ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 січня 2008 р.

№ 3253

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. -головуючого
Полянського А.Г. Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача

ОСОБА_2 -дов. від 15.10.2007 року

відповідача

не з'явились (про час та місце
судового засідання повідомлені належним чином)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу

Львівського апеляційного
господарського суду від 01.11.2007 року та ухвалу господарського суду
Рівненської області від 17.08.2007 року

у справі

№ 3253 господарського суду
Рівненської області

за позовом

ОСОБА_1

до

Відкритого акціонерного
товариства "Могилянський завод будівельних матеріалів"

про

визнання недійсним пункту 5.4
контракту від 02.01.2001 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 17.08.2007 року (суддя: Мамченко Ю.А.) по справі № 3253
господарського суду Рівненської областіОСОБА_1 відмовлено в прийнятті позовної
заяви на підставі пункту 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу
України, виходячи з того, що позовна заява не підлягає розгляду в господарський
судах України.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
позивач звернувся з апеляційною скаргою до Львівського апеляційного
господарського суду на ухвалу господарського суду Рівненської області від
17.08.2007 року по справі № 3253 господарського суду Рівненської області.

Мотивуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1
зазначає про те, що суд неправильно застосував норми процесуального
законодавства, оскільки спір не є трудовим і позивач не перебуває у трудових
відносинах з Відкритим акціонерним товариством "Могилянський завод
будівельних матеріалів".

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 01.11.2007 року (судді: Кордюк Г.Т. -головуючий, Давид
Л.Л., Мурська Х.В.) по справі № 3253 господарського суду Рівненської області
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Мотивуючи ухвалу, господарський суд
апеляційної інстанції з посиланням на статті 12, 99, 104, 106 Господарського
процесуального кодексу України зазначає, що позивач двічі вимог ухвали суду не
виконав, документів, які необхідні для розгляду апеляційної скарги не подав, в
зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду.

ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Львівського
апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року по справі № 3253
господарського суду Рівненської області та ухвалу господарського суду
Рівненської області від 17.08.2007 року, в якій просить ухвалу Львівського
апеляційного господарського суду від 01.11.2007 року у справі та ухвалу
господарського суду Рівненської області від 17.08.2007 року скасувати, а справу
передати на розгляд суду першої інстанції, мотивуючи касаційну скаргу доводами
про порушення судом норм процесуального права, зокрема, статей 12, 38, 81, 86
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач відзив на касаційну
скаргу не надав.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні,
перевіривши правильність застосування норм процесуального права при винесенні
ухвал, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга  не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського
процесуального кодексу України       Вищий  господарський
суд  України  переглядає
за  касаційною   скаргою (поданням)    рішення
місцевого    господарського    суду
та    постанови апеляційного
господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено господарським судом
Рівненської області, ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання недійсним пункту
5.4 контракту  з виконуючим обов'язки
головного інженера Відкритого акціонерного товариства "Могилянський завод
будівельних матеріалів".

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам
підвідомчі справи,  що  виникають
з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та
його  учасником  (засновником, акціонером),  у тому числі учасником, який вибув, а також
між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані  із створенням,  діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових
спорів.

Законом України від 15.12.2006 року
№ 483-У «Про внесення змін до деяких актів України щодо визначення  підсудності справ з питань приватизації  та з корпоративних спорів»(що набрав чинності
29.12.2006 року) визначено поняття «корпоративних відносин». Так, корпоративні
відносини  - це відносини, що виникають,
змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до статті 167
Господарського кодексу України корпоративні права -це права особи, частка якої
визначається у статному фонді ( майні)
господарської організації, що включають правомочності  на участь цієї особи  в управлінні господарською організацією,
отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у
разі ліквідації  останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними
документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємницькою діяльністю.
Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають,
змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, спір про визнання недійсним
пункту трудового контракту не є корпоративним спором, про що зазначалось
також  представником позивача в судовому
засіданні.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 62
Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті
позовної заяви, у разі, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах
України.

Таким чином, господарський суд
дійшов вірного висновку, що дана заява не підлягає розгляду в господарських
судах України.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи, ухвалою господарського суду Рівненської області від
17.08.2007 рокуОСОБА_1 відмовлено в прийнятті позовної заяви на підставі пункту
4 частини 1 статті 12, пункту 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу
України.

23.08.2007 року ухвала про відмову
в прийнятті позовної заяви від 17.08.2007 року разом із позовною заявою була
надісланаОСОБА_1, про що свідчить відбиток штампу Укрпошти на конверті
відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвала про відмову в прийнятті позовної заяви від 17.08.2007 року разом із
позовною заявою, яка була надісланаОСОБА_1, була повернута до господарського
суду Рівненської області за спливом строку зберігання, про що свідчить відбиток
штампу про повернення кореспонденції Укрпошти.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 08.10.2007 року прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 до
провадження, розгляд справи призначено на 18.10.2007 року об 11 год. 15 хв.,
позивача зобов'язано надати позовну заяву з додатками, які повернуто судом.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 18.10.2007 року розгляд апеляційної скарги відкладено
на 01.11.2007 року об 11 год. 30 хв., позивача зобов'язано виконати вимоги
ухвали суду від 08.10.2007 року.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 01.11.2007 року по справі № 3253 господарського суду
Рівненської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки
позивачем не було виконано вимог ухвал суду щодо надання доказів, необхідних
для розгляду апеляційної скарги, а саме не надано позовної заяви з додатками.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в апеляційній
інстанції  справи  переглядаються за правилами розгляду цих
справ у першій інстанції з урахуванням
особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський   суд,
переглядаючи   рішення   в апеляційному порядку,  користується правами,  наданими суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 106
Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на  ухвали
місцевого  господарського  суду розглядаються  в
порядку,  передбаченому для
розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Господарський суд залишає позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального
кодексу України у випадку, коли позивач без поважних причин не подав
витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського  суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню
спору.

Враховуючи викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що при винесенні оскаржуваних ухвал судами першої та
апеляційної інстанції вірно застосовані норми процесуального права, оскаржувані
ухвали скасуванню не підлягають.

Керуючись статтями 1115,
1119, 11111, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного
господарського суду від 01.11.2007 року по справі № 3253 господарського суду
Рівненської області та ухвалу господарського суду Рівненської області від
17.08.2007 року залишити без змін.

Головуючий
О. Муравйов

Судді
А. Полянський

Г. Фролова