КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
№ 16/198-20/71
міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий                                                                                 Поліщук
Судді
секретарі судового засідання
апеляційну скаргу Фізичної
ухвалу Господарського
суду Полтавської області від 24.04.2007 року,
справі №16/198-20/71
(суддя Киричук О.А.),
підприємства «Марк і К»(м.Миргород, Полтавська область),
обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Насіння-сервіс»(м.Миргород, Полтавська
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
підприємство «Миргородтехінвентпризація»(м.Миргород, Полтавська область),
Миргородське підприємство технічної
інвентаризації та експертиз (м.Миргород, Полтавська область),
Фізична особа ОСОБА_1(м.Миргород,
Полтавська область),
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грін Петролеум»(м.Київ),
про визнання права власності,
участю представників учасників судового провадження:
позивача:          не з'явився;
відповідача:           не з'явився;
ДКП «Миргородтехінвентпризація»:
Миргородського підприємства технічної інвентаризації та експертиз: не з'явився;
-(паспорт серія НОМЕР_1, виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській
області від 20.04.1996 року); ОСОБА_2. -представник (довіреність № 421 від
ТзОВ «Грін Петролеум»:
«Марк і К»звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною
заявою до ТзОВ «Агрофірма «Насіння-сервіс»про визнання права власності на
нерухоме майно: столярний цех (літер А-1), контору з підвалом (літер Б-3),
прохідну (літер В-1), будівлю ЛМРД (літер Г-1), ангар (літер Д-1), майстерню
(літер З-1), котельну (літер І-1), гараж (літер Є-1), заправочну станцію (літер
К-1), кузню (літер Л-1), учбовий клас (літер М-1), підстанцію (літер Н-1),
вбиральню (літер І), споруди (літер 1-6), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне майно перейшло до позивача на
підставі Договору купівлі-продажу, укладеного відповідно з діючим
законодавством, а тому до позивача перейшло право власності на об'єкти
Рішенням
Господарського суду Полтавської області від 18.09.2006 року по справі №16/198
позовні вимоги були задоволені, визнано за позивачем право власності на
нерухоме майно: столярний цех (літер А-1), контору з підвалом (літер Б-3),
прохідну (літер В-1), будівлю ЛМРД (літер Г-1), ангар (літер Д-1), майстерню
(літер З-1), котельну (літер І-1), гараж (літер Є-1), заправочну станцію (літер
К-1), кузню (літер Л-1), учбовий клас (літер М-1), підстанцію (літер Н-1),
вбиральню (літер І), споруди (літер 1-6), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Водночас, вказаним судовим рішенням було зобов'язано Державне комунальне
підприємство «Миргородтехінвентпризація»та Миргородське підприємство технічної
інвентаризації та експертиз здійснити державну реєстрацію права власності за
позивачем об'єктів нерухомого майна: столярний цех (літер А-1), контору з
підвалом (літер Б-3), прохідну (літер В-1), будівлю ЛМРД (літер Г-1), ангар
(літер Д-1), майстерню (літер З-1), котельну (літер І-1), гараж (літер Є-1),
заправочну станцію (літер К-1), кузню (літер Л-1), учбовий клас (літер М-1),
підстанцію (літер Н-1), вбиральню (літер І), споруди (літер 1-6), які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Як
вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого
господарського суду, ТзОВ «Агрофірма «Насіння-сервіс»звернулось до Київського
міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.10.2006 року по
справі №16/198 апеляційну скаргу ТзОВ «Агрофірма «Насіння-сервіс»на рішення
Господарського суду Полтавської області від 18.09.2006 року було повернуто на
підставі п. 3) ч. 1 ст. 97 ГПК України (том 1, арк. справи 56-57).

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 24.11.2006 року по
справі №16/198 апеляційну скаргу ТзОВ «Агрофірма «Насіння-сервіс»на рішення
Господарського суду Полтавської області від 18.09.2006 року було повторно
повернуто на підставі п. 3) ч. 1 ст. 97 ГПК України (том 1, арк. справи 70-72).

Водночас,
не погоджуючись із Рішенням Господарського суду Полтавської області від
18.09.2006 року по справі №16/198 до Вищого господарського суду України
звернулись ТзОВ «Грін Петролеум»та гр. ОСОБА_1. із касаційними скаргами, в яких
скаржники просили господарський суд касаційної інстанції скасувати рішення
місцевого господарського суду, а справу №16/198 направити на новий розгляд.

