ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18"
березня 2008 р.

Справа
№ 19/430

За
позовом  Відкритого акціонерного
товариства фірма "Хмельницькбуд" м. Хмельницький

до
Приватного підприємцяОСОБА_1 м. Хмельницький

до Дочірнього підприємства „Деревообробний комбінат” ВАТ
фірма „Хмельницькбуд” м. Хмельницький

про
визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого майна, зобов'язання звільнити приміщення

Суддя

Представники:

позивача:
Пасічник С.П. - за довіреністю від 10.01.08р.

відповідачів:
1.ОСОБА_1. -приватний підприємець

ОСОБА_2. -за
довіреністю від 27.02.07р.

ОСОБА_3 -за
довіреністю від 27.02.07р.

2. Коломійчук С.В.
-директор підприємства

З
перервою в судовому засіданні.

В
судовому засіданні згідно ч.2 ст. 85 ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Позивач
звернувся з позовом до суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу
незавершеного будівництва приміщень 1-2; 1-3; 1-4 згідно плану будівництва цеху
дверних та віконних блоків Дочірнього підприємства „Деревобробний комбінат” ВАТ
фірма „Хмельницькбуд” № 1/5-14 від 16 лютого 2005 року укладеного між сторонами
та про зобов'язання ПП ОСОБА_1звільнити займані приміщення.

Повноважний
представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та наполягає
на їх задоволенні, оскільки вважає, що відчуження майна позивача було проведене
ДП „Деревообробний комбінат” без належних на те повноважень, тобто особа, яка
вчиняла правочин не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Окрім того,
при укладенні спірного договору порушена процедура визначення ціни, яка
передбачена ст. 632 ЦК України.

Відповідач
ППОСОБА_1. та його представники в судовому засіданні позовні вимоги не
визнають, просять суд в позові відмовити. У відзиві на позов відповідач
зазначає, що не вважає спірний договір купівлі - продажу нікчемним, оскільки
волевиявлення продавця було направлене на продаж предмету угоди, який
відповідач придбав на законних підставах. Зазначають, що об'єкт купівлі-продажу
є незавершеним, а тому вимоги ст. 657 ЦК України на нього не поширюються, ціна
в договорі була встановлена за домовленістю сторін, ініціатором купівлі -
продажу незавершеного будівництвом приміщення виступав продавець - ДП „Деревообробний
комбінат", тому ціна угоди була визначена директором комбінату.

Відповідач
вважає, що безпідставними є посилання позивача на п.4.2. Статуту ДП
„Деревообробний комбінат", згідно якого відчуження спірного приміщення
повинно проводитись виключно за згодою позивача, як засновника підприємства та
власника майна. При цьому відповідач посилається на п. 2.2.1 Статуту ДП
„Деревообробний комбінат”, згідно якого одним із видів діяльності підприємства
є торгівельна діяльність, підприємство є юридичною особою і в межах свого
статуту, виходячи із повноважень наданих статутом, вправі здійснювати свою
господарську діяльність. Зазначає, що вартість придбаного приміщення є
незначною для підприємства, а згідно п.п. 3.6. Статуту підприємство має право
укладати угоди і набувати майнові та особисті немайнові права у випадках, коли
загальна сума поточних зобов'язань по укладеним договорам не перевищує 25%
Статутного фонду підприємства, п.п. 4.5 Статуту підприємства передбачає, що
підприємство має право продавати, передавати безкоштовно, обмінювати засоби
виробництва.

Крім
того, відповідач зазначає, що з моменту прибдання спірного приміщення він
суттєво збільшив вартість приміщення та його територію, на що витратив
достатньо коштів, замовив технічну документацію в Хмельницькому міському БТІ
для того, щоб здати створений цех в експлуатацію.

Представник
відповідача ДП „Деревообробний комбінат” в судовому засіданні позовні вимоги
визнає, у відзиві на позов просить суд договір з ПП ОСОБА_1визнати недійсним,
зобов'язати ПП ОСОБА_1звільнити займані приміщення. Власником зазначених
приміщень на момент продажу було ВАТ фірма «Хмельницькбуд», а не ДП
„Деревообробний комбінат”, тому відчуження майна було здійснено всупереч п.
4.5. п. 4 Статуту підприємства.

