СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

16 січня 2008 року

Справа № 2-28/10039-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута
В.М.,

суддів                                                                      Борисової
Ю.В.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

позивача: Джемилової
Ленури Шевкетівни, довіреність № 01-11/5 від 09.01.08;

позивача: Прокопець
Ігоря Святославовича, довіреність №
б/н   від 25.10.07;

відповідача: ОСОБА_1,
довіреність № 2 від 08.01.08, суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_2;

відповідача: ОСОБА_3,
паспорт  НОМЕР_1, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_3;

відповідача: ОСОБА_1,
довіреність № б/н від 09.01.08,  суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_3;

відповідача: не
з'явився, суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_4;

розглянувши апеляційну скаргу
Білогірського районного споживчого товариства на рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Альошина С.М.) від 29.10.2007 у справі №
2-28/10039-2007

за позовом           Білогірського районного споживчого товариства
(вул. Нижньогірська, 13,Білогірськ,97600)

до           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_2 АДРЕСА_1,Білогірськ,97600)

суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_4
АДРЕСА_2,Білогірськ,97600)

суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_3 (АДРЕСА_3,Білогірськ,97600);
(представнику: ОСОБА_1, м. Білогірськ, АДРЕСА_4)

про стягнення 35031,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Білогірське районне споживче
товариство звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідачів
- суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4 та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про стягнення
35031,06 грн., у тому числі з першого відповідача - СПД ОСОБА_2.- 17276,71 грн.
шкоди, з СПД ОСОБА_4. та СПД ОСОБА_3. -солідарно 17276,71 грн. шкоди, а також
про стягнення у рахунок відшкодування шкоди пропорційно з відповідачів -
державного мита в сумі 359,64 грн. та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Уточнивши позовні вимоги, позивач
просив суд стягнути з СПД ОСОБА_2. шкоду в сумі 17276,71 грн., держмито у
розмірі 119,88 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу в сумі 39,33 грн., стягнути з СПД ОСОБА_4. шкоду в розмірі 8638,36
грн., держмито у сумі 119,88 грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в розмірі 39,33 грн., а також стягнути з СПД
ОСОБА_3. шкоду у сумі 8638,36 грн., держмито в розмірі 119,88 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 39,33 грн., а всього
позивач просив стягнути з відповідачів грошові кошти у сумі 35031,06 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
на підставі рішення господарського суду АР Крим від 15.03.2007 року у справі №
2-7/1596.1-2007 з Білогірського районного споживчого товариства на користь
Білогірського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного
господарства було стягнуто 35963,66 грн. за порушення вимог пунктів 4.19.,
9.8., 4.12. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення
в містах і селищах України, що виразилось у зірванні в магазинах Білогірського
РСТ № 5 та № 9 пломб на вентилях обвідної лінії, проведенні заміни приладу
обліку без повідомлення про це Білогірського ВПВКГ, самовільному підключенні
води у вказаних магазинах. Позивач зазначає, що на момент проведення перевірки
вказані магазини № 5 та № 9, на підставі договорів оренди, знаходились у
користуванні інших осіб -СПД ОСОБА_2., СПД ОСОБА_4. та СПД ОСОБА_3. та вважає,
що виявлені порушення були скоєні саме орендарями, у зв`язку з чим, на них
лежить обов`язок по відшкодуванню збитків, понесених Білогірським районним
споживчим товариством.

Рішенням господарського суду АР
Крим від 29.10.2007 року у справі № 2-28/10039-2007 у задоволенні позову
Білогірського районного споживчого товариства відмовлено.

При прийнятті рішення, суд першої
інстанції встановив, що між Білогірським ВПВКГ та Білогірським районним
споживчим товариством було укладено Договір № 18 від 04.01.2005 року на
водопостачання і водовідведення, відповідно до пунктів 1.1.-1.3. якого саме
Білогірське районне споживче товариство являється абонентом Білогірського ВПВКГ
(водоканалу) та саме на Білогірське РСТ, відповідно до Правил, покладена
відповідальність за цілісність та збереження водолічильників, пломб і з`єднань
водолічильника. Судом першої інстанції також взято до уваги той факт, що
відповідачі у даній справі обонентами водоканалу не являються, крім того,
водолічильники в оренду від Білогірського РСТ не приймали, у зв`язку з чим,
відсутні підстави для покладення на них відповідальності.

