ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 7/754-33/3

05.02.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія «Київводоканал»

до житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець - 28"

про стягнення 94225, 20 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Сенчило В.В., представник за довіреністю № 27 від 09.01.2008 року;

від відповідача: Пінчук М.М., представник за довіреністю № 142/28 від 12.01.2008 року;

від третьої особи: Кудаліна І.М., представник за довіреністю № У07/5993 від 27.09.2007р.;

Комісар С.П.., представник за довіреністю № У07/114 від 10.01.2008 року.

Встановив :

Відкрите акціонерне товариство "АК "Київводоканал" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до житлово - будівельного кооперативу "Арсеналець-28" про стягнення 48 352, 66 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між державним комунальним об’єднанням «Київводоканал», в особі підприємства «Водозбут»та житлово-будівельним кооперативом "Арсеналець - 28" було укладено Договір №7851/4-13 від 31.03.2000 року про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

На підставі наказу Регіонального відділення фонду державного майна України в м. Києві від 20.06.2001 року №359 ДКО «Київводоканал»реорганізовано у ВАТ «АК «Київводоканал», а правонаступником ПЕВГ та ЗВ «Водозбут»є Розрахунковий департамент ВАТ «АТ «Київводоканал».

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов’язався забезпечувати Абонента послугами з постачання питної води та водовідведення, а абонент, в свою чергу, розраховуватись за вищезазначені послуги згідно умов договору та правил користування системи комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року №65.

Відповідно до п. 3.1 Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Відповідно до п. 1.1., п.п. а), б) п. 2.1., п.п. а) п. 2.2., п. п. 3.1., 3.4., 3.6., 3.7., 4.2., 5.1. якого постачальник зобов'язується забезпечити абоненту постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент - сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України; постачальник забезпечує постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82; постачальник приймає каналізаційні стоки, які не перевищують граничнодопустимі концентрації шкідливих речовин; абонент сплачує вартість послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством; у разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новим тарифом з часу його введення в дію без внесення змін до цього договору; кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно показників водолічильника, а при його відсутності - за узгодженням з постачальником, за діючими нормами водопостачання, або іншими засобами, передбаченими п. 21.1. Правил; абонент розраховується за послуги водопостачання та водовідведення у порядку, встановленому чинним законодавством, у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи; у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін; при невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом; за несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує пеню в розмірі 0,1 відсоток несплаченої суми за кожний день прострочення; цей договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

В період з 01.04.2004 року по 01.11.2006 року відповідачу було надано послуг на суму 265 776 грн. 92 коп.; відповідач розрахувався частково: на суму 125 939 грн. 07 коп.; загальна сума боргу разом з інфляційними витратами, пенею та 3% річних складає 148 352 грн. 66 коп.

16.01.2007р. позивач подав клопотання про уточнення позовних вимог, в якому просив суд стягнути з відповідача 71 092,03 грн. боргу, 17 166,48 грн. інфляційних витрат, 579,44грн. пені, 5 387,25 грн. 3% річних, мотивуючи його тим, що в період розгляду даної справи на рахунок позивача надійшли кошти на відшкодування різниці в тарифах у розмірі 76 652,86 грн.

У своєму відзиві відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити, зважаючи на те, що, провівши власний розрахунок, ним було встановлено, що заборгованості перед позивачем він не має, а навпаки, навіть з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних, має переплату в розмірі 54 965 грн. 78 коп.; такий розрахунок було здійснено за показаннями водолічильників, знятих представниками позивача та відповідача; відповідно до ЗУ "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті за газ та електроенергію" пеня на заборгованість відповідача не нараховується.

В поясненнях по справі позивач зауважив, що згідно із п. 12.17. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах, селищах України розрахунки за гарячу воду, яка відпускається для централізованого гарячого водопостачання, та за відповідний обсяг стічних вод здійснюються з підприємствами, які споживають воду; між позивачем та АЕК "Київенерго" не існує договору щодо розрахунків за холодну воду, яка йде на виготовлення гарячої води, та за відповідний обсяг стічних вод; розподіл об'єму холодної води, що подається для виготовлення гарячої води, здійснюється у процентному співвідношенні: пропорційно кількості мешканців в житлових будинках.

Відповідачем також надані пояснення на позовну заяву, в яких він зазначив, що представлені позивачем документи, а саме: маршрутні карти, - не є належними доказами, оскільки підписані представниками позивача та ЖЕКу, з яким відповідач не має жодних договірних стосунків; встановлений позивачем порядок розрахунків за воду, що подається для виготовлення гарячої води, не передбачений договором між сторонами; договір, укладений між сторонами, є договір надання житлово-комунальної послуги, а тому має бути приведений у відповідності до ЗУ "Про житлово-комунальні послуги"; позивач без укладення другого договору відкрив відповідачу додатковий рахунок на оплату води, що подається для виготовлення гарячої води (код): 3-50433.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2007 року у справі № 7/754 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 12.06.2007 року рішення Господарського суду м. Києва від 12.03.2007 року у справі №7/754 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2007 року касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" в особі розрахункового департаменту задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 року та Рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2007 року скасовано, а справу №7/754 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.12.2007 року справу № 7/754 прийнято до провадження та присвоєно № 7/754-33/3. Судове засідання призначено на 17.01.2008 року. Також, залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору АЕК "Київенерго".

