ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008 р.

№ 26/282

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.,

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

за участю представників сторін

позивача

відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Хоменко А.О. дов. від 09.01.2008 року

не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце засідання суду

Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

20.09.2007 року

у справі

№ 26/282

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСВ ЛТД"

про

стягнення 13021,54 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астра Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСВ Лтд" 13021, 54 грн. за порушення умов договору від 07.12.2004 року про транспортно-експедиційне обслуговування, серед яких 7680,12 грн. пені, 3% річних в сумі 1280, 48 грн., втрати від інфляційних процесів - 4060,94грн.

Доповідач: Гоголь Т.Г.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що товариством відповідачу були надані послуги з організації перевезення відповідно до умов укладеного між сторонами договору. Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВСВ Лтд" у визначений договором строк не здійснило розрахунки за отримані послуги, у зв'язку з чим позивач пред'явив останньому претензію про сплату боргу в розмірі 18 907 грн., яка залишилась без відповіді. Рішенням господарського суду міста Києва від 29.07.2005 року у справі № 4/284 були задоволені позовні вимоги про стягнення 18907грн. основного боргу за договором від 07.12.2004 року про транспортно-експедиційне обслуговування, проте на час звернення до господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ВСВ Лтд" заборгованість не погасило.

Господарський суд міста Києва рішенням від 14.06.2007 року (суддя Пінчук В.І.) у задоволенні позовних вимог відмовив пославшись на те, що позивач всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України не надав суду доказів обґрунтованого нарахування штрафних санкцій; щодо нарахування пені, пропустив строк позовної давності, передбачений пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, для нарахування 3% та збитків від інфляції, не довів з якого періоду у відповідача виникла заборгованість.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 20.09.2007 року (судді Зеленін В.О., Рєпіна Л.О., Синиця В.О.) рішення господарського суду міста Києва від 14.06.2007 року залишив без змін, з тих самих підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астра Україна" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 14.06.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2007 року скасувати, як такі, що ухвалені при неповному встановленні обставин, що мають значення для вірного вирішення справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме статей 35, 38 Господарського процесуального кодексу України, статей 267, 625 Цивільного кодексу України.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України, роз’яснень, що містяться в пунктах 1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №11 "Про судове рішення", з відповідними змінами, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права й обов’язки сторін у спірних правовідносинах.

Проте, в порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України ні судом першої ні судом апеляційної інстанцій в повній мірі не досліджено обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача, не надано належної оцінки поданим ним доказам.

Предметом даного позову є матеріально –правова вимога про стягнення пені, інфляційних втрат, та трьох процентів річних, нарахованих на суму основного боргу відповідача, що виник в результаті несвоєчасної оплати відповідачем наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Астра Україна" транспортно-експедиційних послуг відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

На підтвердження обставин, на які послався позивач в обґрунтування своїх вимог, ним подано:

- рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2005 року у справі № 4/284 про стягнення з відповідача 18907грн. основного боргу;

- прийняту державною виконавчою службою в Печерському районі м. Києва постанову про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання названого судового рішення;

- копію договору від 07.12.2004 року про транспортно-експедиційне обслуговування, умовами якого в разі порушення строків розрахунків замовником –відповідачем строків розрахунків передбачена сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу ( п. 5.8 договору);

- в позовній заяві відповідно до пункту 5.8 договору наведений розрахунок розміру пені, суму якої просив позивач стягнути з відповідача;

- розрахунок інфляційних втрат і річних та зазначений період, за який здійснені вказані нарахування;

- наведене матеріально –правове обґрунтування (посилання на норми Господарського кодексу України та на норми Цивільного кодексу України).

За правилами частини 3 статті 84 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обґрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення. При цьому, суд повинен дотримуватись вимог статті 43 Кодексу щодо повноти встановлення обставин справи та належної оцінки поданих у справі доказів.

Аналогічні норми містить і стаття 105 Господарського процесуального кодексу України стосовно вимог до постанови апеляційної інстанції ( зокрема пункти 5,7 названої статті). Разом з тим при прийнятті постанови слід враховувати і норми статті 101 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судам попередніх інстанцій не враховані і норми статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем було подано рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2005 року, в якому встановлені факти, які мають значення для правильного вирішення спору у даній справі (що є підставою для звільнення від доказування).

В порушення вказаних норм процесуального права, господарськими судами попередніх інстанцій жодному з поданих позивачем доказам не надано належної оцінки, що унеможливило повне і всебічне встановлення обставин, що мали місце у даній справі; судами не перевірено правильність (обґрунтованість) поданих позивачем розрахунків, а лише зазначено, що ці розрахунки необґрунтовані. Недотримання судами норм процесуального права в свою чергу унеможливило правильне застосування ними норм матеріального права.

Приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційній інстанції не надано право встановлювати чи вважати доведеними обставини справи, які не були встановлені місцевим чи апеляційним господарськими судами.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених норм Господарського процесуального кодексу України, прийняті у справі рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду не можна вважати законними і обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини та прийняти нове рішення.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 108, 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 14.06.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2007 року у справі № 26/282 скасувати. Справу скерувати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра Україна" задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                            Т. Добролюбова

Судді                                                                      Т. Гоголь

В. Швець