Не
погодившись  з  цим
судовим  актом, Білогірське
районне споживче товариство звернулось до Севастопольського  апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати,
позов задовольнити.

Позивач в апеляційній скарзі
посилається на неповноту дослідження судом першої інстанції обставин справи,
неприйнятті до уваги тих обставин, що водолічильники в магазинах №5 та № 9
Білогірського РСТ були передані орендарям по актах прийому-передачі основних
засобів при тому, що в силу пунктів 4.1.5, 1.4.6 договорів оренди, на орендарів
був покладений обов`язок по охороні орендованих основних засобів. Посилаючись
на норми статей 25 Господарського кодексу України, 1166 Цивільного кодексу
України позивач вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачі у судовому засіданні з
доводами апеляційної скарги не погодились, надали відзиви на апеляційну скаргу,
в яких вважають оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та
обґрунтованим.

З причини відрядження судді Гонтаря
В.І., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського
апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено
заміну на суддю Черткову І.В.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.01.2007 суддю
Черткову І.В. замінено на суддю Гонтаря В.І.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 09 по 16 січня 2008 року.

Після перерви сторони не з'явились.

Повторно розглянувши справу у
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судовою
колегією встановлено наступне.

04.01.2005 року між Білогірським
ВПВКГ та Білогірським районним споживчим товариством було укладено Договір № 18
на водопостачання і водовідведення.

Відповідно до пункту 4.2. Правил
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і
селищах України, абонент (позивач) повинен придбати й встановити водолічильник,
який буде перебувати у нього на балансі й обслуговуванні.

Також, згідно з пунктом 4.19.
Правил абонент (Білогірське РСТ) відповідає за цілісність та збереження
водолічильників, пломб і з'єднань водолічильника, запірної арматури, манометра
та іншого обладнання водомірного вузла незалежно від місця його знаходження.

Судовою колегією встановлено, що
Білогірським ВПВКГ було проведено перевірку підприємств, що належать
Білогірському районному споживчому товариству (позивачу у даній справі), в ході
якої були виявлені порушення вимог Правил користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в містах і селищах України та складені акти
від 28.11.2005 року із змісту яких вбачається наступне: в магазині
Білогірського РСТ № 9 зірвана пломба на вентилі обвідної лінії, проведена
заміна приладу обліку без повідомлення про це Білогірського ВПВКГ, самовільно
підключена вода в магазині Білогірського РСТ № 5, пломба на вентилі обвідної
лінії зірвана, вентиль відкритий, вентиль перед водоміром закритий, вода
подавалася через обвідну лінію, а отже наявні порушення пунктів 4.19., 9.8.,
4.12. вищенаведених Правил.

Рішенням господарського суду АР
Крим від 15.03.2007 року у справі № 2-7/1596.1-2007 з Білогірського районного
споживчого товариства на користь Білогірського виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства стягнуто 35963,66 грн. за порушення
Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в
містах і селищах України, затверджених Наказом Державного комітету України по
житлово - комунальному господарству № 65 від 01.07.1994 року, а також 359,64
грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. В основу даного рішення було покладено виявлені
факти порушення Білогірським РСТ вимог Правил користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в містах і селищах України.

Рішення господарського суду АР Крим
від 15.03.2007 року у справі № 2-7/1596.1-2007 набрало законної сили.

Однак, позивач зазначає, що на
момент проведення перевірки вказані магазини № 5 та № 9 на підставі договорів
оренди знаходились у користуванні інших осіб -СПД ОСОБА_2., СПД ОСОБА_4. та СПД
ОСОБА_3. та вважає, що виявлені порушення були скоєні саме орендарями, у
зв`язку з чим, на них лежить обов`язок по відшкодуванню збитків, понесених Білогірським
районним споживчим товариством. У зв`язку з цим, Білогірське РСТ зазначає про
наявність підстав для регресного стягнення суми 35963,66 грн. з орендарів
магазинів № 5 та № 9, як осіб, які фактично спричинили шкоду.

Вислухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши правильність застосування господарським судом при
винесені оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права та на
підставі встановлених фактичних обставин судова колегія вважає, що апеляційна
Білогірського районного споживчого товариства підлягає задоволенню з
наступних  підстав.

Відповідно до пункту 1.1. Правил
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і
селищах України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному
господарству № 65 від 01.07.1994 року ці Правила запроваджують порядок
користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод до
комунальної каналізації та визначають взаємовідносини між об'єднаннями,
виробничими управліннями водопровідно-каналізаційного господарствами або іншими
експлуатаційними організаціями, комбінатами комунальних підприємств (надалі -
Водоканал) та абонентами міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій
на території України.

Дотримання цих Правил є
обов'язковим для всіх осіб, підприємств, установ, організацій, що користуються
комунальними водопроводами і каналізаціями, незалежно від їхньої відомчої
належності і форми власності та Водоканалу (п. 1.2. Правил).

Відповідно до пункту 4.2. Правил,
абонент (позивач) повинен придбати й встановити водолічильник, який буде
перебувати у нього на балансі й обслуговуванні.

Пунктом 4.12. Правил передбачено,
що у разі відсутності або розміщення абонентом водомірних пристроїв з
порушенням діючих Правил технічної експлуатації систем водопостачання та
водовідведення населених пунктів, БНіП 2.04.01-85, паспорта водолічильника, цих
Правил та умов встановлення водолічильників водопостачання абонента вважається
безобліковим і витрата води визначається за п. 9.6. цих Правил.

Також, згідно з пунктом 4.19.
Правил, абонент (Білогірське РСТ) відповідає за цілісність та збереження
водолічильників, пломб і з'єднань водолічильника, запірної арматури, манометра
та іншого обладнання водомірного вузла незалежно від місця його знаходження.

У разі пропажі або виходу з ладу
водолічильника чи його з'єднань (стрілок, скла, циферблата, корпусу, зриву
пломб, порушень з'єднань труб зі з'єднуючими частинами водолічильника тощо), а
також псування від морозу або гарячої води абонент зобов'язаний придбати новий
водолічильник, або сплатити вартість його демонтажу, ремонту та встановлення.

При цьому Водоканал розраховує
витрату води відповідно до пункту 6 цих Правил за час від дня виписування
останнього рахунку, але не більше як за один місяць.

Знімати водолічильник, здійснювати
будь-які зміни в його частинах, або положенні на водомірному вузлі, де його
встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту, за
необхідності ремонту лічильників води з подальшим поданням відремонтованих
лічильників на повірку. або представником Водоканалу, має право лише
представник Водоканалу або абонент з дозволу відповідних працівників
Водоканалу.

У разі самовільних дій абонент
також сплачує витрату води згідно з пунктом 9.6. цих Правил за час від дня
виписування останнього рахунку, але не більше як за один місяць.

Пунктом 9.6. Правил передбачено, що
при виявлені представником Водоканалу витоку води в мережах абонента внаслідок
їх пошкодження або нераціонального водокористування, коли водолічильник на
вводі відсутній або не працює з вини абонента. Водоканал виконує розрахунок
витрат води у такому порядку: за пропускною здатністю труби вводу при швидкості
руху води в ній 2 м/сек, та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунок проводиться за фактичний
час витоку води по день її ліквідації. Якщо час, протягом якого відбувається
витік, встановити не вдається, то розрахунок проводиться за останній поточний
місяць.

Судовою колегією встановлено, що
контролером Білогірського ВПВКГ Сироватською Н.М. в присутності представника
Білогірського районного споживчого товариства Головченко В.В. було складено
акти від 28.11.2005 року, якими зафіксовано факт зриву пломб в магазинах № 5 і
№ 9.

Факт порушення Правил користування
системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах
України підтверджується рішенням господарського суду АР Крим від 15.03.2007
року у справі № 2-7/1596.1-2007, яке набрало законної сили, та не заперечується
самим Білогірським РСТ.

