ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2008 р.

№ 39/41

Доповідач –суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                               Товариства з обмеженою відповідальністю "КБП Укрбудекспо"

на рішення          господарського суду міста Києва

від 22.10.2007 року

та на постанову                                        Київського апеляційного господарського

суду від 19.12.2007 року

у справі                                                  № 39/41

господарського суду                              міста Києва

за позовом                              Закритого акціонерного товариства "НВО Україна"

до                              Товариства з обмеженою відповідальністю

"КПБ Укрбудекспо"

про                                                            розірвання додаткової угоди

за участю представників:

позивача –          Лисого В.М.

відповідача -                                         Беличенка А.О.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року Закрите акціонерне товариство "НВО Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КПБ Укрбудекспо" про розірвання додаткової угоди №1 від 03.05.2006 року до договору №04/05/1 від 08.04.2005 року про будівництво житлового будинку.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.10.2007 року (суддя Гумега О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2007 року (судді: Мартюк А.І., Лосєв А.М., Зубець Л.П.), позов задоволено повністю; розірвано додаткову угоду №1 від 03.05.2006 року до договору №04/05/1 від 08.04.2005 року про будівництво житлового будинку, укладену між Закритим акціонерним товариством "НВО Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КПБ Укрбудекспо".

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, Товариство з обмеженою відповідальністю "КПБ Укрбудекспо" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти попередніх інстанцій скасувати та припинити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових актів.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судовий захист майнових інтересів осіб, названих у ст.1 ГПК України, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст.20 ГК України здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 цього ж Кодексу, за якою у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Вирішуючи по суті переданий на розгляд господарського суду спір про розірвання угоди, суд повинен з’ясувати, зокрема, факт неналежного виконання чи невиконання відповідачем умов угоди.

При вирішенні даного спору наведені обставини, що мають істотне значення для справи, були детально з’ясовані судами першої та апеляційної інстанції.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.04.2005 року між Закритим акціонерним товариством “НВО Україна” та Товариством з обмеженою відповідальністю “КПБ Укрбудекспо” укладено договір № 04/05/1 про будівництво житлового будинку, відповідно до умов якого позивач зобов’язався організувати будівництво житлового 18-24-поверхового будинку № 208 (будівельний номер) на 303 квартири, загальною площею житла 20 147,1 кв.м, з підземним гаражем на 96 машиномісць, загальною площею 4 117,3 кв.м, та вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по проспекту Науки в Голосіївському районі м. Києва, а відповідач, в свою чергу, зобов’язався повністю збудувати будинок згідно з проектною документацією за власні або самостійно залучені кошти. Позивач спільно з замовником після здачі будинку в експлуатацію зобов’язався передати відповідачу або зазначеним ним третім особам у власність погоджену частину будинку.

03.05.2006 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, за якою сторони виклали договір № 04/05/1 про будівництво житлового будинку від 08.04.2005р. у новій редакції.

Згідно п. 1.1. додаткової угоди № 1 від 03.05.2006р. позивач зобов‘язався передати відповідачу право на отримання у майбутньому (після закінчення будівництва об‘єкту) права власності на об‘єкти та/або приміщення, загальною площею 1 267,33 кв.м, у будинку, який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Науки, 208 (друга черга комплексу будівництва житлових будинків 210-208), на які позивач отримав такі майнові права в рахунок компенсації за виконані останнім підготовчі роботи з будівництва об‘єкту, за ціною та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 2 цієї додаткової угоди встановлено, що з моменту набрання нею чинності зобов’язання сторін, що виникли з попередньої редакції договору, припиняються і сторони мають тільки ті права та обов’язки, що виникають з редакції договору, яка викладена в даній додатковій угоді.

