ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"28" лютого 2008 р.            Справа № 19/573-07

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради „Переяслав-Хмельницьктепломережа”, м. Переяслав-Хмельницький

до Державного сільськогосподарського підприємства „Головний селекційний центр України”, м. Переяслав-Хмельницький

про стягнення 16074,35 грн.

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача – Соловей М. Т. (дов. № 1 від 02.01.2008 року);

від відповідача – не з’явився.

обставини справи:

Комунальне підприємство Київської обласної ради „Переяслав-Хмельницьктепломережа” (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного сільськогосподарського підприємства „Головний селекційний центр України” (далі-відповідач) про стягнення 16074,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 74 укладеного між сторонами 21.10.2002 року, а саме відповідач не оплатив спожиту теплову енергію в повному розмірі в результаті чого за ним утворилась заборгованість в сумі 12,89 грн. за 2006 рік. Додатково позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов’язання пеню в розмірі 9307,56 грн., інфляційні в розмірі 5191,63 грн. та 3% річних в сумі 1562,27 грн.

Представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог № 264 від 27.02.2008 року згідно відомостей якої позивач зменшив позовні вимоги, а саме просить суд стягнути з відповідача 12,89 грн. основного боргу за 2006 рік, 5191,63 грн. інфляційних та 1562,27 грн. 3% річних.

Представник відповідача проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані тим, що між сторонами не проводилась звірка взаєморозрахунків за 2006 рік, підприємство відповідача сплачувало кошти за спожиту теплову енергію, також між сторонами було проведено залік взаємної заборгованості, що підтверджується протоколом № 30 від 29.11.2007 року. Також відповідач зазначає, що на підтвердження заборгованості та підстав для нарахування фінансових санкцій позивач не надав суду належні докази.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Між позивачем (за договором-теплопостачальна організація) та відповідачем (за договором-споживач) 21 жовтня 2002 року було укладено договір № 74 (далі-договір). За умов договору теплопостачальна організація бере на себе зобов’язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов’язаний оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором та у відповідності до „Правил користування тепловою енергією” та „правил технічної експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України” (п. 1 договору). Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до установлених тарифів (розрахунків) (п. 7.1 договору). Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 7.3 договору). Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації вартість зазначеної в договорі, кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п. 7.4 договору). Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується не пізніше 15-го числа, місяця, наступного за розрахунковим (п. 7.6 договору). Споживач щомісячно, до 5-го числа місяця, що наступає за звітним, надає теплопостачальній організації акт про обсяги фактично використаної теплової енергії (п. 7.7 договору). Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 21.10.2003 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін (п. 10.1 та п. 11.5 договору).

21 жовтня 2002 року сторонами підписано додаток № 1 до договору про обсяги постачання теплової енергії.

Позивач виконував зобов’язання за договором належним чином про, що свідчать акти прийому виконаних послуг по опаленню об’єктів, наданих позивачем, копії яких наявні в матеріалах справи (а. с. 16-18).

Відповідач зобов’язання за договором виконував неналежно, а саме не сплачував кошти за теплову енергію в результаті чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 12,89 грн. основного боргу за 2006 рік.

За прострочення виконання зобов’язання позивач нарахував відповідачу 5191,63 грн. інфляційних та 1562,27 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання від 28.02.2008 року не з’явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи.

При вирішені спору судом враховано, що відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов’язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 ГК України).

Позовні вимоги в частині основного боргу в сумі 12,89 грн. підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, розмір яких складає 5191,63 грн. - інфляційних та 1562,27 грн. - 3% річних, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного сільськогосподарського підприємства „Головний селекційний центр України” (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 1-а, код 00699945) на користь Комунального підприємства Київської обласної ради „Переяслав-Хмельницьктепломережа” (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Гімназійна, 25, код 20598264) –12 (дванадцять) грн. 89 коп. основного боргу, 5191 (п’ять тисяч сто дев’яносто одна) грн. 63 коп. інфляційних, 1562 (одна тисяча п’ятсот шістдесят дві) грн. 27 коп. 3% річних та судові витрати: 102 (сто дві) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Карпечкін Т.П.

Рішення підписано 03.03.2008 року