ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
Справа
№ 11/13-08-146
Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мишкіної М.А.
суддів Поліщук Л.В.
Склад судової колегії змінений
розпорядженнями першого заступника голови Одеського апеляційного господарського
суду № 106 від 01.09.2008р., голови Одеського апеляційного господарського суду
№118 від 08.09.2008р.
при секретарі судового
участю представників сторін:
відповідачів: ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - по довіреності;
“Арія Вин” - ОСОБА_2 - по довіреності;
-Безверхий А.М. - по довіреності
у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3
рішення господарського
суду Одеської області від 03.07.2008р.

по
справі №
11/13-08-146

за
позовом ОСОБА_3

до
відповідачів: 1.
ОСОБА_1;

2.
Товариства з обмеженою відповідальністю “Арія Вин”

третя
особа без
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відкрите акціонерне
товариство“Райффайзен Банк Аваль” в особі Одеської обласної дирекції Відкритого
акціонерного товариства“Райффайзен Банк Аваль”

про
зобов'язання
зменшити статутний фонд та зареєструвати відповідні зміни до Статуту, визнання
незаконним рішення загальних зборів

Сторони належним чином повідомлені
про час і місце судового засідання.

У судовому засіданні 02.09.2008р.
оголошено перерву відповідно до ст.77 ГПК України.

У судовому засіданні  09.09.2008р. згідно ст.85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Встановив:

У січні 2008р. ОСОБА_3 звернувся до
господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1, Товариства з
обмеженою відповідальністю “Арія Вин” про визнання недійсною ст.10 Статуту ТОВ
“Арія Вин” “Статутний фонд товариства” в частині розподілу статутного фонду між
учасниками; визнання нової редакції ст.10 Статуту ТОВ “Арія Вин”, а саме:
ОСОБА_3 - грошові кошти в розмірі 6482768грн., що складає 58,9% статутного фонду
Товариства; ОСОБА_1 - 4522923грн., що складає 41,1% статутного фонду
Товариства; визнання права власності за ОСОБА_3 на частку майна в статутному
фонді ТОВ “Арія Вин” на суму 6482768грн., посилаючись на ст.11, 202, 328, 392
ЦК України, ігнорування керівництвом Товариства прав позивача, передбачених
ст.10 Закону України “Про господарські товариства”, невиконання Товариством
зобов'язань за ст.11 вказаного Закону, що свідчить про невизнання позивача
власником частки майна ТОВ “Арія Вин” та знаходить своє відображення у
ненаданні на вимогу позивача інформації про діяльність Товариства (річні
баланси, протоколи зборів).

Одночасно позивач звернувся до
місцевого господарського суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно ТОВ “Арія Вин”, а саме: комплекс будівель та споруд,
що складаються з овочесховища площею 1142,3кв.м., сікоконсервного цеху площею
1062,6кв.м., будинку тваринника площею 133,9кв.м., забійного цеху площею
75,4кв.м., свинарника відбудівочного №2 площею 592,9кв.м., свинарника
відбудівочного №1 площею 589,7кв.м., ковбасного цеху площею 528,7кв.м., складу
комбікормів площею 161,5кв.м. та знаходиться в смт. Тарутине Тарутинського
району Одеської області по вул. Капітана Панасенко, 1а; заборони ТОВ “Арія Вин”
вчиняти дії, щодо внесення будь-яких змін до статутних документів Товариства до
розгляду справи (з урахуванням уточнень до клопотання про забезпечення позову
від 29.01.2008р.).

Ухвалою суду першої інстанції від
29.01.2008р. вжито вказаних заходів до забезпечення позову.

07.03.2008р. за клопотанням
відповідача ТОВ “Арія Вин” господарський суд Одеської області залучив до участі
у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі Одеської обласної
дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”.

21.03.2008р. ВАТ “Райффайзен Банк
Аваль” в особі Одеської обласної дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” подало до
суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду претензій та
позовної заяви Банку до ТОВ “Арія Вин”, ОСОБА_3, ОСОБА_1

Ухвалою від 15.04.2008р. суд першої
інстанції зупинив провадження у справі №11/13-08-146 та направив матеріали
справи для проведення перевірки до Прокуратури Одеської області, а 23.06.2008р.
поновив провадження у справі у зв'язку з отриманням повідомлення про відмову у
порушенні кримінальної справи.