Розглядом
матеріалів справи встановлено:

16 лютого 2005 року між ДП
„Деревообробний комбінат” ВАТ фірма „Хмельницькбуд” (продавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1(покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого
майна.

Згідно
п. 1 договору продавець продав, а покупець купив незавершене будівництво
приміщень 1-2 ;1-3; 1-4; цеху дверних та віконних блоків деревообробного
комбінату по вул. Курчатова, 120 А в м. Хмельницькому. Приміщення розташовані
на першому поверсі сушильного відділення цеху дверних та віконних блоків в осях
- (1-2) - (Г/2-Г/3). Загальна площа приміщень 59,4 кв.м. в тому числі: (1-2)
-19,73 кв.м., (1-3) -19,97 кв.м., (1-4) - 19,70 кв.м.

Пунктом
3 договору передбачено, що продаж вчинено за 14000 грн., сторонами передбачено
рострочку сплати вартості приміщень.

Право
власності на приміщення переходить до покупця після сплати повної суми продажу,
про що буде складено додаткову угоду до цього договору (п. 5 договору).

Вказане
приміщення передано відповідачу ПП ОСОБА_1згідно акту прийому-передачі
нежитлового приміщення від 22.02.05р.

Згідно
п. 3.3. Статуту Дочірного підприємства „ВАТ Хмельницькбуд” „Деревообробний
комбінат”, затвердженого рішенням Загальних зборів ВАТ „Фірма
Хмельницькбуд”  Протокол № 1 від
07.08.97р. та зареєстрованого у виконкомі Хмельницької міської ради народних
депутатів 09.09.97р. № 435, засновником підприємства є Відкрите акціонерне
товариство фірма „Хмельницькбуд”.

Пунктами
4.2., 4.3. статуту передбачено, що власником майна підприємства є засновник,
майно дочірнього підприємства знаходиться у господарському використанні.

В
свою чергу п. 4.5. статуту передбачає, що підприємство може продавати,
передавати безкоштовно, обмінювати, здавати в оренду юридичним особам та
громадянам засоби виробництва, відчужувати їх іншими способами тільки за згодою
засновника.

Аналізуючи
надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Як
роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3
"Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", угода
може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими
законом.

При
цьому, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

При
задоволенні позову суд в одному рішенні постановляє про визнання угоди
недійсною і про застосування передбачених законом наслідків.

Статтею
207 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання,
що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відкрите
акціонерне товариство фірма "Хмельницькбуд" не є стороною договору
купівлі-продажу від 16.02.2005 року.

Згідно
зі статтею 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить
власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває
право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Відповідно
до положень частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за
відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право
витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене
власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у
власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Отже,
право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захисту шляхом
задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не
є, тобто із застосуванням правового механізму, встановленого частиною 1 статті
216 Цивільного кодексу України, незалежно від того чи відповідає спірна угода
закону.

За
вимогами частини 1 цієї статті при недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого повернення -відшкодувати його вартість.

Захист
прав такої особи можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову, якщо є
підстави, встановлені статтею 388 Цивільного кодексу України.

За
таких обставин, вимоги позивача є неправомірними та такими, що не підлягають
задоволенню, а тому в позові необхідно відмовити.

У
відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові
витрати необхідно покласти на позивача.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”
державне мито у розмірі 140 грн. необхідно повернути позивачу у зв'язку з
сплатою в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В
позові Відкритого акціонерного товариства фірма "Хмельницькбуд" м.
Хмельницький до Приватного підприємцяОСОБА_1 м. Хмельницький до Дочірнього
підприємства „Деревообробний комбінат” ВАТ фірма „Хмельницькбуд” м.
Хмельницький про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого
майна, зобов'язання звільнити приміщення відмовити.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України зайво сплачене державне
мито у розмірі 140 грн. необхідно повернути позивачу, про що видати довідку.

Суддя

Повний текст рішення складений та
підписаний 24.03.08р.

Віддруковано 4 прим.:1.
до справи; 2. позивачу 3,4. відповідачам