ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2008 р.

№ 22/131/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Карабаня В.Я.

суддів :

Ковтонюк Л.В., Чабана В.В.

у відкритому судовому засіданні за участю представників

ЗАТ "Страхова компанія "Веско" в собі Запорізької філії

Бєлая О.С.

ВАТ "АТП-2245"

не з'явився

гр. Давиденко О.А.

не з'явився

гр. Печурин С.В.

не з'явився

розглянувши касаційну скаргу

ЗАТ "Страхова компанія "Веско" в собі Запорізької філії

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 09.10.2007

у справі

№ 22/131/07

господарського суду

Запорізької області

за позовом

ЗАТ "Страхова компанія "Веско" в собі Запорізької філії

до

ВАТ "АТП-2245"

третя особа

гр. Давиденко О.А.

гр. Печурин С.В.

про

стягнення 6 851 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Скиданова Ю.О.) від 18.07.200 в позові відмовлено.

Запорізький апеляційний господарський суд (судді: Хуторний В.М., Кричмаржевський В.А., Мірошниченко М.В.) переглянув в апеляційному порядку вказане рішення і постановою від 09.10.2007 залишив його без змін.

Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Веско" в собі Запорізької філії, не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, подало касаційну скаргу в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

За твердженням скаржника, судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, що і призвело до прийняття помилкових рішень.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Веско" в особі Запорізької філії заявлено позов до Відкритого акціонерного товариства "АТП-2245", третя особа –Давиденко Олег Анатолієвич про стягнення 6 851 грн. матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що згідно договору страхування наземного транспорту № 2584-а/06зп від 14.07.2006, укладеного між ЗАТ "Страхова компанія "Веско" та гр. Печуріним С.В., він відшкодував останньому збитки, завдані внаслідок ДТП, винуватцем якого визнано водія автомобіля ЗІЛ, держ. номер 5091 ЗПО, який належить відповідачу. З огляду на зазначене, позивач, керуючись ст. 993, 1166, 1189, 1172 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", просить суд стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту, яка і складає суму позову.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд, дослідивши подані у справі докази та заслухавши представників сторін, встановив, що подані позивачем в обґрунтування своїх вимог докази, беззаперечно не вказують на наявність всіх необхідних складових для притягнення відповідача до цивільної відповідальності згідно ст. 1166 ЦК України, зокрема, за висновком суду, не доведено наявність вини відповідача у скоєнні ДТП, тому, з посиланням на ст. 33 ГПК України, визнав позовні вимоги недоведеними.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, Запорізький апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого суду стосовно недоведеності позивачем вини відповідача в заподіянні шкоди, тому рішення залишив без змін.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони є передчасними, не відображають фактичних обставин справи та не ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 за № 11, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Разом з тим, місцевим та апеляційним господарськими судами не прийнято до уваги зазначені вище положення та прийнято рішення, без належної оцінки фактичних обставин справи.

Так зокрема, згідно ст. 1166 ЦК України, на яку зроблено посилання в судових рішеннях, зазначено "майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини."

Як вбачається з матеріалів справи, наявність шкоди (в даному випадку вартості відновлювальних ремонтних робіт) та склад учасників ДТП підтверджено зібраними у справі доказами та відповідним чином зафіксовано.

Однак, як вбачається з судових рішень, в порушення вимог зазначеної статті закону, обов'язок доказування відсутності вини відповідача у заподіянні збитків суди поклали на позивача у справі, не дослідивши в ході розгляду спору фактичних обставин справи.

Крім того, як вбачається з рішення та постанови, суди з посиланням на постанову апеляційного суду Запорізької області № 33-11 від 22.01.2007 визнали недоведеною вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Однак, як вбачається із вказаної постанови, провадження у справі відносно гр. Давиденка О.А. припинено у зв'язку з закінченням строку для притягнення до адміністративної відповідальності, а не у зв'язку з встановленням факту відсутності вини останнього.

Слід також зазначити, що до участі у справі на праві третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено громадян Давиденка Олега Анатолієвича та Печуріна Сергія Володимировича, однак суди в своїх рішеннях не навели відповідного обґрунтування правомірності залучення фізичних осіб до участі у господарській справі.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що прийняті у справі судові рішення не повно відображають обставини, які мають значення для справи, а висновки про встановлені обставини і відповідні правові наслідки не є вичерпними, тому рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів підлягають скасуванню, а справа передачі на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду справи суду необхідно прийняти до уваги зазначені вище зауваження, належним чином встановити фактичні обставини справи, дати їм правову оцінку та, в залежності від встановленого, прийняти відповідне рішення, виклавши його згідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст. 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ЗАТ "Страхова компанія "Веско" в собі Запорізької філії задовольнити частково.

2.          Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 09.10.2007 та рішення господарського суду Запорізької області від 18.07.2007 у справі № 22/131/07 скасувати, а справу передати до господарського суду Запорізької області на новий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий суддя В.Карабань

Судді Л.Ковтонюк

В.Чабан