Постановою
Вищого господарського суду України від 22.02.2007 року по справі №16/198
касаційні скарги ТзОВ «Грін Петролеум»та гр. ОСОБА_1. були задоволені, рішення
Господарського суду Полтавської області було скасовано, справу направлено на
новий розгляд до Господарського суду Полтавської області (том 1, арк. справи
179-181). Вказана постанова судом касаційної інстанції мотивована не
дослідженням фактичних обставин у справі, зокрема того, що місцевим
господарським судом при прийняті оскаржуваного рішення не було враховано, що
частина спірного нерухомого майна була відчужена на користь ТзОВ «Грін
Петроліум»за Договором купівлі-продажу, а за Кізем С.В було визнано право
власності іншої частини спірного майна. Враховуючи зазначене, Вищий
господарський суд України вказав на необхідність залучення до участі у справу
ТзОВ «Грін Петролеум»та ОСОБА_1.

В
ході нового розгляду справи, ухвалою Господарського суду Полтавської області
від 24.04.2007 року по справі №16/198-20/71 розгляд справи було відкладено.
Водночас, зазначеною ухвалою до участі у справу в якості третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача були залучені ТзОВ
«Грін Петролеум»та фізична особа ОСОБА_1. Проте, як вбачається з тексту
вказаної судової ухвали, місцевим господарським судом було відмовлено в
прийнятті позовної заяви гр. Кізя, яка була подана ним разом із заявою про
вступ до участі у справу №16/198-20/71 у якості третьої особи з самостійними
вимогами на предмет спору. Відмовляючи в прийняті позовної заяви, господарський
суд першої інстанції вказав на п. 3) ст. 62 ГПК України, оскільки фізична особа
не може бути позивачем у господарському процесі.

Не
погоджуючись із вказаною ухвалою місцевого господарського суду, гр. ОСОБА_1.
звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою в якій скаржник просив суд апеляційної інстанції скасувати
ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.04.2007 року у справі
№16/198-20/71 мотивуючи невірним застосуванням місцевим господарським судом
норм процесуального права, зокрема ст.1 ГПК України.

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.06.2007 року по
справі №16/198-20/71 гр. ОСОБА_1. було відмовлено у прийнятті апеляційної
скарги на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.04.2007 року на
підставі неоскаржуваності ухвали (том 2, арк. справи 50-52).

Постановою
Вищого господарського суду України від 11.10.2007 року по справі №16/198-20/71
касаційну скаргу гр. ОСОБА_1. задоволено, ухвалу Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 11.06.2007 року скасовано, справу
направлено до Київського міжобласного апеляційного господарського суду для
здійснення апеляційного провадження (том 2, арк. справи 75-77). Скасовуючи
судове рішення апеляційного господарського суду, господарський суд касаційної
інстанції вказав на те, що апеляційним господарським судом  помилково не було прийнято до уваги те, що
оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду ОСОБА_1. було відмовлено у
прийнятті позовної заяви, яка відповідно до п.4) ст.62 ГПК України може бути
оскаржена.

Ухвалою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 19.10.2007 року
порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи у судовому
засіданні за участю представників сторін.

Ухвалами
Київського міжобласного апеляційного господарського суду розгляд справи
відкладався в зв'язку з неявкою в судові засідання представників сторін та
необхідністю витребування додаткових матеріалів до справи.

В
судових засіданнях апеляційного господарського суду, представник скаржника та
скаржник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили апеляційний
господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу місцевого
господарського суду скасувати та визнати скаржника третьою особою із самостійними
вимогами на предмет спору. Поряд з цим, колегія апеляційного господарського
суду відзначає, що скаржником було надано Свідоцтво про державну реєстрацію
ОСОБА_1. у якості фізичної особи - підприємця.

Відповідач
не скористався процесуальним правом на участь свого представника в засіданнях
господарського суду апеляційної інстанції, явку уповноваженого представника в
судові засідання не забезпечено (хоча про час і місце розгляду справи
відповідач був повідомлений належним чином), про причини не направлення у
судове засідання уповноваженого представника апеляційний господарський суд не
повідомлено. Правова позиція відповідача щодо вимог, які містяться в
апеляційній скарзі, колегії суддів апеляційного господарського суду не відома.
Водночас, колегія апеляційного господарського суду встановила, що проти
відповідача порушена процедура банкрутства та призначено арбітражного керуючого
(якого апеляційним господарським судом було повідомлено щодо апеляційного
провадження у справі №16/198-20/71).