При цьому, підставою відповідальності
Білогірського РСТ за виявлені порушення Правил користування системами
комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, а
саме за зривання пломб на водолічильниках в магазинах № 5 та № 9, з`явився той
факт, що саме Білогірське РСТ являється абонентом Білогірського виробничого
підприємства водопровідно-каналізаційного господарства.

Однак, відповідно до частини 1
статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що
01.07.2005 року між Білогірським РСТ -Орендодавець, та суб`єктами
підприємницької діяльності ОСОБА_3. та ОСОБА_4. -Орендарі, був укладений
договір оренди основних засобів № 109, предметом якого, відповідно до
пункту 1.1 договору, з`явився магазин № 9 площею 35 кв. м., розташований
поАДРЕСА_5 в м.Білогірськ (а.с.40-42).

Відповідно до пункту 2.1 вказаного
договору, вступ орендаря у користування орендованими основними засобами
приходить одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі.

Судовою колегією встановлено, що
05.07.2005 року між сторонами договору оренди № 109 від 01.07.2005 року було
підписано акт прийому-передачі основних засобів. Згідно з вказаним актом було
передано наступне майно: гірки пристінні, прилавки глухі, гірки дзеркальні,
квіти штучні, телефон, холодильна камера, електролічильник, водомір,
толь (а.с.43).

З матеріалів справи також
вбачається, що 30.07.2005 року між Білогірським РСТ -Орендодавець, та суб`єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_2. -Орендар, був укладений договір оренди основних
засобів № 129, предметом якого, відповідно до пункту 1.1 договору, з`явився
магазин № 5 площею 72 кв. м., розташований по АДРЕСА_6 в м.Білогірськ
(а.с.37-38).

Відповідно до пункту 2.1 вказаного
договору, вступ орендаря у користування орендованими основними засобами
приходить одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі.

30.07.2005 року між сторонами
вказаного договору було підписано акт прийому-передачі основних засобів в
оренду (а.с.39).

Оскільки предметами наведених вище
договорів оренди являються основні засоби, судова колегія вважає за необхідне
звернути увагу на Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 „Основні
засоби”, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000
року № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 року під №
288/4509.

Так, відповідно до Розділу 1
вказаного Положення, основні засоби - матеріальні активи, які підприємство
утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів,
надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення
адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу,
якщо він довший за рік).

Згідно з пунктом 5 Положення
(стандарт) бухгалтерського обліку, для
цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими
групами: 5.1. Основні засоби: 5.1.1. Земельні ділянки; 5.1.2. Капітальні
витрати на поліпшення земель; 5.1.3. Будинки, споруди та передавальні пристрої;
5.1.4. Машини та обладнання; 5.1.5. Транспортні засоби; 5.1.6. Інструменти,
прилади, інвентар (меблі); 51.7. Тварини; 5.1.8. Багаторічні насадження;
5.1.9. Інші основні засоби.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що разом з приміщеннями магазинів № 5 а № 9,
орендарям в користування також було передано інструменти, прилади та інвентар,
що знаходяться в орендованих приміщеннях. Таким чином, водолічильники,
встановлені в магазинах № 5 та № 9 Білогірського РСТ, також були предметом
оренди.

Згідно з пунктом 4.1.1 договорів
оренди № 109 та № 129, орендар зобов`язується використати орендовані основні
засоби в цілях та умовах обумовлених в договорі.

Відповідно до пунктів 4.1.4
договорів оренди, орендарі зобов`язались повернути орендодавцю орендовані
основні засоби у стані не гіршому його стану на момент передачі в оренду з
урахуванням зносу у встановленому розмірі.

Пунктами 4.1.6 договорів оренди
також закріплено обов`язок орендарів здійснювати охорону орендованих
основних засобів.

Таким чином, на орендарях, в силу
умов договору, лежав обов`язок по охороні не лише приміщень магазинів № 5 а №
9, а також і переданих ним інструментів, приладів та інвентарю, що знаходяться
в орендованих приміщеннях.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічне положення міститься в
частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Пунктами 5.1.3 Розділу 5
„Відповідальність сторін” договорів оренди № 109 та № 129 встановлено, що
відповідальність за порушення зобов`язань визначається у встановленому
законодавством України порядку.

