ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 39/95

21.01.08

За позовом Закритого акціонерного товариства "Трудовий колектив Київського

підприємства по виробництву бактеріальниих препаратів "Біофарма"

до Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення

про спростування недостовірної інформації та зобов'язання відкликати листа

Суддя Гумега О.В.

Представники:

Від позивача: не з‘явилися.

Від відповідача: не з‘явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про спростування недостовірної інформації та зобов'язання відкликати листа. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.04.2007 року Державною службою лікарських засобів і виробів медичного призначення листом № 18.3423/15-08, адресованим Службі Безпеки України, поширено інформацію про те, що державна реєстрація препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма», відбулася з грубим порушенням законодавства України та процедури реєстрації лікарських засобів. Зауваження, що наведені вище, дають змогу зробити висновок щодо сумнівності безпечності та ефективності препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма».

Позивач вважає, що поширена в листі відповідача інформація є неправдивою, завдає шкоди його діловій репутації і дискредитує його як суб‘єкта господарювання, а тому позивач просить спростувати відомості поширені в листі відповідача протягом 10 днів з набрання рішенням суду законної сили шляхом відкликання листа.

Ухвалою суду від 05.10.2007р. порушено провадження у справі № 39/95, розгляд справи призначено на 22.10.2007 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві та, зокрема, зазначає, що інформація, яка наведена в листі від 02.04.2007 року, є достовірною.

Ухвалами суду від 22.10.2007 року, 19.11.2007 року, 10.12.2007 року розгляд справи відкладався, відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні, призначеному на 24.12.2007 року оголошувалася перерва, відповідно до ст. 77 ГПК України, до 21.01.2008 року.

В судовому засіданні, призначеному на 21.01.2008 р., оголошувався повний текст рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2007 року начальник департаменту контррозвідувального захисту економіки Служби Безпеки України звернувся до Голови Державної служби лікарських засобів та виробів медичного призначення МОЗ України з проханням здійснити експертну оцінку матеріалів реєстрації імунобіологічних лікарських засобів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма»в Державному фармакологічному центрі МОЗ України із зазначенням підстав реєстрації в ДФЦ МОЗ України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність», для виконання визначених законом завдань та за наявності підстав, передбачених статтею 6 цього Закону, в ході контррозвідувальної діяльності органи, підрозділи та співробітники Служби безпеки України мають право, зокрема, витребовувати, збирати і вивчати, за наявності визначених законом підстав, документи та відомості, що характеризують діяльність підприємств, установ, організацій.

Статтею 25 Закону України «Про Службу безпеки України»встановлено, що Службі безпеки України, її органам і співробітникам для виконання покладених на них обов'язків надається право одержувати на письмовий запит керівника відповідного органу Служби безпеки України від міністерств, державних комітетів, інших відомств, підприємств, установ, організацій, військових частин, громадян та їх об'єднань дані і відомості, необхідні для забезпечення державної безпеки України, а також користуватись з цією метою службовою документацією і звітністю. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про інформацію», одержання інформації - це набуття, придбання, накопичення відповідно до чинного законодавства України документованої або публічно оголошуваної інформації громадянами, юридичними особами або державою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 р. N 789 «Про утворення Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення», на виконання Указу Президента України від 7 лютого 2003 р. N 91 "Про заходи щодо поліпшення забезпечення населення лікарськими засобами і виробами медичного призначення, а також підвищення ефективності державного управління у цій сфері", утворено у складі Міністерства охорони здоров'я на базі Державного департаменту з контролю за якістю, безпекою та виробництвом лікарських засобів і виробів медичного призначення, що ліквідується, Державну службу лікарських засобів і виробів медичного призначення як урядовий орган державного управління. Та затверджено Положення про Державну службу лікарських засобів і виробів медичного призначення, що додається.

Відповідно до Положення про Державну службу лікарських засобів і виробів медичного призначення, основними завданнями відповідача є:

- участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері виробництва, контролю за якістю та реалізацією лікарських засобів і виробів медичного призначення;

- забезпечення державного регулювання та контролю виробництва, ввезення в Україну, вивезення з України, реалізації лікарських засобів і виробів медичного призначення, в тому числі вирішення питань їх державної реєстрації та державного контролю за якістю;

- здійснення державного контролю за дотриманням законодавства щодо забезпечення населення і закладів охорони здоров'я якісними, високоефективними, безпечними та доступними лікарськими засобами і виробами медичного призначення, а також законодавства щодо їх обігу, зберігання, застосування, утилізації та знищення.

