ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

08.02.2008

Справа №2-14/17780-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Біокон», м. Київ, вул. Березняківська,29

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноватор», м. Ялта, вул. Орєхова,32

Про стягнення 20693,03 грн.

Суддя Курапова З.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – не з’явився

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 20693,03 грн., у т.ч. 17150,03 грн. заборгованості, 320,44 грн. пені, 1715 грн. штрафу, 60,09 грн. річних, 97,47 грн. індекс інфляції та 1350 грн. збитків, понесених позивачем у зв’язку із захистом та відновленням свого порушеного права.

Заявою № 836 від 23.01.2008. позивач зменшив позовні вимоги, у зв’язку з оплатою відповідачем боргу, просить стягнути 3543 грн., у т.ч. 320,44 грн. пені, 1715 грн. штрафу, 60,09 грн. річних, 97,47 грн. індекс інфляції та 1350 грн. витрат за юридичні послуги.

Позивач свої позовні вимоги пояснює невиконанням відповідачем договірних зобов’язань по своєчасної оплаті одержаного товару. У клопотанні № 836 від 23.01.2008. позивач просить розглянуть справу у відсутності свого представника.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, відзив і витребувані судом документи не подав, про день слухання справи повідомлений належним чином: ухвала надіслана на його юридичну адресу рекомендованим листом.

Суд вважає можливим розгляд справи за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянув матеріали справи, суд -

Встановив :

28.11.2005 р. ТОВ «Аптека Біокон» (Постачальник) і ТОВ «Інноватор» (Покупець) уклали договір поставки № 0728/05, відповідно до якого Постачальник зобов’язався поставити та передати у власність (повне господарське володіння), лікарські засоби та вироби медичного призначення, надалі Товар, а Покупець зобов’язався прийняти цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору (п.1.1. договору).

У період з 30 серпня 2007 р. по 27 вересня 2007 р. позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 17875,52 грн., що підтверджується накладними, яки є у справі, у кожної накладної зазначений строк оплати товару.

Відповідно до п.3.2. договору відповідач зобов’язаний оплатити товар не пізніше строку, визначеному в накладних.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Оплату відповідач здійснив несвоєчасно, однак пред’явлену позивачем у позові суму боргу 17150,10 грн. відповідач оплатив 03.12.2007., як зазначено у представленому позивачем акті звірки взаємних розрахунків станом на 17.01.2008. З позовом в суд позивач звернувся згідно з поштовим штампом на конверті 06.12.2007., тобто сплату боргу відповідач здійснив до передачі позову в суд, у зв’язку з чим у частині стягнення боргу в сумі 17150,10 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов’язань» від 22.11.1996. № 543/96-ВР і п.7.3. договору відповідач зобов’язаний оплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Пеня за період з 29.09.2007. по 30.11.2007. в сумі 320,44 грн. нарахована відповідачем вірно та підлягає стягненню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценті річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Річні за період з 29.09.2007. по 30.11.2007. становлять 60,09 грн. і підлягають стягненню.

Індекс інфляції розрахований позивачем за жовтень 2007 р. від суми боргу 3361,01 грн., що становить 97,47 грн. і підлягає стягненню.

Згідно з п. 7.2. договору у випадку прострочки платежу, Покупець сплачує Постачальнику одноразовий штраф в розмірі 10 % від суми несплаченого в строк товару.

Відповідно до ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання); у разу порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Заборгованість в сумі 17150,03 грн. відповідач у порушення умов договору сплатив несвоєчасно, у зв’язку з чим позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 1715 грн. підлягають задоволенню.

Позовні вимоги у частині стягнення збитків у виді витрат за юридичні послуги в сумі 1350 грн. задоволенню не підлягають за такими обставинами:

У доказ понесених витрат за юридичні послуги позивач надав договори № 5/11-1 від 01.11.2007. і № 5/11-3 від 11.11.2007. про надання юридичних послуг, яки укладені між позивачем – ТОВ «Аптека Біозон» (Замовник) і ПП «Юридична фірма «Евіденс» (Виконавець).