В судовому засіданні 17.01.2007 року представник позивача подав додаткові пояснення по справі за вихідним номером 08/68 від 15.01.2008 року де зазначив, що АЕК «Київенерго»не має правових підстав здійснювати нарахування за питну воду, що використовується для приготування гарячої води і здійснює нарахування тільки за використання для підігріву гг/калорії, то дії ВАТ Акціонерна компанія «Київводоканал»по виставленню рахунків за постачання питної води, яка використовується для виготовлення гарячої води та відповідного обсягу строків, на підставі діючих тарифів на такі послуги безпосереднім споживачем, які перебувають з ВАТ «АК Київводоканал»у договірних відносинах, на думку позивача, цілком відповідає нормам чинного законодавства України у сфері питного водопостачання.

Представник відповідача заявив клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами, яке задоволено Господарським судом м. Києва, та просив долучити до матеріалів справи Постанову Вищого господарського суду України від 12.07.2007 року у справі 7/730 у якості практики вирішення господарськими судами справ з аналогічних спорів.

Третя особа в судовому засідання надала відзив (пояснення) по суті спору за вихідним №05/1-48 від 17.01.2008 року в якому вказала, що між ВАТ "АК "Київводоканал" та АК "Київенерго" не існує договірних відносин стосовно розрахунків за холодну воду, яка в подальшому використовується АК "Київенерго" для виготовлення гарячої води. Тому на основі вищевикладеного, слід зауважити, що у ВАТ "АК "Київводоканал" відсутні правові підстави для нарахування та виставлення АК "Київенерго" платежів за питну воду, яка використовується для приготування гарячої води.

Водночас при цьому слід зазначити, що АК "Київенерго" укладає договори зі споживачами, предметом яких є постачання теплової енергії на потреби гарячого водопостачання, а не води у будь-якому її вигляді. Тому, АК "Київенерго" не має правових підстав проводити нарахування за питну воду, що використовується для приготування гарячої води, і здійснює нарахування (виставляє рахунки) лише за використані для підігріву води Гігакалорії (Гкал), тобто АК "Київенерго" виставляє споживачам рахунки тільки за підігрів води, а не за її постачання, і лише на підставі укладених договорів. Про це, зокрема, свідчить договір від 01.11.1998 № 1630654 на постачання теплової енергії у гарячій воді (копія договору та розрахунок до договору наявні в матеріалах справи), укладений між АК "Київенерго" та ЖБК "Арсеналець-28", предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді.

На основі викладеного вище, представник третьої особи (АК "Київенерго") заперечує факт оплати ЖБК "Арсеналець-28" послуг з постачання холодної води, яка в подальшому використовується останнім для підігріву, третій особі (АК "Київенерго"). За питну воду, яка використовується для приготування гарячої води, ЖБК "Арсеналець-28" має сплачувати позивачу (ВАТ "АК "Київводоканал"), а не третій особі (АК "Київенерго").

В судовому засіданні 17.01.2008 року оголошена перерва до 23.01.2008 року.

23.01.2008 року представник позивача заявив клопотання про уточнення своїх позовних вимог та просить суд зарахувати зменшення суми боргу у зв’язку з частковим погашенням відповідачем суми основного боргу у листопаді 2006 року та просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 70 718, 73 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 507,77 грн., пеню у сумі 929,36 грн., 3% річних у розмірі 1 787, 77 грн., а також просить витрати пов’язані з судовим розглядом справи покласти на відповідача.

В судовому засіданні оголошена перерва до 05.02.2008 року для дослідження доказів по справі.

05.02.2008 року в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив стягнути з відповідача заборгованість та штрафні санкції з урахуванням уточнень, які ним подані 23.01.2008 року.

Представник відповідача не визнає заявлені позовні вимоги та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник третьої особи надав додаткові пояснення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 затверджено «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У цих Правилах визначено, що: централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Наведене свідчить, що законодавець розрізняє послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води.

Закон України «Про питну воду та питне водопостачання»визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров'я людини питною водою.

В статті 1 цього Закону визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

31.03.2000 року між державним комунальним об’єднанням «Київводоканал», в особі підприємства «Водозбут»та житлово-будівельним кооперативом "Арсеналець - 28" було укладено Договір №7851/4-13 про надання послуг з водопостачання та водовідведення, відповідно до п. 1. якого постачальник (позивач) зобов‘язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент (відповідач) –розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994р. (далі –Правила).

На підставі п. 2.1. договору постачальник зобов’язався забезпечити постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 “Вода питна” та приймати каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимих концентрацій шкідливих речовин (п. 2.1.).

Згідно умов договору абонент зобов’язався сплатити вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством, оформитися абонентом у постачальника, щоквартально представляти перелік об’єктів, в тому числі субабонентів, яким подається вода (приймаються стоки) у відповідності з вимогами Правил.

Кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, згідно п. 3.1. договору, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником.