В ході розгляду справи позивач
вказував як на підставу позовних вимог положення ч.ч.3, 4 ст.144 ЦК України,
посилався на невиконання відповідачем ОСОБА_1 свого обов'язку учасника
Товариства про внесення своєї частки до статутного капіталу у сумі 3617077грн.,
внаслідок чого статутний фонд не сформований у розмірі 8140000грн., проте
Товариство не приймає рішення про зменшення статутного фонду, у зв'язку з чим,
на думку позивача, рішення учасників від 15.08.2007р. про затвердження Статуту
в частині збільшення статутного фонду Товариства слід визнати незаконним,
зобов'язати Товариство зменшити статутний фонд до 2865691грн. (т.1, а.с.74-76)
з розподілом часток: ОСОБА_3 - 84,19% або 2412768грн.; ОСОБА_1 - 15,8% або
452923грн.; зареєструвати відповідні зміни до Статуту.

В ході розгляду справи позивач
неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно виклавши їх 18.03.2008р.
в наступній редакції: рішення учасників (засновників) ТОВ „Арія Вин”, громадян
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, від 15.08.2007р. (Протокол №6) про затвердження статуту
товариства в новій редакції визнати незаконним в частині збільшення
статутного фонду ТОВ „Арія Вин” до 8140000,00грн. (ст.10 Статуту ТОВ „Арія
Вин”); зобов'язати ТОВ „Арія Вин” зменшити статутний фонд до розміру вже
сформованого статутного капіталу на суму 6139340грн. у грошовому виразі з
розподілом суми статутного капіталу між його учасниками наступним чином -
ОСОБА_3: грошові кошти в розмірі 3966592,50грн., що складає 64,61% статутного
фонду Товариства; ОСОБА_1: грошові кошти в розмірі 2172747,50грн., що складає
35,39% статутного фонду Товариства; зобов'язати ТОВ “Арія Вин” зареєструвати
відповідні зміни до Статуту у встановленому законом порядку. Уточнюючи позовні
вимоги, позивач стверджував про фактичне внесення до статутного фонду
Товариства його учасниками вже 6139340грн. станом на 18.03.2008р., з яких
2172747,50грн. внесено учасником ОСОБА_1, а 3966592,50грн. - учасником ОСОБА_3,
з чого ним зроблений висновок, що статутний фонд Товариства, збільшений згідно
рішення загальних зборів від 15.08.2007р. (протокол №6) до 8140000,00грн., має
бути зменшеним до розміру вже сформованого статутного капіталу за положеннями ст.144
ЦК України з відповідним розподілом часток учасників у статутному капіталі
і проведенням державної реєстрації змін до Статуту у встановленому законом
порядку.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 03.07.2008р. (суддя Власова С.Г.) позов задоволено
частково; зобов'язано ТОВ „Арія Вин” зменшити статутний фонд до  розміру вже сформованого статутного капіталу
на суму 6139340грн. у грошовому виразі з розподілом суми статутного капіталу
між його учасниками наступним чином - ОСОБА_3: грошові кошти в розмірі
3966592,50грн., що складає 64,61% статутного фонду товариства, ОСОБА_1: грошові
кошти в розмірі 2172747,50грн., що складає 35,39% статутного фонду товариства;
зобов'язано ТОВ „Арія Вин” зареєструвати відповідні зміни до Статуту у
встановленому законом порядку; стягнуто з ТОВ „Арія Вин” на користь ОСОБА_3
85грн. держмита та 118грн. витрат на ІТЗ судового процесу; в решті позову
відмовлено.

У задоволенні позовних вимог в
частині визнання незаконним рішення учасників ТОВ “Арія Вин” від 15.08.2007р.
(Протокол №6) про затвердження Статуту Товариства в новій редакції в частині
збільшення статутного фонду до 8140000,00грн. відмовлено з підстав дотримання
порядку його ухвалення, передбаченого чинним законодавством (ч.6 ст.144 ЦК
України, ст.16 Закону України “Про господарські товариства”).