Пунктами 3.1. договорів про надання юридичних послуг передбачена вартість юридичних послуг в розмірі 675 грн. по кожному договору.

23.01.2008. позивачем і ПП «Юридична фірма «Евіденс» складений акт виконання робіт по наданню юридичних послуг за договором № 5/11-1 від 01.11.2007. і договором № 5/11-3 від 11.11.2007. на загальну суму 1350 грн., у т.ч. за складання позову про стягнення боргу з відповідача – 675 грн.; за складання розрахунку штрафних санкцій до позову, юридичні консультації, організаційні послуги з підготовки, відправки матеріалів до Господарського суду АРК – 675 грн. Платіжним дорученням № 7591 від 06.11.2007. позивач перерахував за юридичні послуги 675 грн. і платіжним дорученням № 7791 від 19.11.2007. – 675 грн.

Договори про надання юридичних послуг № 5/11-1 від 01.11.2007. і № 5/11-3 від 11.11.2007. містять ідентичні умови щодо виконання робіт Виконавцем по поверненню суми заборгованості та відшкодування збитків, завданих порушенням зобов’язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноватор». Тобто зміст обох договорів передбачає однакові зобов’язання виконавця по складанню позову, розрахунку до нього та інших юридичних послуг. Обґрунтованих доводів і доказів подвійної сплати за виконання однакової роботи по двом договорам позивач не надав.

У позові позивач просить стягнути 1350 грн. як збитки, понесені позивачем у зв’язку із захистом та відновленням свого порушеного права, у заяві № 836 від 23.01.2008. просить стягнути вказану суму як витрати за юридичні послуги.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розрахувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Однак, витрати на юридичні послуги, які позивач розцінює як збитки, заподіяні з вини відповідача, не мають необхідний ознак шкоди (її грошового вираження у формі збитків) відповідно до вимог чинного законодавства.

Витрати позивача на юридичні послуги не мають обов’язкового характеру, факт наявності цих витрат і розмір не знаходиться у необхідному зв’язку із заборгованістю, яку просить стягнути позивач.

Тому збитки, пов’язані з оплатою юридичної допомоги, наданої стороні по справі не адвокатом, неможна розцінювати як збитки.

Відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень наданих їм законом та установчими документами, через свого представника.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Повноваження сторони або третьої особи, від імені юридичної особи, може здійснювати відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами. Тобто, вказана норма не обмежує юридичних осіб чи громадян у виборі осіб, котрі будуть здійснювати їх представництво в господарському суді.

Відповідно до частини 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, котра є адвокатом наводиться в статті 2 Закону України «Про адвокатуру», яка зазначає, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Таким чином, стаття 44 Господарського процесуального кодексу України передбачає відшкодування сум в якості судових витрат, які були сплачені стороною за отримання послуг лише адвокатом, а не будь-яким представником.

Подібну ж позицію замають Вищий господарський суд України і Верховний суд України (Постанова Вищого господарського суду України від 05.05.2004. по справі № 41/327-1, Постанова Верховного суду України від 01.10.2002. по справі № 30/63).

Державне мито та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу України рішення оформлено і підписано 29 січня 2007 р.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу Україні, суд –

ВИРІШІВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноватор», м. Ялта, вул. Орєхова,32 (р/р 001 в УСБ м. Ялта, МФО 324270, ЗКПО 20724585) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Біокон», м. Київ, вул. Березняківська,29 (р/р 00 в АБ «Брокбізнесбанк», м. Київ, МФО 300249, ЗКПО 30263519) 320,44 грн. пені, 1715 грн. штрафу, 97,47 грн. інфляції, 60,09 грн. річних, 21,93 грн. державного мита та 12,51 грн. витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3.          В інший частині позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.