ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 р.

№ 2-24/14001-2005

Вищий господарський суд України у складі: суддя Москаленко В.С. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Селіваненко В.П.

розглянув касаційну скаргу державного підприємства "Красноперекопський завод продовольчих товарів", м. Красноперекопськ Автономної Республіки Крим (далі –ДП "Красноперекопський завод продовольчих товарів")

на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.03.2006

зі справи № 2-24/14001-2005

за позовом Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь Автономної Республіки Крим (далі – відділення Фонду)

до ДП "Красноперекопський завод продовольчих товарів"

про стягнення штрафних санкцій у сумі 3 178 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2005 року відділення Фонду звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з ДП "Красноперекопський завод продовольчих товарів" 3 178 грн. штрафних санкцій за нестворення у 2004 році робочих місць для працевлаштування інвалідів на підставі статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі –Закон). У подальшому позивач збільшив суму позовних вимог і просив стягнути з відповідача додатково 180,08 грн. пені у зв’язку з порушенням строків сплати штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.12.2005 (суддя Колосова Г.Г.) у позові відмовлено. Судове рішення мотивовано тим, що ДП "Красноперекопський завод продовольчих товарів" у 2004 році виконано вимоги Закону стосовно створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.03.2006 (колегія суддів у складі: суддя Маслова З.Д. –головуючий, судді Видашенко Т.С., Лисенко В.А.) рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково: на користь відділення Фонду стягнуто 3 178 грн. штрафних санкцій; в іншій частині позову відмовлено. У прийнятті судового рішення апеляційний господарський суд виходив з того, що ДП "Красноперекопський завод продовольчих товарів" не виконало обов’язку зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2004 році, покладеного на нього Законом.

ДП "Красноперекопський завод продовольчих товарів" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного господарського суду, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції у розгляді справи невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, зокрема, Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.05.2006 касаційну скаргу ДП "Красноперекопський завод продовольчих товарів" з даної справи передано для розгляду до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.12.2007 ДП "Красноперекопський завод продовольчих товарів" відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі, а касаційну скаргу повернуто до Вищого господарського суду України з посиланням на відсутність у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду в касаційному порядку рішень, прийнятих не за Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги. Представники сторін у судове засідання не з'явилися.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Згідно зі статтею 8 Закону державне управління в галузі забезпечення соціальної захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, Міністерством охорони здоров’я України та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1434 (далі –Положення), Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики України (далі –Мінпраці) та підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 9 Положення для реалізації покладених на Фонд соціального захисту інвалідів завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності його працівників.

Відповідно до покладених на нього завдань Фонд соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним перерахуванням сум штрафних санкцій, що надходять від підприємств, установ і організацій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Пунктом 11 Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1767, передбачено, що у разі несплати підприємствами, установами організаціями, які не забезпечують нормативу робочих місць, штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення в судовому порядку.

Таким чином, Фонд соціального захисту інвалідів та його відділення є органами державної влади, які у правовідносинах з підприємствами (об’єднаннями), установами та організаціями, зокрема, у зв’язку із застосуванням штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону, реалізує владні управлінські функції, а право відділень Фонду на звернення до суду у відповідних відносинах визначено в законодавчому порядку.

Отже, даний спір є публічно-правовим і на нього згідно зі статтями 4, 17 КАС України поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим та апеляційним господарськими судами на порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України вирішено в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду судових рішень з публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4-89, 1/2-87, 07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Таким чином, розгляд місцевим та апеляційним господарськими судами справи з публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначені судові рішення підлягають скасуванню згідно зі статтею 11110 ГПК України з передачею справи місцевому суду для розгляду за правилами КАС України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу державного підприємства "Красноперекопський завод продовольчих товарів" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.12.2005 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.03.2006 зі справи № 2-24/14001-2005 скасувати.

Справу передати до господарського суду Автономної Республіки Крим для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя            В. Москаленко

Суддя            І. Бенедисюк

Суддя                                                                                            В. Селіваненко