правилами.

Як видно із акту вхідної прийомки ТМЦ №ЮБ160/Б від 01.03.2007р. та акту обміру та перерахунку продукції №159/Б від 01.03.2007р. позивач у порушення даного пункту Інструкції П-6 визначив вагу нетто розрахунковим шляхом.

Відповідно до п.22 Правил видачі вантажів, затверджених Мінтрансу України від 21.11.2000 №644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким засобом, яким цю масу було визначено на станції відправника.

Із залізничній накладній видно, що маса вантажу на станції призначення здійснювалася шляхом зважування на 200-тонних вагах ВАТ „МА „Азовсталь”, що підтверджується штемпелем на залізничній накладній. Отже, визначення кількості металопродукції при відправленні її на адресу позивача, здійснюється шляхом зважування.

Згідно пункту 12,13 Інструкції П-6 прийомка продукції за кількістю проводиться за транспортними і супровідними документами (рахунку-фактурі, специфікації, опису, упаковачним ярликам тощо) відправника (виробника). Кількість продукції, яка надійшла, повинна визначатися в тих же одиницях вимірювання, які вказані у супровідних документах. Якщо у цих документах відправник вказав вагу продукції та кількість місць, то одержувач при приймання повинен перевірити її вагу та кількість місць.

В актах прийомки кількість продукції визначена шляхом просчета та обміру по теоретичній вазі, виходячи із даних сертифікату, а не на підставі даних перевіски продукції, вказаних в залізничних накладних, як це передбачено п.6.4 договору. Також у порушення п.14 Інструкції П-6 в матеріалах справи відсутній акт про вагу тари.

Разом з тим, у пункті 16 акту №ЮБ/160Б від 01.03.2007р. є посилання на акт №159 від 01.03.2007р. Однак, даний акт до матеріалів справи не наданий. Наявний у матеріалах справи акт №159/Б від 01.03.2007р. не затверджений керівником, що є порушенням вимог пункту 26 Інструкції, а акт №174/Б від 06.03.2007р. не містить дату затвердження.

Отже, з огляду на викладене, позивачем не доведена недостача отриманої продукції.

За таких обставин, судова колегія вважає, що вагова нестача вантажу, який надійшов на адресу позивача, не підтверджена матеріалами справи, а акт вхідної прийомки №ЮБ160/Б від 01.03.2007р., акт №159/Б від 01.03.2007р., та акт №174/Б від 06.03.2007р. про встановлену розбіжність у кількості при прийманні продукції, не мають доказової сили, оскільки складені з порушенням вимог Інструкції П-6, тому господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги покладаються на позивача по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49,99,101,102,103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Юнікон” м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Донецької області від 23.10.2007року у справі №6/264 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 23.10.2007року у справі №6/264 залишити без змін.

Головуючий          О.М. Дзюба

Судді:          Н.В. Акулова

Т.Д. Геза

надр.6 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу

3-          відповідачу

4 –3-й особі

5- ДАГС;

6 –ГС Дон. обл.