ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2008 р. Справа № 38/04-08

вх. № 020

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя Мамалуй О.О.

суддя Мінаєва О.М.

суддя Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Макаровських А.С.

за участю представників сторін:

прокурора - Лавриненка О.С. - представника

позивача – Войтенка Ю.П. – представника (за дорученням)

відповідача – Селіної О.С. - представника (за дорученням)

розглянувши справу за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України, м. Київ в інтересах держави в особі Головного управління внутрішніх військ МВС України, м. Київ

до СТГО "Південна залізниця" м. Харків

про виконання зобов'язань по договору,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник військового прокурора центрального регіону України звернувся до господарського суду України з позовом в інтересах держави в особі Головного управління внутрішніх військ МВС України. Після зміни позовних вимог він прохає суд стягнути з відповідача - Статутного територіально-галузевого об'єднання „Південна залізниця” суму збитків в розмірі 130386,75 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач зобов’язувався здійснити до 31.12.2005р. інвестування внутрішніх військ МВС України готовою будівельною продукцією (квартирами) в будинку № 42 по вул. Жовтнева в с. Засулля Лубенського району Полтавської області, які повинні відповідати вимогам ДБН та Житлового кодексу України. Позивач вказує, що відповідач повинен був також передати йому документи на квартири, а саме копію акту приймальної Держкомісії про прийняття житла в експлуатацію, довідки бюро технічної інвентаризації про фактичні обсяги збудованого житла і відповідні документи на право власності на житло.

Позивач вказує, що в акті прийому-передачі (від 17.12.2002 року) квартир в будинку № 42 по вул. Жовтнева в с. Засулля Лубенського району Полтавської області, який підписаний позивачем та відповідачем, вказано, що відповідач передає, а позивач приймає 7 квартир в цьому будинку, загальною площею 305 м2. Однак, за ствердженням позивача, квартира № 34 не була фактично передана Головному управлінню внутрішніх військ МВС України.

Відповідач проти позову заперечує, вказує, що інвестування здійснювалося відповідачем на підставі постанови КМУ від 27.04.1998р. № 568, відповідно до якої, замовник інвестицій після фактичної передачі інвестицій надає інвестору довідку про цільове використання інвестицій на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей. Той факт, що позивач видав відповідачу таку довідку (довідка № 505 за грудень 2002р., аркуш справи 24), на думку відповідача, доказує і факт повного виконання відповідачем своїх зобов’язань по інвестуванню.

Представник прокурора в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідачем було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Засульську сільську раду Лубенського району Полтавської області. Розглянувши вказане клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки позивач не вказав та не обґрунтував, на боці якої сторони він прохає залучити третю особу, а також не обґрунтував, яким саме чином рішення по даній справі (про стягнення з відповідача коштів або про відмову в такому стягненні) може вплинути на права та обов’язки Засульської сільської ради щодо сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд встановив, що 12.03.1997р. між Головним управлінням командуючого Національною гвардією України та Державним підприємством магістральних трубопроводів „Дружба”, був укладений договір № 43 про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців. Позивач посилається на цей договор як на доказ наявності зобов’язань відповідача перед ним.

Відповідно до умов цього договору (з урахуванням додаткової угоди № 72 від 12.05.1998р.), предметом договору є участь інвестора (ДПМН „Дружба”) в будівництві житлових будинків в мікрорайоні по вул. Тролейбусній в м. Львові. Інвестор забезпечує перерахування коштів, передачу матеріальних активів на будівництво житла для військовослужбовців в м. Львові по вул. Тролейбусній, 16, або передає готову будівельну продукцію (цеглу орієнтовно на суму 500000 грн. щорічно). Загальний обсяг матеріальних активів, що передаються Інвестором до 01.01.2002р. на будівництво житла для військовослужбовців орієнтовно складає 52400000 грн.

Отже, предметом договору інвестування № 43 є участь інвестора в будівництві житлових будинків в мікрорайоні по вул. Тролейбусній,16 в м. Львові, на виконання чого інвестор був зобов’язаний забезпечити перерахування коштів, передачу матеріальних активів на будівництво житла, або передавати замовнику готову будівельну продукцію (цеглу орієнтовно на суму 500000 грн. щорічно). В судовому засіданні представник позивача пояснив, що інших додаткових угод (крім угоди №72 від 12.05.1998р.) до договору № 43 від 12.03.1997р. не укладалося.

24 вересня 2001року між Головним управлінням внутрішніх військ МВС України, державним акціонерним товариством „Магістральні трубопроводи „Дружба” та виробничим об'єднанням ”Зоря”, був укладений договір № 272 на завершення виконання інвестиційної угоди від 12.03.1997р. № 43 та додаткової угоди від 12.05.1998р новим інвестором. Позивач посилається на цей договор як на доказ наявності зобов’язань відповідача перед ним.