ДКП
«Миргородтехінвентпризація», Миргородське підприємство технічної інвентаризації
та експертиз, ТзОВ «Грін Петролеум», не скористались процесуальним правом на
участь своїх представників в засіданні суду апеляційної інстанції. В судові
засідання апеляційного господарського суду третіми особами явку уповноважених
представників не забезпечено (хоча про час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні
докази), про причини не направлення у судові засідання уповноважених
представників ДКП «Миргородтехінвентпризація»та ТзОВ «Грін Петролеум»суд не
повідомлено. Водночас, від Миргородське підприємство технічної інвентаризації
та експертиз до апеляційного господарського суду надійшло письмове клопотання
про подальший розгляд справи без участі у судовому засіданні представників  Миргородське підприємство технічної
інвентаризації та експертиз

Поряд
з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що учасниками
судового провадження, вимоги ухвали апеляційного господарського суду від
19.10.2007 року належним чином не виконано, письмових пояснень щодо вимог
апеляційної скарги не надходило.

Відповідно
до ст.96 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає
перегляду рішення місцевого господарського суду

В
судовому засіданні, що відбулось 27.04.2007 року, відповідно до ст. 96 ГПК
України, за згодою представників учасників судового провадження було оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Судова
колегія апеляційного господарського суду, дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а
оскаржувана ухвала має бути скасована з передачею справи до Господарського суду
Полтавської області для розгляду виходячи з наступного.

Переглядаючи
судову ухвалу господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський
суд, керується приписами ст.101 ГПК України, відповідно до якої, апеляційний
господарський суд не зв'язаний з доводами апеляційної скарги (подання) і
перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Відповідно
до ст.106 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених ГПК України та
Законом  України  «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Апеляційні скарги (подання) на ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг (подань)
на рішення місцевого господарського суду.

Колегією
суддів апеляційного господарського суду було встановлено, що позивач звернувся
до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою про визнання
права власності на майно, загальною площею 5447,1 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Таким
чином, колегія суддів апеляційного господарського суду, дійшла до висновку, що
позивач визначив предметом позову, як одним із способів захисту свого
порушеного права законність набуття права власності на спірне майно, яке
перейшло до нього від відповідача.

Як
було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, від
гр.ОСОБА_1. до місцевого господарського суду надійшло клопотання про залучення
його до участі у справу №16/198-20/71 у якості третьої особи із самостійними
вимогами на предмет спору та, відповідно, була подана позовна заява. Як
вбачається з тексту позовної заяви ОСОБА_1. просить господарський суд визнати
за ним право власності на нерухоме майно, а саме ангар «Д-1», загальною площею
545,1 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1. Мотивуючи клопотання про залучення до
участі у справу у якості третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1.
виходив з тих підстав, що предметом спору у цій справі №16/198-20/71 є нерухоме
майно, щодо якого позивач за первісним позовом просить визнати за ним право
власності, водночас, до складу спірного нерухомого мана входить нерухоме майно,
яке, за переконанням ОСОБА_1., є власністю останнього. Тому, враховуючи, що
розгляд вимог ОСОБА_1. може суттєво вплинути на вирішення справи по суті,
скаржником було вирішено подати позовну заяву у цій справі №16/198-20/71 для
можливості сукупно розглянути вимоги щодо нерухомого майна, право власності на
його окремі складові частини оспорюється різними особами.

Як
вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, підставою для відмови в прийнятті
позовної заяви ОСОБА_1., стало посилання місцевого господарського суду на той
факт, що позивач є фізичною особою, яка не може бути позивачем в господарському
суді.

Проте,
як вбачається з мотивувальної частини ухвали місцевого господарського суду від
24.04.2007 року, суд першої інстанції не навів будь-якого доказу, який свідчить
про відсутність у ОСОБА_1. статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Крім
того, в матеріалах справи відсутні докази, що Господарським судом Полтавської
області встановлювався факт наявності чи відсутності у ОСОБА_1. такого статусу.

Як
було встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, 22.12.2004
року Виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області була
здійснена державна реєстрація ОСОБА_1. в якості фізичної особи -підприємця, про
що було видано відповідне Свідоцтво про державну реєстрацію.

На
думку колегії суддів апеляційного господарського суду,  місцевий господарський суд мав прийняти
позовну заяву ОСОБА_1. та витребувати докази на підтвердження статусу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи. У разі ж відсутності таких доказів,
місцевий господарський суд, з'ясувавши факт відсутності у ОСОБА_1. статусу
суб'єкта підприємницької діяльності, зобов'язаний був припинити провадження у
справі в зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню у господарських судах
України.

Відповідно
до ст.18 ГПК України, до складу учасників судового процесу входять: сторони,
треті особи, прокурор, інші особи, які беруть участь у процесі у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно
зі ст. 26 ГПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет
спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом,
подавши позов до однієї або двох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ
третьої особи у справу господарський суд виносить ухвалу. Треті особи, які
заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і
несуть усі обов'язки позивача.