Задовольняючи решту позовних вимог,
суд послався на ч.ч.1, 3, 4 ст. 144 ЦК України, Наказ Мінфіна “Про затвердження
Положення (стандарту) бухгалтерського обліку”, п.10, п.10.3 Статуту ТОВ “Арія
Вин” та встановив наступне: учасниками Товариства до статутного капіталу
останнього внесено 6139340грн., з яких 3966592,50грн. внесено ОСОБА_3,
2172747,50грн. - ОСОБА_1, що підтверджується приходно-касовими ордерами,
квитанціями щодо суми внесків учасників (по 1619824,50грн.), та довідками,
виданими учасниками один одному, з інформацією про майнову участь та внесення
вкладів ОСОБА_3 у ТОВ “Арія Вин” у сумі 2412768грн.грошових коштів, ОСОБА_1 -
452923грн; у зв'язку з невстановленням учасниками порядку внесення додаткових
вкладів сторони обмінялись довідками про внесення вкладів станом на
01.03.2007р.; внески за квитанціями у сумі 2149000грн. ОСОБА_1 не є доказами
внесків до статутного фонду саме відповідачем, оскільки внесені на рахунок ТОВ
“Арія Вин” самим Товариством; розмір чистих активів ТОВ “Арія Вин” згідно
фінансового звіту за 2007р. та балансу Товариства є меншим ніж розмір
статутного капіталу; за ч.4 ст.144 ЦК України Товариство зобов'язане
оголосити про зменшення статутного капіталу; ч.3 ст.144 ЦК України не
застосовується до порядку внесення додаткових вкладів.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, вимагаючи рішення господарського суду Одеської області від
03.07.2008р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити частково; зобов'язати ТОВ “Арія Вин” зменшити статутний фонд до
розміру вже сформованого статутного капіталу на суму 4805449грн. у грошовому
виразі з розподілом суми статутного капіталу між його учасниками наступним
чином -ОСОБА_3 - грошові кошти в розмірі 1628224,50грн., що складає 33,88%
статутного фонду; ОСОБА_1 - грошові кошти в розмірі 3177224,50грн., що
становить 66,12% статутного фонду Товариства; зобов'язати ТОВ “Арія Вин”
зареєструвати відповідні зміни до Статуту в установленому законом порядку; в
решті позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник
зазначає таке: суд залишив поза увагою відсутність доказів прийняття загальними
зборами учасників Товариства рішень щодо зміни його статутного фонду та
внесення відповідних змін до Статуту до 15.08.2007р. всупереч ст.ст.4,
16, 50 Закону України “Про господарські товариства”, ст.143, 145 ЦК України; в
основу рішення судом покладені як докази фактичного внесення грошових коштів до
статутного фонду Товариства розписки його учасників, що не відповідають вимогам
належності та допустимості доказів; суд не розмежував поняття внесків до
статутного фонду від  інвестицій;
внесення ОСОБА_1 21.03.2008р. до каси Товариства 2149000грн. на поповнення
статутного фонду та подальше здавання Товариством готівкових коштів до
банківської установи відповідає чинному законодавству, а ОСОБА_1 не
зобов'язаний доводити правомірність набуття цих грошових коштів виходячи з
вимог ст.328 ЦК україни; суд дійшов правомірного висновку про необхідність
зменшення статутного капіталу Товариства, проте внаслідок невірної оцінки
доказів неправильно встановив розмір вже сформованого статутного капіталу
Товариства та розподілив частки між його учасниками; в дійсності статутний
капітал сформований у розмірі 4805449грн., з яких 1628224,50грн. внесено
ОСОБА_3 (33,88% статутного капіталу), а 3177224,50грн (66,12%) - ОСОБА_1

ОСОБА_3 також подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення господарського суду від 03.07.2008р.
скасувати та прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі; при цьому підстави незаконності ст.10 Статуту Товариства та мотиви
незгоди з оскаржуваним рішенням в частині відмови у відповідній вимозі
скаржником не наводяться; в обґрунтування вимог апеляційної скарги викладені
доводи позовної заяви та уточнень до неї.

В засіданнях суду апеляційної
інстанції представники скаржників підтримали доводи та вимоги своїх апеляційних
скарг, заперечивши проти задоволення апеляційних скарг іншої сторони.

Представник ТОВ “Арія Вин”
погоджується з мотивами оскарження рішення господарського суду, викладеними в
апеляційній скарзі ОСОБА_1, підтримує вимоги ОСОБА_1 та заперечує проти
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Представник третьої особи -ВАТ
“Райффайзен Банк Аваль” в особі Одеської обласної дирекції ВАТ “Райффайзен Банк
Аваль” підтримав позицію скаржника ОСОБА_1, проти задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_3 заперечує.

