ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2008 р.

Справа № 15/16-08-280

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників сторін:

від позивача – Віноградова С.А. ,

від відповідача – Садова Т.В.;

від третьої особи –Місік О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси до Першої Одеської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Першої Одеської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, –Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання за позивачем права власності на 70/1000 частини квартири № 34, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дворянська, 22, та зобов’язання відповідача видати позивачу свідоцтво на право власності в порядку спадкоємства на вказану квартиру, посилаючись на наступне.

Згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого УЖКГ місьвиконкому Одеської міської ради від 14.08.1996 р. № 7-9671, Різницька Єва Абрамівна є власником 70/1000 частини квартири № 34 по вул. Дворянській у м. Одесі. Проте, згідно довідки Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси № 2387/02-80 від 07.08.2007 р. Різницька Єва Абрамівна померла 13.01.1998 р., про що внесений запис до акту про смерть за № 393 від 13.01.1998 р.

Так, відповідно до акту № 11 від 18.12.2003 р. опису і попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання безхазяйним, 70/1000 частини квартири № 34 буд. №22 по вул. Дворянській у м. Одесі знаходиться на обліку ДПІ у Приморському районі м. Одеси як безхазяйне майно.

При цьому в обґрунтування підстав позовних вимог позивач посилається на п. 12 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу України", згідно якої органи державної податкової служби здійснюють роботу, пов'язану з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку безхазяйного майна, майна, що перейшло за правом спадкоємства державі, скарбів та конфіскованого майна. Також позивач зазначає, що згідно Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998 року, дія цього Порядку поширюється на безхазяйне майно, розпорядження яким здійснюється податковими інспекціями на підставі актів опису, оцінки та передачі майна.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2008 р. порушено провадження у справі № 15/16-08-280 та справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Відповідач позов не визнає, про що зазначено у відзиві на позовну заяву (а.с. 24).

Третя особа проти позову також заперечує та вважає позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними, про що зазначено у письмових поясненнях на позовну заяву (а.с. 25-26).

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши та дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

14 серпня 1996 р. Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво за № 7-9671 про право власності на житло, згідно якого Різницька Єва Абрамівна є власником 70/1000 частини квартири № 34 по вул. Дворянській у м. Одесі.

Між тим, як з’ясовано судом, згідно довідки Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси № 2387/02-80 від 07.08.2007 р. Різницька Єва Абрамівна померла 13.01.1998 р., про що внесений запис до акту про смерть за № 393 від 13.01.1998 р.

18 грудня 2003 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси бус складений акт за № 11 опису і попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання майна безхазяйним, яким нерухоме майно - 70/1000 частини квартири № 34 буд. №22 по вул. Дворянській у м. Одесі було поставлено на облік в податковій інспекції як безхазяйне майно.

Відтак, позивач, пред’являючи позов до Першої Одеської державної нотаріальної контори, просить визнати за ним право власності на спірне майно, посилаючись при цьому на положення Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженому Постановою КМУ № 1340 від 25.09.1998 р.

Між тим, на думку суду, Перша одеська державна нотаріальна контора не може бути відповідачем у даній справі про визнання права власності на безхазяйне майно, оскільки на державну нотаріальну контору згідно Закону України „Про нотаріат" покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Будь якого відношення до безхазяйного майна нотаріальна контора не має.

До того ж слід зазначити, що згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004 р., правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Також правила ст. 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

При цьому слід зазначити, що згідно ч. 1 і 3 ст. 1277 Цивільного кодексу України суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування та майно переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (якою у цьому випадку є Одеська міська рада, а не ДПІ).

Крім того, відповідно до ст. 137 Цивільного кодексу УРСР (чинній на момент складання позивачем акту опису і попередньої оцінки майна, прийнятого на облік до рішення відповідного органу про визнання майна безхазяйним) майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу.

