ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
РІШЕННЯ

18 січня 2008 р.           Справа 7/167-07

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючого - судді Н.В. Мінєєвої, секретаря судового засідання Л.С. Юрчак.

За участю представників сторін:

Позивача –Путілін Є.В.- адвокат, довіреність № 143 від 08. 01. 2008 року.

Відповідача –не з»явився

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницька міська рада - Німченко О.В. –довіреність № 2 від 02. 01. 2008 року.

Розглянувши в приміщенні суду справу за позовом Приватного підприємства «Торгова фірма «В»м. Вінниця до Центрального парку культури і відпочинку ім. Горького м. Вінниця та 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Вінницької міської ради м. Вінниця про визнання договору дійсним.

ВСТАНОВИВ :

Подано позов про визнання дійсним договору оренди приміщення, укладеного між приватним підприємством Торгова фірма «В»та Центральним парком культури і відпочинку ім. Горького від 17. 02. 1992р б/н та додаткової угоди до нього від 01. 07. 1998 р.

Позов мотивований тим, що між сторонами було укладено договір оренди приміщення від 17. 02. 1992 року б/н а 01. 07. 1998 року додаткову угоду до нього. На підставі зазначеного договору позивачем здійснюються платежі по орендній платі, які на протязі 1992-2007 років приймались відповідачем без будь-яких заперечень. На момент укладення договору підвальне приміщення було підтоплено грунтовими водами. В зв”язку з відсутністю дренажної системи приміщення було в аварійному стані. Протягом 3-х років „Торговою фірмою „В” був проведений капітальний ремонт та проводився поточний ремонт, про що свідчить і аудиторський висновок від 12. 05. 2004 року, згідно якого Торговою фірмою „В” витрачено коштів на невід’ємні поліпшення у сумі 30565,38 грн. 11. 12. 2001 року директором ЦПКіВ ім.. Горького за участю членів та голови комісії був підписаний акт обстеження орендованого приміщення та літнього майданчика та прийнято в експлуатацію кафе-бар „Кабачок 13 стільців”. 21. 03. 2002 директором ЦПКіВ ім. Горького був підписаний лист № 18, згідно якого останній не заперечував щодо встановлення малої архітектурної форми та торгівельного майданчика на орендованій земельній ділянці. Зазначена обставина підтверджується листом, адресованим дирекцією парку 27. 02. 2004 р за № 13 Вінницькому міському голові та графічними матеріалами торгівельного майданчика, погодженими дирекцією парку 18. 04. 2004 року. Відповідно до чинного на той час ЦК України (в редакції 1963р) до договорів оренди, укладених юридичними особами, не вимагалось нотаріального посвідчення такого договору. 01. 01. 2007 року новим директором ЦПКіВ було направлено на адресу Торгової фірми „В” додаток до договору оренди від 17. 09. 1992 р, який був підписаний підприємством. Однак, вже 09. 02. 2007 року на адресу „Торгової фірми „В” надійшов лист № 31 від дирекції ЦПКіВ ім. Горького про невизнання договору оренди від 12. 09. 1992 р та додаткові угоди до нього в зв”язку з відсутністю їх нотаріального посвідчення. Вважає, що між Приватним підприємством „Торгова фірма „В” та ЦПКіВ ім. Горького було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, що стверджується його підписанням дирекцією парку, що даний договір виконувався сторонами протягом 15 років, до нього укладались додаткові угоди. А тому, з посиланням на ст.ст. 220, 793 ЦК України і був заявлений даний позов.