Клопотання ОСОБА_3 від 09.09.2008р.
про перенесення судового засідання, призначеного на 09.09.2008р., з підстав
відрядження його представника ОСОБА_4 судовою колегією розглянуто та відхилено
з огляду наступного.

Згідно наявної у справі нотаріально
посвідченої довіреності від 06.02.2008р., дійсної до 07.02.2011р. (т.1, а.с.49)
позивач вповноважував на представництво своїх інтересів в судах крім ОСОБА_4
також ОСОБА_5, котрий приймав участь в засіданнях суду першої інстанції по
даній справі, як і особисто ОСОБА_3

Про раніше заплановане відрядження за
дорученням іншої особи (ТОВ “Центр нових будівельних технологій
“Юпітер-Південь” на підставі наказу від 15.07.2008р.) ОСОБА_4 мав
можливість завчасно повідомити як довірителя ОСОБА_3, так і апеляційний
господарський суд при оголошенні перерви 02.09.2008р., що не було зроблено, а
сам позивач не скористався відповідно до ст.22 ГПК України правом прийняти
участь в засіданні суду 09.09.2008р. особисто і не забезпечив явку іншого
представника (ОСОБА_5).

За цих обставин та приймаючи до уваги
перебування даної справи в провадженні апеляційного господарського суду з
07.07.2008р. колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду
апеляційних скарг за клопотанням ОСОБА_3 відповідно до процесуальних положень
ч.1 ст.77 ГПК України, котра пов'язує обов'язок суду за наявністю певних
обставин відкласти розгляд справи виключно з неможливістю її вирішення в
даному засіданні суду.  Звертаючись з
клопотанням, ОСОБА_3 не навів жодних обставин, які б свідчили про неможливість
розгляду апеляційних скарг у зв'язку з нез'явленням в засідання 09.09.2008р.
саме представника ОСОБА_4, тому згадане клопотання з позицій положень
процесуального закону є необґрунтованим.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність ним
висновків суду, заслухавши пояснення представників, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 про скасування рішення
господарського суду про відмову у позові в частині вимог про визнання
незаконним рішення учасників ТОВ “Арія Вин” про затвердження Статуту в частині
збільшення статутного фонду до 8140000,00грн., а також вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 про прийняття нового судового рішення про зобов'язання ТОВ “Арія Вин”
зменшити статутний фонд до 4805449грн. з іншим, ніж просив позивач, розподілом
часток учасників у статутному капіталі,
виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ТОВ “Арія Вин” створено громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 шляхом
укладення Установчого договору, затвердженого рішенням зборів засновників ТОВ
“Арія Вин” (протокол №1 від 22.07.2002р.), зареєстрованого 30.07.2002р.
Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області. Установчим договором
(розділ 3) було передбачено, створення статутного фонду Товариства у розмірі
18000грн. з розподілом між учасниками наступним чином: ОСОБА_3 - 9000грн., що
складає 50% статутного фонду; ОСОБА_1 - 9000грн (50% статутного фонду).

30.07.2002р. згідно наявних у
матеріалах справи документів проведено державну реєстрацію юридичної особи ТОВ
“Арія Вин”, номер запису 0000290.

Згідно протоколу №6 зборів учасників
Товариства від 15.08.2007р. на цих зборах учасники Товариства одностайно
вирішили прийняти Статут ТОВ “Арія Вин” у новій редакції.

17.08.2007р. було проведено державну
реєстрацію змін до установчих документів ТОВ “Арія Вин”, які відбулися у
зв'язку з прийняттям нової редакції Статуту Товариства (номер запису
6000290).

Відповідно до п.1 ст.1 Статуту
Товариства його учасниками є громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_1; статутний фонд
Товариства складає 8140000грн. і розподіляється між учасниками наступним чином:
ОСОБА_3 - грошові кошти 4070000грн., що складає 50% статутного фонду; ОСОБА_1 -
4070000грн. (50% статутного фонду).

Таким чином, збільшення статутного
фонду Товариства (що є правом останнього відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
“Про господарські товариства” і допускається за ч.6 ст.52 цього Закону та ч.6
ст.144 ЦК України після внесення усіма його учасниками вкладів у повному
обсязі) учасники Товариства оформили шляхом прийняття нової редакції Статуту
Товариства з встановленням у ст.10 Статуту нового розміру статутного капіталу
8140000грн., хоча безпосередньо зміст протоколу №6 не свідчить про прийняття
загальними зборами учасників 15.08.2007р. саме рішення про збільшення
статутного фонду Товариства “Арія Вин”.