Метою укладення договору №7851/4-13 на послуги водопостачання та водовідведення від 31.03.2000 року було постачання питної води та приймання каналізаційних стоків для потреб будинку житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець - 28" за адресою: Маяковського 54/9. При цьому, умови зазначеного договору не регулюють постачання позивачем відповідачу холодної води для виготовлення гарячої води.

Пунктом 3.6. договору було встановлено, що абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п‘ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

Відповідно до п. 3.7. договору сторони погодили, що у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов’язаний у 5-ти денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Позивачем вказується, що ним на виконання умов договору №7851/4-13 на послуги водопостачання та водовідведення від 31.03.2000 року було надано відповідачу послуги з постачання питної води та приймання від нього каналізаційних стоків, проте, відповідач в порушення умов зазначеного договору зобов’язання по своєчасному проведенню розрахунків за надані послуги не виконав в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Посилання позивача на те, що відповідач прийняв кількість та вартість послуг наданих позивачем, оскільки не складав акти звірки взаєморозрахунків відповідно до п. 3.7. договору № 7851/4-13 від 31.03.2000р., не приймаються судом як належну обставину, на яку посилається позивач при обґрунтуванні позовних вимог, так як розрахунки за постачання холодної води, що використовувалась для виготовлення гарячої, не є предметом вказаного договору, а тому не регулюється положеннями останнього.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов‘язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов‘язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Оцінюючи подані суду докази суд вважає, що спірний договір, не передбачає обов'язку відповідача сплачувати послуги з постачання холодної води, що використовувалась для виготовлення гарячої, оскільки укладений цей договір у 2000 році, а вимоги про плату послуги за гаряче водопостачання позивач став пред'являти абоненту вже у процесі дії договору, не вимагаючи при цьому його зміни, уточнення або доповнення.

Зокрема, при укладені Договору відповідачем позивачу був присвоєний абонентський код 3-433,а в код 3-50433 присвоєно позивачем в односторонньому порядку без повідомлення про це відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних грав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Умовами укладеного Договору не регулюється постачання позивачем відповідачу холодної води для виготовлення гарячої води, облік якої здійснюється за приладом обліку, встановленим на водопровідному вводі у підвальному приміщенні.

Позивач не надав суду доказів того, що договір був укладений на постачання води відповідачу для виготовлення гарячої води. Доказів укладення додаткової угоди про постачання холодної води, яка використовується для виготовлення гарячої води між сторонами, суду не надано.

За таких обставин Господарський суд м. Києва вважає, що у відповідача відсутній обов'язок сплачувати вартість послуг з постачання холодної води, яка використовувалася для виготовлення гарячої, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за вказані послуги.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку що, оскільки підстави позову пов’язані з невиконанням відповідачем умов договору № 7851/4-13 на послуги водопостачання та водовідведення від 31.03.2000 року щодо оплати поставленої в ході його виконання питної води, а постачання холодної води та її оплата для виготовлення гарячої води не регулюється умовами даного договору, а встановити можливо, яку саме заборгованість має відповідач за послуги з постачання холодної води та водовідведення відповідно до договору № 7851/4-13 від 31.03.2000р. та чи має заборгованість взагалі. При цьому, позивач не навів інших підстав та не надав доказів для стягнення з відповідача вартості поставленої холодної води, що була використана для виготовлення гарячої води.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Звертаючись з позовом, позивач не надав доказів, відповідно до яких на відповідача покладався обов‘язок сплачувати за постачання холодної води для виготовлення гарячої води

Стаття 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачає, що надання послуг питного водопостачання здійснюється на основі договору. У разі, якщо ЖБК "Арсеналець-28" являється споживачем послуг питного водопостачання, що мають надаватися ВАТ "АК "Київводоканал" відповідно до договору на послуги з водопостачання, який повинен бути укладений між ЖБК "Арсеналець-28" та ВАТ "АК "Київводоканал", тому, відповідно, нарахування за питну воду, що в подальшому буде використовуватися ЖБК "Арсеналець-28" у вигляді (для приготування) гарячої води, мають здійснюватися ВАТ "АК "Київводоканал" на основі іншого укладеного договору та відповідно до вимог чинного законодавства України. Тому, зазначені послуги за воду, що використовується для приготування гарячої води повинні надаватись та оплачуватись ЖБК «Арсеналець-28»ВАТ «АК "Київводоканал»за іншим договором укладеним в окремому порядку, а стягнення оплати за існуючими відносинами буде суперечити його умовам.

За таких обставин, оскільки підстави позову пов’язані з невиконанням відповідачем умов Договору щодо оплати поставленої в ході його виконання питної води, а постачання холодної води та її оплата для виготовлення гарячої води не регулюється умовами Договору, визначення вартості наданих послуг в рамках даного позовного провадження повинно здійснюватись виходячи з даних показника лічильника, зареєстрованого за абонентом.

Позивач не навів інших доказів (матеріально-правових фактів) для стягнення вартості поставленої холодної води, що була використана для виготовлення гарячої води.

Оскільки ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал»не має достатніх правових підстав здійснювати нарахування за питну воду, що використовується для приготування гарячої води, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                     Мудрий С.М.