ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 р.

№ 22-1/270-06-7717

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенко Г.П. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Рогач Л.І.,

розглянувши матеріали

касаційної скарги

Фірми "Гарант" у вигляді ТОВ

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду

від 11.12.2007р.

у справі

господарського суду Одеської області

за позовом

Фірми "Гарант" у вигляді ТОВ

до

ТОВ "Євротранссервіс"

про

стягнення 66530,03 грн.

за участю представників сторін:

позивача: Казновська І.Р. за дов. від 05.11.2007р. №257.2007-ВЯ/АО,

відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Фірма "Гарант" у вигляді ТОВ звернулась до господарського суду Одеської області із уточненою позовною заявою про стягнення з ТОВ "Євротранссервіс" неустойки в розмірі 44 727,55 грн., інфляційних нарахувань -1206,83 грн., 3% річних - 353,66 грн. та збитків - 20 242 грн.

Рішенням місцевого господарського суду від 21.09.2007р. позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Євротранссервіс" на користь Фірми "Гарант" у вигляді ТОВ 38 176 грн. пені, 1206, 83 грн. інфляційних нарахувань, 353,66 грн. 3% річних, 18 128,52 грн. збитків, 618,61 грн. судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2007р. рішення господарського суду Одеської області від 21.09.2007р. у справі №1/270-06-7717 змінено. В задоволенні позову в частині стягнення 20 242 грн. збитків відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, ТОВ Фірма "Гарант" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить постанову скасувати із залишенням рішення суду 1-ї інстанції в силі, мотивуючи скаргу порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідач з даної справи не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, враховуючи наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 16.01.2006р. ТОВ "Євротранссервіс" (замовник) та Фірма "Гарант" у вигляді ТОВ (перевізник) уклали договір на транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжміському та міжнародному сполученнях (Договір), згідно умов якого Перевізник зобов’язався приймати до перевезення вантажі з врахуванням наявності вільного автотранспорту та задовольняючої його ставки фрахту, а Замовник взяв на себе зобов’язання пред’являти до перевезення вантажі в об’ємах і на умовах визначених заявками, котрі являються невід’ємною частиною цього договору, перевезення здійснюються згідно міжнародних правил Інкотермс в редакції 2000р. (р.1 Договору). Замовник здійснює оплату вартості послуг Перевізника протягом 10 днів після виконання перевезення, у випадку несплати Замовником в обумовлені строки рахунків перевізника за фактично виконані перевезення Замовником сплачується штраф в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний календарний день прострочення платежу (п.п.4.2,4.3 Договору). Замовник сплачує перевізнику штрафні суми за простій транспортних засобів у розмірі 150 EUR за кожну добу простою, включаючи суботні, недільні і святкові дні, штраф не стягується при простої автомобілю під навантаженням та митним оформленням протягом 48 годин (п.п.4.2, 4.3 Договору). Замовник оплачує пов’язані з збільшення пробігу автомобілю у зв’язку з переадресуванням вантажу витрати з розрахунку 1 EUR за кожний необумовлений кілометр (п. 4.7 Договору).

Порушення Замовником умов Договору стало підставою для звернення Перевізником до господарського суду Одеської області із позовом про стягнення заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат та збитків, який судом 1-ї інстанції задоволений частково.

Погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено наявність збитків позивача на загальну суму 18 128,52 грн., зумовлених неправомірними діями відповідача, а саме витрат на подачу автомобіля для митного оформлення в розмірі 596,51 грн., на страхування TIR Carnet в сумі 56 грн., на невикористану візу для водія в сумі 813,61 грн., на купівлю двох акумуляторів у сумі 1662,4 грн., на оплату послуг адвокатського об’єднання в сумі 15 000 грн., та не доведено обґрунтованість збитків у сумі 2113,48 грн. у вигляді компенсованих Фірмою "Гарант" ТОВ витрат водія під час тримісячного простою.

На підставі встановленого та враховуючи приписи ч. 1 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої, якщо за невиконання або неналежне виконання зобов’язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення збитків в повному обсязі на суму 20242,00 грн. із залишенням в решті рішення місцевого господарського суду без змін.

Не заперечуючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, колегія звертає увагу на ту обставину, що постановляючи рішення про часткове задоволення позову, місцевий господарський суд в резолютивній частині цього рішення не визначився із позовною вимогою в частині збитків на суму 2113,48 грн., про недоведеність якої зазначив у мотивувальній частині рішення.

Вказану обставину суд апеляційної інстанції залишив поза увагою попри те, що відповідно до приписів ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

При цьому, змінити можна рішення місцевого господарського суду, яке відповідає вимогам ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, а в іншому випадку рішення підлягає скасуванню повністю або частково із винесенням нового рішення, припиненням провадження у справі чи залишенням позову без розгляду згідно вимог ст. 103 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним господарським судом при вирішенні даного спору було порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови в частині відмови в позові про стягнення збитків із направленням справи до апеляційного господарського суду для перегляду в цій частині. В решті оскаржувана постанова має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ Фірма "Гарант" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2007р. у справі №1/270-06-7717 скасувати в частині відмови в позові про стягнення збитків в розмірі 20242,00 грн.

Справу в цій частині направити до Одеського апеляційного господарського суду для перегляду.

В решті постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2007р. у справі №1/270-06-7717 залишити без змін.

Головуючий суддя                               Г.П.Коробенко

Судді:                                                             Т.Ф. Костенко

Л.І.Рогач