ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"30" січня 2008 р.

Справа № 4/487

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 4/487

за позовом: Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії", Кіровоград;

до відповідача: Управління освіти Кіровоградської міської ради м. Кіровоград

про стягнення 40 706 грн. 20 коп.

За участю представників сторін:

від позивача – участі не брали.

від відповідача - участі не брали.

Про час та місце розгляду справи сторони належним чином повідомлені у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України. Рекомендовані поштові відправлення вручені позивачу за № 2534999 02.01.2008 року та представнику відповідача № 2535006 29.12.2007 року.

Сторони не виявили бажання скористатись своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні, викладені в ухвалі суду від 28.12.2007 року вимоги про надання до суду матеріалів необхідних для розгляду справи не виконали. Зокрема, відповідачем не подано пояснення чи можливі заперечення по суті позовних вимог, докази про погашення заборгованості в разі вжиття заходів для її погашення, акт звірки взаєморозрахунків за спірним договором та інше.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних матеріалів відповідно до вимог ст. 75 ГПК України. Передбачених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи господарський суд не вбачає.

СУТЬ СПОРУ:

Подано позов про стягнення із Управління освіти Кіровоградської міської ради м. Кіровоград заборгованості по оплаті за надані послуги в розмірі 40 706 грн. 20 коп. та судових витрат на користь Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії", м. Кіровоград.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного повноважними представниками сторін договору на технічне обслуговування опалювальної котельні від 15.10.2005 року (в подальшому договір), предметом якого в результаті вільного волевиявлення сторони визначили проведення господарських операцій по обслуговуванню опалювальної котельні середньої школи № 23 м. Кіровограда. Вказаний договір укладено повноважними представниками сторін в результаті вільного волевиявлення, їх підписи посвідчено прикладенням печаток підприємства та організації.

Відповідно до пп. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач та позивач не надали доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

При укладанні даного договору сторони керувалися Правилами безпечної експлуатації парових і водогрійних котлів та Правилами з безпеки в газовому господарстві.

Відповідач, згідно п. 3.1 договору, зобов’язався оплачувати вартість наданих послуг поточного місяця не пізніше 2 числа місяця, наступного за звітним, на підставі рахунка експлуатаційної організації (позивач по справі).

Згідно погодженого сторонами розрахунку вартості обслуговування за один місяць опалювального періоду котельні „Школа № 23” визначено розмір щомісячної оплати на суму 8 501 грн. 08 коп.

Поряд з цим, при укладанні договору згідно до п. 3.2 сторони погодили умови, за якими вартість робіт по обслуговуванню котельні визначається експлуатаційною організацією в плановій калькуляції на поточний рік, які є невід'ємною частиною договору, потім уточнюються по фактичним витратам.

Отже, фактично при укладанні договору сторони погодили умови за яких остаточне визначення вартості наданих послуг пов'язується з розрахунками про фактичні витрати позивача.

Згідно до п. 7.3 договору всі доповнення до договору, а також інші додатки являються невід'ємною частиною та мають юридичну силу, якщо здійснені у письмовому вигляді та підписані сторонами.

Враховуючи викладене, господарський суд не погоджується з приведеним розрахунком позивача про нарахування щомісячної оплати за надані послуги в розмірі 11 630 грн. 34 коп. за січень, лютий та березень 2007 року, оскільки позивач не подав до суду доказів про погодження з відповідачем оплати саме в такому розмірі, в той час коли погоджено сторонами є щомісячна вартість наданих послуг в розмірі 8 501 грн. 08 коп.

За приписами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, господарський суд вважає доведеною заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 25 503 грн. 24 коп. за січень - березень 2007 року та 4 250 грн. 54 коп. за квітень 2007 року на загальну суму 29 753 грн. 78 коп. Наявність заборгованості підтверджується рахунками - фактурами (а.с. 13-16) та актом звірки взаєморозрахунків (а.с. 17), однак із зазначених вище причин господарський суд не погоджується з розміром заборгованості саме на суму 40 706 грн. 20 коп. При цьому враховується, що рахунки - фактури немають відомостей про визнання відповідачем суми щомісячних платежів саме в розмірі 11 630 грн. 34 коп., оскільки складені в односторонньому порядку лише представниками позивача, а акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.10.2007 року не є доказом наявності будь - яких зобов'язань відповідача та містить дані про проведені господарські операції з продажу та оплати, які не є предметом розгляду за даною справою. Визнання представником відповідача заборгованості в розмірі 40 706 грн. 20 коп. судом не може бути врахована як визначальний доказ для розгляду справи.

При цьому господарським судом враховуються приписи ст. 43 ГПК України щодо оцінки доказів за якими господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

У відповідності до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Спірні правовідносини підпадають під дію приписів глави 63 Цивільного кодексу України згідно до положень яких: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин господарський суд задовольняє позовні вимоги позивача частково, до стягнення підлягає заборгованість по оплаті наданих послуг в розмірі 29 753 грн. 78 коп. за січень-квітень 2007 року включно.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Управління освіти Кіровоградської міської ради, м. Кіровоград, вул. К. Маркса 41, (р/р 1389 в ГУДКУ в Кіровоградській області, МФО 823016 ) на користь Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії", 25030, м. Кіровоград, вул. Кутузова, 23/16, (р/р 3161 в КФ КБ „ПриватБанк” м. Кіровограда, МФО 323583, ) заборгованість по оплаті за надані послуги в розмірі 29 753 грн. 78 коп., суму сплаченого державного мита в розмірі 297 грн. 54 коп. та 86 грн. 25 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленого законом порядку.

Суддя Ю.І. Хилько