Відповідач проти позову заперечує по мотивах, викладених у відзиві на позов за № 166 від 02. 07. 2007 року, зокрема, посилаючись на те, що відповідно до договору, укладеного ПП „Торговою фірмою „В” з дирекцією ЦПКіВ від 17. 09. 1992 р із змінами від 01. 07. 1998 р в оренді у підприємства до 17. 09. 2017 р знаходяться площадка та орендовані підвальні приміщення. В зв”язку з набуттям чинності Цивільним Кодекс України (2003р) та внесенням змін до нього, згідно яких договір оренди майна, укладений на строк більше ніж 3 роки підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, та враховуючи акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства наданий інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Вінницькій області від 30. 01. 2007 року повідомив про невизнання договору оренди від 12. 09. 1992 р та додаткових угод до нього в зв”язку з відсутністю їх нотаріального посвідчення. Крім того, відповідно до рішення Вінницької міської ради від 25. 05. 2006 р № 32 споруда вхідної композиції ( арки ЦПКіВ ім. Горького), що знаходиться на площі Ю.Гагаріна, б/н належить до комунальної власності м. Вінниці, та відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08. 11. 2005 р № 2587 прийнята Центральним парком культури і відпочинку ім. Горького безоплатно на баланс. Відповідно до п. 2. 2 статуту парк має право здійснювати свою діяльність в таких напрямках - здавати в оренду, надати в тимчасове користування нежилі приміщення, споруди, обладнання за погодженням з органом управління майном.

Залучена до участі в судовому процесі 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вінницька міська рада у письмових поясненнях на адресу суду повідомила, що заперечує проти позову, посилаючись на те, що використання та проведення позивачем реконструкції підвального приміщення, влаштування майданчику, навісу, цегляних споруд для розміщення кафе „Кабачок 13 стільців” здійснено без оформлення відповідних дозвільних документів, а також без оформлення права користування земельною ділянкою. Договір оренди від 17. 09. 1992 р не відповідає вимогам діючого на той час законодавства, а саме Закону України „Про оренду державного та комунального майна” № 2269-ХП від 10. 04. 1992 року. Згідно додаткової угоди від 01. 07. 1998 року до договору оренди від 17. 09. 1992 року додатково в оренду позивачу передається площадка, яка прилягає до об’єкта оренди та дах орендованого приміщення. Загальна площа додаткового об’єкту оренди складає 220 кв.м. Окремо по об’єктах площа договором не визначена. Схема розташування на конфігурація об’єктів відсутні. Крім того, якщо вважати, що додатковою угодою від 01. 07. 1998 р в оренду позивачу передається земельна ділянка, яка прилягає до об’єкту оренди, то такий договір має відповідати чинному на той час Земельному кодексу України та Постанові КМ України від 17. 03. 1993 р № 197 „Про форму договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах договору оренди).” Статтею 8 ЗК України в редакції 1990 р визначено, що орендодавцями землі є сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів і власники землі. Відповідач до жодної з перерахованих категорій не відноситься, тому не мав права укладати зазначений договір.

В зв”язку з неявкою в судове засідання представників сторін, не наданням усіх витребуваних судом документів, неодноразовою хворобою судді Н.В. Мінєєвої, необхідністю у витребуванні додаткових письмових доказів та залучення до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Вінницької міської ради, з врахуванням клопотань сторін, розгляд справи неодноразово відкладався та в судовому засіданні оголошувались перерви, останній раз до 18. 01. 2008 року.

За письмовим клопотанням сторін справа розглядається без здійснення технічної фіксації (звукозапису) судового процесу, що не суперечить ч. 7 ст. 81-1 ГПК України та за межами термінів, передбачених ст. 69 ГПК України.

Відповідач в судове засіданні 18. 01. 2008 року не з’явився, не виконав в повному обсязі вимоги попередніх ухвал суду, не надав усіх витребуваних судом документів. Про день і час розгляду справи в суді був належним чином повідомлений а тому справа розглянута за наявними в ній матеріалами відповідно до положень ст. 75 ГПК України.

Позивач 18. 01. 2008 року подав суду письмову заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій, посилаючись на те, що в позовній заяві про визнання договору дійсним допущена помилка в описовій та в резолютивній частині а також у письмових поясненнях на адресу суду - замість договору від 17. 09. 1992 року помилково було зазначено 17. 02. 1992 року, просить суд у пункті 2 позовних вимог замість 17. 02. 1992 року вважати договір від 17. 09. 1992 року. Одночасно повідомив суд про те, що з 1990 р по теперішній час була реорганізація МП „Торгова фірма „В” в ЗАТ „Торгова фірма „В”, с ЗАТ „Торгова фірма „В” в ПП „Торгова фірма „В”.