Відповідно до умов договору № 272 від 24.09.2001р., враховуючи що інвестор (державне акціонерне товариство „Магістральні трубопроводи „Дружба”) не може завершити виконання своїх зобов’язань за Угодою про інвестування будівництва житла в повному обсязі, з метою виконання програми будівництва, сторони, за взаємним погодженням і за ініціативою замовника (Головного управління внутрішніх військ МВС України), керуючись ст. 164 Цивільного кодексу України та враховуючи вимоги постанови КМУ від 27.04.1998р., прийшли до згоди про часткове покладання виконання зобов’язань інвестора за угодою № 43 (державного акціонерного товариства „Магістральні трубопроводи „Дружба”) на нового інвестора – Виробниче об'єднання „Зоря”.

Отже, за договором №272 від 24.09.2001р., виробниче об'єднання „Зоря” зобов'язувався брати учать в будівництві житлових будинків в мікрорайоні по вул. Тролейбусній,16 в м. Львові, на виконання чого він повинен був забезпечити перерахування коштів, передачу матеріальних активів на будівництво житла, або передавати замовнику готову будівельну продукцію (цеглу орієнтовно на суму 500000 грн. щорічно). В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ніяких додаткових угод до договору № 247 від 04.09.2001р. не укладалося.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Головне управління внутрішніх військ МВС України, є правонаступником Головного управління командуючого Національною гвардією України, а державне акціонерне товариство „Магістральні трубопроводи „Дружба” – є правонаступником та Державного підприємства магістральних трубопроводів „Дружба”.

20.12.2001р. між Головним управлінням внутрішніх військ МВС України, виробничим об'єднанням ”Зоря”, та дочірнім підприємством „Вільногорський державний гірничо-металургійний комбінат” був укладений договір делегації № 636 Позивач посилається на цей договор як на доказ наявності зобов’язань відповідача перед ним. За умовами даного договору дочірнє підприємство „Вільногорський державний гірничо-металургійний комбінат” (замість виробничого об'єднання „Зоря”) стало боржником за договором №272 від 24.09.2001р., прийнявши на себе зобов’язання з інвестування на суму 10000000 грн.

17 грудня 2002 року між Головним управлінням внутрішніх військ МВС України (позивачем), дочірнім підприємством „Вільногорський державний гірничо-металургійний комбінат” та Південною залізницею (відповідачем) був укладений договір делегації № 127. Саме на підставі цього, укладеного з відповідачем договору, позивач вимагає стягнення з нього збитків.

В цьому договорі вказано, що враховуючи, що між Головним управлінням внутрішніх військ МВС України (позивачем), та дочірнім підприємством „Вільногорський державний гірничо-металургійний комбінат” укладено угоду №636 від 20.12.2001р. до договору № 272 від 24.09.2001р. керуючись положеннями ст. 201 Цивільного кодексу України, дочірне підприємство „Вільногорський державний гірничо-металургійний комбінат” передає, а Південна залізниця приймає на себе зобов’язання дочірнього підприємства „Вільногорський державний гірничо-металургійний комбінат” і стає боржником по Угоді № 6367 в частині 7780000 грн.

Між тим, предметом договору № 43 від 12.03.1997р. (враховуючи додаткову угоду № 72 від 12.05.1998р.), є участь інвестора в будівництві житлових будинків в мікрорайоні по вул. Тролейбусній в м. Львові. Інвестор забезпечує перерахування коштів, передачу матеріальних активів на будівництво житла для військовослужбовців в м. Львові по вул. Тролейбусній, 16, або передає готову будівельну продукцію (цеглу орієнтовно на суму 500000 грн. щорічно). Позивач пояснив суду, що ніяких інших додаткових угод до цього договору (а також до договорів № 272 від 24.09.2001р. та договору № 636 від 20.12.2001р. - не укладалося. Таким чином, предмет договору № 43 після 12.05.1998р. - не змінювався. Отже, зобов’язання з інвестування квартирами в будинку № 42 по вул. Жовтнева в с. Засулля Лубенського району Полтавської області (та з передачі документів на ці квартири) ніяк не можуть витікати з саме договору № 43 від 12.03.1997р. та додаткової угоди до нього № 72 від 12.05.1998р. – цей договір стосується фінансування будівництва у м. Львові та передачі цегли.

Суд також констатує, що відповідно до положень постанови КМУ від 27.04.1998р. № 568 (що діяла до 2005 року), замовник інвестицій після передачі інвестицій надає інвестору довідку про фактично здійснені інвестиції на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей. Той факт, що позивач видав відповідачу таку довідку (№ 505 за грудень 2002р., в якій прямо зазначено про фактичне використання інвестицій на будівництво 7 квартир в будинку № 42 по вул. Жовтнева в с. Засулля Лубенського району), спростовує ствердження позивача про те, що квартири він отримав не в повному обсязі.

Таким чином, позивачем не надано доказів наявності безперервного зв’язку передачі зобов’язань до відповідача, не надано доказів, які б довели факт виникнення зобов’язань відповідача саме з інвестування житла в будинку № 42 по вул. Жовтнева в с. Засулля Лубенського району Полтавської області, підстави та момент виникнення цих зобов’язань. Факт неотримання квартир в повному обсязі позивачем не доведений. Отже, факт спричинення позивачу збитків відповідачем також не є доведеним.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.8 Конституції України, ст.ст. 43,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИЛА:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення підписано __________________

Головуючий суддя Мамалуй О.О.

суддя Мінаєва О.М.

суддя Жельне С.Ч.