Згідно ч.4 ст.16 Закону України “Про
господарські товариства” (надалі -Закон) рішення товариства про зміни розміру
статутного (складеного) капіталу набирає чинності з дня внесення цих змін до
державного реєстру.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.8 Закону
України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців” внесення
змін до установчих документів юридичної особи оформляється окремим додатком або
викладенням установчих документів у новій редакції; на титульній сторінці
додатка до установчих документів юридичної особи робиться відмітка про те, що
зазначені документи є невід'ємною частиною відповідних установчих документів.

Отже з 17.08.2007р., дати проведення
державної реєстрації змін до установчих документів (шляхом затвердження нової
редакції Статуту), набрало чинності рішення учасників ТОВ “Арія Вин” про
збільшення розміру статутного капіталу Товариства до 8140000грн., оформлене
протоколом №6 від 15.08.2007р., а сам факт проведення державної реєстрації
змін до установчих документів ТОВ “Арія Вин” виходячи з вимог ч.1 ст.29
Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців” свідчить про прийняття учасниками ТОВ “Арія Вин” рішення про
затвердження змін до установчих документів, зокрема, в частині збільшення
статутного фонду, і подання такого рішення з іншими передбаченими законом
документами державному реєстратору для проведення державної реєстрації.

Місцевий господарський суд  обґрунтовано вказав на те, що рішення про
збільшення статутного капіталу ТОВ “Арія Вин” було прийняте загальними зборами
учасників з дотриманням вимог закону, оскільки на момент його прийняття
учасники ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повністю внесли свої вклади (по 9000грн.) до
статутного фонду Товариства, що визнає і сам позивач -учасник Товариства
ОСОБА_3

Відповідно до ч.5 ст.98 ЦК України
рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Згідно ст.15 ЦК України, ч.1 ст.16 ЦК
України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Виходячи з викладеного, приймаючи
до уваги невмотивованість вимог ОСОБА_3 стосовно підстав визнання рішення
учасників про затвердження Статуту ТОВ “Арія Вин” в новій редакції незаконним в
частині збільшення статутного фонду ТОВ “Арія Вин” до 8140000грн. (ст.10
Статуту), а також відсутність будь-якого обґрунтування стосовно порушення
оспорюваним рішенням загальних зборів корпоративних прав ОСОБА_3 як учасника
ТОВ “Арія Вин” суд першої інстанції дійшов цілком законного та обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог за їх безпідставністю, у
зв'язку з чим оскаржуване рішення від 03.07.2008р. у відповідній частині слід
залишити без змін.

Приймаючи рішення про задоволення
решти позовних вимог ОСОБА_3, місцевий господарський суд поклав в основу
прийнятого рішення про зобов'язання Товариства зменшити статутний фонд до
розміру сформованого статутного капіталу та про новий розподіл часток у
статутному капіталі між учасниками, зобов'язання Товариства зареєструвати
відповідні зміни до Статуту положення ч.4 ст.144 ЦК України, встановлену
судом з даних балансу ТОВ “Арія Вин” станом на 31.12.2007р. та звіту про
фінансові результати за 2007р. обставину перевищення розміру статутного
капіталу ТОВ “Арія Вин” над розміром чистих активів Товариства та висновок про
внесення з моменту державної реєстрації ТОВ “Арія Вин” його учасниками вкладів
до статутного капіталу у розмірі 6139340грн., у т.ч. позивачем -3966592,5грн.;
ОСОБА_1 - 2172747,5грн.

Проте суд апеляційної інстанції
вважає ці висновки помилковими, а застосування ч.4 ст.144 ЦК України до спірних
правовідносин -неправильним застосуванням норм матеріального права враховуючи
наступне.

Положення ч.3 ст.144 ЦК України встановлюють обов'язок
Товариства з обмеженою відповідальністю оголосити про зменшення свого
статутного капіталу і зареєструвати відповідні зміни до Статуту або прийняти
рішення про ліквідацію Товариства виключно у випадку несплати учасниками
Товариства повністю своїх вкладів до статутного капіталу протягом першого року
діяльності Товариства, тобто ця норма застосовується за результатами
першого року діяльності Товариства.