Зазначені уточнення позивачем позовних вимог приймаються судом на підставі ст. 22 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та 3-ої особи, суд встановив, що 17. 09. 1992 року між Вінницькою торговою фірмою «В»та Вінницьким центральним парком культури і відпочинку ім. Горького був укладений договір, згідно п. 1 (розділ 1) якого ЦПКіВ ім. Горького виділяє в оренду підвальне приміщення у центрального входу в парк (площа Гагаріна зліва від арки) а Торгова фірма «В» бере в оренду даний об»єкт з подальшою приватизацією при відповідному дозволі Уряду України. Сторони домовляються про оренду плату за переданий підвальний об»єкт, згідно існуючих Постанов України ( розділ 1 п. 2 договору). Згідно розділу 2 п. 1 договору Торгова фірма «В»зобов»язалась щоквартально вносити плату за орендоване підвальне приміщення із розрахунку 23 крб. за 1 кв.м. Оплату проводити з 1 по 5 число щоквартально. Торгова фірма «В»зобов»язалась на місці орендованого підвалу створити сучасну торгівлю для обслуговування відвідувачів парку, мешканців та гостей міста Вінниці ( розділ 1 п. 4 договору). Пунктом 6 розділу 2 договору сторони обумовили, що усі будівельно-монтажні роботи, виконані на території ЦПКіВ ім. Горького являються виключною власністю Торгової фірми «В», продажу і передачі не підлягають. Відповідно до розділу 3 п. 1 договору строк договору не обмежений.

01. 07. 1998 року між Вінницьким центральним парком культури і відпочинку ім. Горького та Торговою фірмою «В»був укладений додаток до договору оренди приміщення від 17. 09. 1992 року, згідно п. 1 розділу 1 якого ЦПКіВ ім. Горького виділяє в оренду площадку, яка прилягає до орендованого приміщення та дах орендованого приміщення, які є невід’ємною частиною композиції арки площею 220 кв.м., а Торгова фірма „В” бере в оренду даний об’єкт з подальшою приватизацією у разі зміни законодавства України. Торгова фірма „В” зобов’язується провести капітальний ремонт а при необхідності і реконструкцію орендованої площадки а також поточний ремонт арки центрального входу, покращити дизайн та довести його до європейського рівня (п. 2, розділ 2 додаткової угоди). Відповідно до п. 1 ( розділу фінансова відповідальність сторін) Торгова фірма „В” зобов’язалась своєчасно проводити оплату за орендований об’єкт в сумі 93 грн. 50 коп. згідно довідки –розрахунку Управління комунального майна при Вінницькому міськвиконкомі від 06. 05. 98 р. Згідно розділу „юридична відповідальність сторін” доповнення від 01. 07. 1998 року до договору оренди приміщення від 17. 09. 1992 року дане доповнення є невід’ємною частиною договору оренди приміщення, набуває чинності з моменту його підписання і діє на протязі 25 років. У разі виконання усіх пунктів даного доповнення до договору, дана угода автоматично продовжується на той же строк, без права розірвання.

Оцінивши надані суду докази суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

При розгляді даної справи суд керується законодавством, яке діяло на момент укладення спірних правочинів, зокрема : ЦК УРСР (1963р.), Законом України «Про оренду державного та комунального майна»в редакції від 10.04.1992р. та в редакції від 23.12.1997р.

Згідно ст. 47 ч. 1 ЦК УРСР (1963р) «нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу».

Приписами чинного на день укладення оспорюваних правочинів законодавства не встановлене обов’язкове нотаріальне посвідчення договору оренди.

Згідно ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»об'єктом оренди за цим Законом є: цілісні майнові комплекси державних підприємств, організацій або їх структурних підрозділів (філіалів, цехів, дільниць), за винятком тих, що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону Української РСР „Про підприємництво”. Цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з закінченим циклом виробництва продукції (робіт, послуг); окреме індивідуально визначене майно державних підприємств.

Згідно ст. 5. зазначеного Закону орендодавцями є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності; підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна, а з дозволу орендодавців, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо цілісних майнових комплексів, структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна.