Однак, як з’ясовано судом, рішення виконавчого комітету районної, міської ради народних депутатів з питання визнання вказаного майна безхазяйним не приймалось, адже відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської ради народних депутатів.

У зв’язку з тим, що у ДПІ у Приморському районі м. Одеси право на звернення до виконавчого комітету Одеської міської ради щодо винесення рішень про передачу вказаного майна до державної власності виникало тільки 18.12.2004 року (через рік після складення акту опису, а з 01.01.2004 року набув чинності Цивільний кодекс України, згідно ст. 335 якого безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Виходячи з вищенаведеного, нерухомі безхазяйні речі, яким є спірне майно, можуть бути передані за рішенням суду лише до комунальної власності.

Як зазначає третя особа у відзиві на позову, 26.02.2008 року з моменту надходження на адресу Приморської райадміністрації позовної заяви ДПІ у Приморському районі м. Одеси нею було направлено лист до юридичного управління Одеської міської ради з метою прийняття заходів щодо взяття на облік в КП ОМБТІ та РОН зазначеного об'єкту нерухомого майна з метою подальшої передачі його у комунальну власність територіальної громади м. Одеси.

Разом з тим господарський суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 1 ГПК України державні органи, до яких, зокрема, належить ДПІ у Приморському районі м. Одеси, мають право звертатися до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Як безпосередньо зазначено в преамбулі Закону України "Про державну податкову службу в Україні", цей закон визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності.

Вичерпний перелік випадків, в яких органи державної податкової служби мають право подавати позови до суду перелічені в п. 11 ст. 10 та п. 17 ст. 11 вказаного закону.

Так, відповідно до приписів зазначених норм податкові органи мають право звертатися до суду із позовами до підприємств, установ, організацій та громадян про:

- визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав;

- стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна;

- скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Вказаним законом право податкового органу на звернення до суду із позовом про визнання майна безхазяйним не передбачено. Не передбачено таке право податкового органу на звернення до суду із вказаним позовом і іншими актами законодавства України.

Між тим, п. 12 ст. 11 зазначеного Закону містить положення, за змістом якого органи державної податкової служби у відношенні безхазяйного майна проводять роботу, пов'язану з його виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку, а відповідно до п. 12 ст. 10 цього Закону податкові органи проводять роботу, пов'язану з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку безхазяйного майна, майна, що перейшло за правом успадкування до держави, скарбів і конфіскованого майна.

Повноваження органів податкової служби щодо безхазяйного майна також визначені у Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженому Постановою КМУ № 1340 від 25.09.1998р., проте відповідно до п. 5 ст. 1 вказаного Порядку, його дія поширюється лише на майно, яке вже визнано безхазяйним відповідно до чинного законодавства.

Згідно з приписами п. 2 Порядку облік, попередня оцінка, а також відповідальність за зберігання майна, зазначеного в п. 1 цього Порядку, до передачі його для подальшого розпорядження відповідно до п. 9 цього Порядку накладаються на органи (організації), що здійснили вилучення або зберігають його.

Відповідно до ст. 6, 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, чинним законодавством не передбачено право податкового органу на звернення до суду з позовом про визнання права власності на безхазяйне майно, не визначено таке право також і сферою його компетенції, оскільки в даній галузі воно поширюється виключно на виявлення, облік, вжиття заходів по охороні, оцінці і реалізації безхазяйного майна.

Обставини щодо складення податковим органом відповідного акту про виявлення безхазяйного майна не свідчать про наявність законних підстав для визнання права власності на безхазяйне майно за ДПІ у Приморському районі м. Одеси.

Таким чином, суд вважає безпідставними вимоги ДПІ у Приморському районі м. Одеси про визнання за позивачем права власності на 70/1000 частини квартири № 34, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дворянська, 22, та відповідно і вимоги про зобов’язання відповідача видати позивачу свідоцтво на право власності в порядку спадкоємства на вказану квартиру.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов’язковим.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси до Першої Одеської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання права власності на майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя Петров В.С.