Статтею
1 ГПК України встановлено, що до господарського суду мають право звертати
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, згідно з встановленою підвідомчістю господарських
справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Таким
чином, на підставі наведених норм ГПК України, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла до висновку, що враховуючи ту обставину, що
гр.ОСОБА_1є суб'єктом підприємницької діяльності, тому згідно зі ст.1 ГПК
України він наділений правом звертатись до господарського суду із позовною
заявою і може бути позивачем у справі, а тому висновок місцевого господарського
суду в цій частині є помилковим.

Відповідно
до ч.4 ст. 106 ГПК України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал
про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про
банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про
банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі,
про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про
банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського
суду.

За
таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково в частині
скасування ухвали місцевого господарського суду, відповідно до якої ОСОБА_1.
було відмовлено у прийнятті позовної заяви.

Щодо
апеляційної вимоги, відповідно до якої, скаржник просив апеляційний
господарський суд визнати ОСОБА_1. третьою особою із самостійними вимогами на
предмет спору, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до
висновку, що в цій частині вимоги скаржника є такими, що задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно
до ст.11112 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового
розгляду справи. Крім того, постанова касаційної інстанції не може містити
вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про
переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального чи
процесуального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято
за результатами нового розгляду справи.

Як
вбачається з тексту Постанови Вищого господарського суду України від 11.10.2007
року по справі №16/198-20/71, скасовуючи судове рішення місцевого
господарського суду, господарський суд касаційної інстанції вказав на те, що,
оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, оскільки прийнято без залучення
до участі у справу ТзОВ «Грін Петролеум»та ОСОБА_1., як власників частини
спірного нерухомого майна, що призвело до порушення встановлених ГПК України,
принципів судочинства.

Однак,
залучаючи до участі у справі гр. ОСОБА_1. в якості третьої особи, яка не
заявляє самосійних вимог на предмет спору, як фізичну особу, Господарський суд
Полтавської області не дослідив фактичні обставини справи, зокрема той факт, що
гр. ОСОБА_1. є фізичною особою-підприємцем.

Поряд
з цим, як вбачається із сукупного системного аналізу ст.ст.26,61-63 ГПК
України, питання щодо залучення у справу третьої особи із самостійними вимогами
на предмет спору може бути вирішено лише після вирішення питання щодо
відповідності позовної заяви вимогам ст.54-57 ГПК України. Проте, як вбачається
з оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду, позовна заява ОСОБА_1. на
відповідність зазначених норм ГПК України не досліджувалась, висновків щодо
відповідності поданих позовних матеріалів вимогам ст.54-57 ГПК України
оскаржувана ухвалила місцевого господарського суду не містить.

Відповідно
до ч.3 ст.101 ГПК України, в апеляційній інстанції не приймаються і не
розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За
наведених обставин, по переконанню колегії суддів апеляційного господарського
суду, апеляційний господарський суд позбавлений можливості вирішувати питання
щодо відповідності позовної заяви фізичної особи -підприємця ОСОБА_1. вимогами
ст.54 ГПК, оскільки це має бути вирішено місцевим господарським судом.

Враховуючи
ту обставину, що без вирішення питання прийняття до розгляду позовної заяви
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1. неможливо залучити його до участі у справу
у якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, за
переконанням колегії суддів апеляційного господарського суду вимога щодо
залучення ОСОБА_1. до участі у справу у якості третьої особи із самостійними
вимогами на предмет спору є передчасна.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до
висновку, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду  підлягає скасуванню частково в частині
відмови в прийнятті позовної заяви ОСОБА_1. внаслідок порушення місцевим
господарським судом вимог процесуального права при розгляді справи, та
неповного з'ясування усіх фактичних обставин у справі, а тому справа підлягає
направленню до господарського суду першої інстанції для вирішення питання щодо
прийняття позовної заяви ОСОБА_1.

Керуючись
ст.ст. 1, 18, 43, 26, 33, 34, 43, 96, 101, 104, 106, ГПК України,
Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1
на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.04.2007 року у справі
№16/198-20/71  задовольнити частково.

2.          Ухвалу Господарського суду
Полтавської області від 24.04.2007 року у справі №16/198-20/71  скасувати частково.

3.          Матеріали справи №16/198-20/71
направити до Господарського суду Полтавської області для вирішення питання щодо
прийняття позовної заяви ОСОБА_1.

4.          Копію постанови суду надіслати
учасникам судового процесу.

Повний
текст постанови було виготовлено та підписано 04.02.2008  року

Головуючий                                                                                      Поліщук
В.Ю.

Судді
:

Рудченко С.Г.

Писана  Т.О