Згідно ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»істотними умовами договору оренди є об'єкт оренди (склад і вартість майна), строк, на який укладається договір оренди, орендна плата, порядок використання амортизаційних відрахувань, відновлення орендованого майна та умови його повернення, виконання зобов'язань.

Згідно ст. 12 Закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Із змісту оспорюваних правочинів убачається, що сторонами не визначені і не погоджені такі істотні умови, як об’єкт –у зв’язку з відсутністю відомостей про склад та вартість, розмір орендної плати, визначеної відповідно до вимог ст. 21 Закону, «Про оренду державного та комунального майна», а також порядок використання амортизаційних відрахувань, відновлення орендованого майна та умови його повернення, виконання зобов'язань.

За таких обставин, виходячи із приписів ст. 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»договір від 17.09.1992р., укладений між Вінницькою торговою фірмою «В» та Вінницьким центральним парком культури і відпочинку ім. Горького та доповнення від 01.07.1998р. до договору оренди приміщення від 17.09.1992р. є неукладеними.

Крім того, зміст права власності був визначений ст. 86 ч.1 ЦК УРСР (1963) та ст. 2 ч.1 Закону України «Про власність»(в редакціях, що діяли на момент укладення оспорюваних правочинів).

Передання майна в оренду за своєю правовою природою є вчиненням дій, спрямованих на розпорядження власником належним йому майном.

Натомість, сторонами у справі не надано доказів наявності у відповідача повноважень щодо розпорядження підвальним приміщенням у центрального входу до парку та майданчиком, що примикає до орендованого приміщення та дахом орендованого приміщення, які є невід’ємною частиною з композицією арки загальною площею 220 кв.м.

Крім того, укладення договору оренди є реалізацією правоздатності особи.

Згідно ст. 26 ЦК УРСР (1963р.) правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її статуту або положення, а у випадках, коли вона повинна діяти на підставі загального положення про організації даного виду, - з моменту видання компетентним органом постанови про її утворення. Якщо статут підлягає реєстрації, правоздатність юридичної особи виникає в момент реєстрації.

Сторонами не надано доказів наявності у відповідача цивільної правоздатності на момент укладення оспорюваних правочинів.

В той же час відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2587 від 08. 11. 2005 року Центральному парку культури і відпочинку ім. Горького було безоплатно передано на баланс споруду вхідної композиції (арки) на площі Ю.Гагаріна б/н (ЦПКіВ ім. Горького) згідно з інвентарною справою, виготовленою КП ВООБТІ 12. 08. 2005 року). Сама ж споруда вхідної композиції (арки) ЦПКіВ ім. Горького є комунальною власністю територіальної громади м. Вінниці, що стверджується рішенням 2 сесії 5 скликання Вінницької міської ради за № 32 від 25. 05. 2006 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що договір від 17. 09. 1992 року був укладений з Центральним парком культури і відпочинку Вінницькою торговою фірмою «В», в той час як на момент укладення зазначеного договору існувало мале підприємство «Торгова фірма «В», що стверджується наявними у справі установчим договором малого підприємства Торгова фірма «В», його статутом та рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 30 від 20. 12. 1990 року про реєстрацію малого підприємства «Торгова фірма «В». На час укладення доповнення до договору оренди приміщення від 01. 07. 1998 року Торгової фірми «В»також не існувало, оскільки згідно наказу управління економіки Вінницького міськвиконкому № 235-р від 10. 12. 1996 р (реєстраційний номер № 1156) було зареєстровано (перереєстровано) Статут закритого акціонерного товариства «Торгова фірма «В», згідно п. 1. 4 якого ЗАТ «Торгова фірма «В»є правонаступником всіх майнових та немайнових прав та обов»язків малого підприємства «Торгова фірма «В».

Таким чином, ураховуючи наведені підстави, в позові слід відмовити.

Витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 26, 86 ЦК УРСР (1963р), Законами України «Про власність», «Про оренду державного та комунального майна», ст. ст. 4-3, 33, 36, 49, 75, 82, 84, 85, 115 ГПК України.

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя Мінєєва Н.В.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 22 січня 2008 р.