Відповідно до п. 3.1. додаткової угоди № 1 від 03.05.2006р. відповідач зобов’язався сплатити позивачу договірну ціну прав, виходячи з вартості будівництва будинку, яка еквівалента 800 доларів США (включаючи ПДВ), що становить 4 040 грн., за один квадратний метр, загальної площі будинку, що загалом складає 5 120 013,00 грн., протягом травня –серпня 2006 року включно.

Також 03.05.2006 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору № 04/05/1 про будівництво житлового будинку від 08.04.2005р., відповідно до якої позивач додатково зобов’язався передати відповідачу право на отримання у майбутньому (після закінчення будівництва об‘єкту) права власності на об‘єкти та/або приміщення, загальною площею 1 732,67 кв.м, у будинку, який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Науки, 208 (друга черга комплексу будівництва житлових будинків 210-208), на які позивач отримав такі майнові права в рахунок компенсації за виконані останнім підготовчі роботи з будівництва об‘єкту, за ціною та на умовах, передбачених додатковою угодою № 1 до вказаного договору, а відповідач додатково зобов’язався сплатити позивачу договірну ціну прав, виходячи з вартості будівництва будинку, яка еквівалентна 800 доларів США (включаючи ПДВ), що становить 4 040 грн. за один квадратний метр, загальної площі будинку, що загалом складає 7 000 000 грн. протягом трьох днів з моменту підписання даної додаткової угоди.

У зв»язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю “КПБ Укрбудекспо” умов додаткової угоди № 1 від 03.05.2006 року до договору № 04/05/1 про будівництво житлового будинку від 08.04.2005 року позивач 24.07.2007 року звернувся до нього з вимогою про її розірвання, яку відповідач залишив без реагування.

Закрите акціонерне товариство "НВО Україна" звернулось до суду з позовом про розірвання додаткової угоди № 1 від 03.05.2006 року до договору № 04/05/1 про будівництво житлового будинку від 08.04.2005 року, оскільки, як вважає позивач, він позбавлений можливості досягнення мети, обумовленої підписанням додаткової угоди №1 від 03.05.2006 року. При цьому, позивач стверджує про належне виконання відповідачем умов додаткової угоди №2 до вказаного договору.

Місцевий суд, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція, приймаючи рішення у даній справі про задоволення позовних вимог, виходив з обґрунтованості позовних вимог Закритого акціонерного товариства "НВО Україна" у зв»язку з невиконанням відповідачем зобов»язань, взятих на себе додатковою угодою № 1 від 03.05.2006 року до вищезазначеного договору.

Суди попередніх інстанцій вказали на можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку істотного порушення його умов другою стороною. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Також місцевим та апеляційним господарськими судами перевірено дотримання позивачем вимог ст.188 ГК України щодо надіслання пропозицій відповідачу про розірвання додаткової угоди №1 від 03.05.2006 року, які залишені останнім без реагування.

Водночас, суд апеляційної інстанції вірно відхилив доводи Товариства з обмеженою відповідальністю “КПБ Укрбудекспо” про нікчемність додаткової угоди №1 з підстав порушення ст.657 ЦК України щодо її нотаріального посвідчення, встановивши, при цьому, відсутність доказів на підтвердження наявності у позивача права власності на вказаний житловий будинок станом на день укладання цієї додаткової угоди. Такого висновку Київський апеляційний господарський суд дійшов встановивши правову природу спірного договору про будівництво житлового будинку, який є різновидом договору про спільну діяльність і тому не підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно cтатті 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того,

на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 188 ГК України розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відтак, відповідає матеріалам справи та вимогам закону висновок судів попередніх інстанцій щодо невиконання відповідачем зобов»язань, взятих на себе додатковою угодою №1 від 03.05.2006 року, про що свідчить відсутність таких доказів, а тому вимоги позивача про її розірвання є обгрунтованими.

Згідно ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, прийняте рішення суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КБП Укрбудекспо" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2007 року у справі № 39/41 залишити без змін.

Головуючий суддя

Т.П. Козир

Судді

Н.І. Мележик

О.А. Подоляк