Відповідач, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, проводить ліцензування виробництва, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, а також державний контроль за додержанням умов виробництва продукції, вирішує питання її державної реєстрації; організовує та забезпечує проведення в установленому порядку нормативно-технічної, технологічної, інформаційно-патентної, медико-біологічної, токсикологічної, санітарно-гігієнічної, хіміко-аналітичної експертизи матеріалів (що додаються до заяви про державну реєстрацію імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення), спеціалізованої оцінки та інших видів експертних досліджень з визначенням якості та безпеки продукції; організовує і здійснює державну реєстрацію (перереєстрацію) імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення та розробляє порядок її проведення.

02.04.2007 року Державна служба лікарських засобів і виробів медичного призначення надала Службі безпеки України відповідь на лист від 16.03.2007 року щодо експертної оцінки матеріалів реєстраційного досьє медичних імунобіологічних препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма», в якому зробила висновки, зокрема, про те, що державна реєстрація препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма», відбулася з грубим порушенням законодавства України та процедури реєстрації лікарських засобів. Зауваження, що наведені вище, дають змогу зробити висновок щодо сумнівності безпечності та ефективності препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма».

Статтею 1 Закону України «Про інформацію»встановлено, що під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Аналогічне визначення наведене також в ч. 1 ст. 200 ЦК України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про інформацію», одержання, використання, поширення та зберігання документованої або публічно оголошуваної інформації здійснюється у порядку, передбаченому цим Законом та іншими законодавчими актами в галузі інформації. При цьому, поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації.

Згідно з ст. 47 Закону України «Про інформацію», відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як надання інформації, що не відповідає дійсності; поширенні відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи.

В разі вчинення державними органами, органами місцевого і регіонального самоврядування та їх посадовими особами, державними організаціями, які є юридичними особами протиправних діянь, передбачених цим Законом, ці дії підлягають оскарженню до органів вищого рівня або до суду (ст. 47 Закону України «Про інформацію»).

Відповідно до ст. 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України.

Статті 15 та 16 ЦК України встановлюють, що кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів.

Встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, ними можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Позивач звернувся з позовом про спростування поширених відповідачем відомостей.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

При цьому, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідачем поширено інформацію з приводу того, що державна реєстрація препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма», відбулася з грубим порушенням законодавства України та процедури реєстрації лікарських засобів. Зауваження, що наведені вище, дають змогу зробити висновок щодо сумнівності безпечності та ефективності препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма».

На підтвердження достовірності поширеної інформації відповідач надав суду відзив, в якому зазначено про порушення позивачем порядку реєстрації імунобіологічних препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б». В якості доказів, до відзиву відповідач додав перелік зареєстрованих медичних імунобіологічних препаратів виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма»(вказаний перелік не містить препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б»). Інших доказів, які б підтверджували відомості викладені у відзиві та підтверджували б правдивість інформації, викладеної в листі відповідача від 02.04.2007 року, суду надано не було.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, та доказів про те, що інформація, поширена відповідачем в листі від 02.04.2007 року, є достовірною, суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 34, 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов‘язати Державну службу лікарських засобів і виробів медичного призначення (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 120; ідентифікаційний код 26385015) протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати відомості: «Державна реєстрація препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма», відбулася з грубим порушенням законодавства України та процедури реєстрації лікарських засобів. Зауваження, що наведені вище, дають змогу зробити висновок щодо сумнівності безпечності та ефективності препаратів «Бетабіоферон-1а»та «Бетабіоферон-1б», виробництва ЗАТ «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма», поширені в листі Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення від 02.04.2007 року № 18.3423/15-08, шляхом відкликання листа Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення № 18.3423/15-08 від 02.04.2007 року зі Служби Безпеки України.

Стягнути з Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 120; ідентифікаційний код 26385015; рахунки в банку не відомі) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Закритого акціонерного товариства «Трудовий колектив Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма»(03038, м. Київ, вул. Миколи Амосова, 9; ідентифікаційний код 32302465; рахунок 2416 в ЗАТ «ОТП Банк»м. Києва, МФО 300528) 85,00 (вісімдесят п‘ять) грн. державного мита та 118,00 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                          Гумега О. В.