Згідно з частиною 2 статті 1166
Цивільного кодексу України, особа,    яка
завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди
завдано не з її вини.

Згідно з частиною 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді  в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія дослідивши наявні у справі
матеріали в їх сукупності, приходить до висновку, що судом першої інстанції
безпідставно не прийнято до уваги тих обставин, що фактично орендарями - СПД
ОСОБА_2., СПД ОСОБА_4. та СПД ОСОБА_3. були орендовані не лише приміщення
магазинів, а основні засоби в цілому, до складу яких приміщення вказаних
магазинів лише входили. Окрім приміщень магазинів предметом оренди являлось
обладнання, що в них знаходилось, зокрема, водоміри. Господарським судом АР
Крим також не взято до уваги те, що орендарі мали обов`язок по охороні
орендованих основних засобів.

При цьому, суд апеляційної
інстанції не може погодитись з висновком господарського суду АР Крим про те, що
рішенням господарського суду АР Крим від 15.03.2007 року у справі №
2-7/1596.1-2007 було встановлено вину Білогірського районного споживчого
товариства.

Судова колегія зазначає, що
рішенням господарського суду АР Крим від 15.03.2007 року у справі №
2-7/1596.1-2007 було лише встановлено факт зірвання в магазинах Білогірського
РСТ № 5 та № 9 пломб на вентилях обвідної лінії, проведення заміни приладу
обліку без повідомлення про це Білогірського ВПВКГ та самовільного підключення
води у вказаних магазинах, а також встановлено обов`язок Білогірського РСТ, як
абонента, нести відповідальність перед Білогірським виробничим підприємством
водопровідно-каналізаційного господарства за виявленні порушення.

Частиною 2 статті 1166 Цивільного
кодексу України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За умови, що фактичними
користувачами послуг Білогірського виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства являлись СПД ОСОБА_2., СПД ОСОБА_4.
та СПД ОСОБА_3., саме на них лежить обов`язок по доказуванню відсутності вини у
пошкодженні водомірів та спричиненні збитків Білогірському ВПВКГ. Однак, суду
таких доказів не надано.

Відповідно до частини 1 статті 779
Цивільного кодексу України, наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які
сталися з його вини.

Частиною 1 статті 780 Цивільного
кодексу України встановлено, що шкода, завдана третім особам у зв'язку з
користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на
загальних підставах.

Згідно з частиною 1 статті 1191
Цивільного кодексу України, особа,  яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної  вимоги (регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до частини 1 статті 1192
Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ
тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги Білогірського
районного споживчого товариства про стягнення з СПД ОСОБА_2., СПД ОСОБА_4. та
СПД ОСОБА_3. суми в розмірі 35031,06 грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 101, 103 п.2,
104 ч.1 п.п.1, 4, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Білогірського
районного споживчого товариства задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Автономної республіки Крим від 29 жовтня 2007 року у справі № 2-28/10039-2007
скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. Позов Білогірського районного
споживчого товариства задовольнити.

5. Стягнути з суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 (97600, АР Крим, м.Білогірськ, АДРЕСА_1) на
користь Білогірського районного споживчого товариства (97600, АР Крим,
м.Білогірськ, вул. Нижньогірська, 13) шкоду в розмірі 17276,71 грн., 119,88
грн. держмита, а також 39,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

6. Стягнути з суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4 (97600, АР Крим, м.Білогірськ,АДРЕСА_2) на
користь Білогірського районного споживчого товариства (97600, АР Крим,
м.Білогірськ, вул. Нижньогірська, 13) шкоду в розмірі 8638,36 грн., 119,88 грн.
держмита, а також 39,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

7. Стягнути з суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 (97600, АР Крим, м.Білогірськ, АДРЕСА_3) на
користь Білогірського районного споживчого товариства (97600, АР Крим,
м.Білогірськ, вул. Нижньогірська, 13) шкоду у сумі 8638,36 грн., 119,88 грн.
держмита, а також 39,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

8. Господарському суду Автономної
республіки Крим видати накази.

Головуючий суддя
В.М. Плут

Судді
Ю.В. Борисова

В.І. Гонтар