При внесенні учасниками своїх вкладів до статутного
фонду ТОВ “Арія Вин” у сумі 9000грн. кожний для оголошення про зменшення
статутного капіталу ТОВ “Арія Вин” відповідно до положень ч.3 ст.144 ЦК України
підстави відсутні, а посилання позивача на цю норму закону є безпредметними
виходячи з обставин справи.

На відміну від ч.3 ст.144 ЦК України,
відповідно до ч.4 ст.144 ЦК України якщо після закінчення другого чи кожного
наступного фінансового року вартість чистих активів товариства з обмеженою
відповідальністю виявиться меншою від статутного капіталу, товариство зобов'язане
оголосити про зменшення свого статутного капіталу і зареєструвати відповідні
зміни до статуту в установленому порядку, якщо учасники не прийняли рішення про
внесення додаткових вкладів. Якщо вартість чистих активів товариства стає
меншою від визначеного законом мінімального розміру статутного капіталу,
товариство підлягає ліквідації.

Звідси, диспозиція наведеної норми
закону вказує як на необхідні передумови зменшення статутного капіталу
товариства з обмеженою відповідальністю виявлення меншої від розміру
статутного капіталу вартості чистих активів Товариства після закінчення
другого чи кожного наступного (як в даному випадку, оскільки ТОВ “Арія
Вин” існує як юридична особа з 2002р.) фінансового року. При
цьому відповідно до ст.90 Господарського кодексу України облік і звітність
господарських товариств здійснюються відповідно до вимог статті 19 цього
Кодексу та інших нормативно-правових актів; перевірки фінансової діяльності
товариства здійснюються державними податковими органами, іншими органами
державної влади у межах визначених законом повноважень, ревізійною комісією
(ревізором) господарського товариства та/або аудиторами; достовірність та
повнота річного балансу і звітності господарського товариства у випадках,
визначених законом, повинні бути підтверджені аудитором (аудиторською
організацією).

Як вбачається зі змісту позовної
заяви та наступних уточнень позовних вимог, посилаючись на ч.4 ст.144 ЦК
України як підставу для покладення на ТОВ “Арія Вин” обов'язку із зменшення
статутного фонду, позивач не вказує на жодний доказ, зокрема, не згадує звіт
про фінансові результати і баланс ТОВ “Арія Вин”, що підтверджує співвідношення
чистих активів Товариства з розміром статутного капіталу, не наводить будь-яких
розрахунків з даних звіту та балансу чи посилань на їх окремі показники в
обґрунтування застосованого положення закону.

В свою чергу, місцевий господарський
суд обмежився констатацією перевищення розміру статутного капіталу над вартістю
чистих активів Товариства за даними балансу та фінансового звіту за 2007 рік
без зазначення, які саме дані звітності відображують вартість чистих активів
або є підставою для їх розрахунку, в якій саме сумі виявлено зменшення вартості
чистих активів від статутного капіталу.

Проте відповідно до Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 2 “Баланс”, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України №87 від 31.03.1999р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 21.06.1999р. за №396/3689, у балансі
відображаються активи, зобов'язання та власний капітал підприємства, але зміст
жодної з статей балансу не відображає вартість чистих активів.

За таких обставин та виходячи з
положень ч.3 ст.101 ГПК України щодо меж
перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що
за наявними у справі матеріалами суд першої інстанції дійшов необґрунтованого
висновоку стосовно меншої ніж розмір статутного фонду вартості чистих активів
ТОВ “Арія Вин”, прийнявши рішення за недоведеності обставин, які суд визнав
встановленими.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що позивач обрав спосіб захисту своїх прав учасника Товариства, не
передбачений законом, тобто предмет позову не співвідноситься із встановленими
законом способами захисту.

Жодний законодавчий акт не надає
учаснику господарського товариства права вимагати судового захисту
корпоративних прав шляхом зобов'язання товариства зменшити статутний капітал до
розміру вже сформованого (ч.2 ст.16 ЦК України, Закон України “Про господарські
товариства”), а у ч.4 ст.144 ЦК України йдеться про обов'язок Товариства оголосити
про зменшення статутного капіталу.

Відповідно до ч.4 ст.145 ЦК України,
ст.59 Закону України “Про господарські товариства” внесення змін до статуту
товариства, у т.ч. зміна розміру його статутного капіталу, віднесено до виключної
компетенції загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю, що
відображено також у Статуті ТОВ “Арія Вин” (п.16.1. Статуту), отже такі зміни
не можуть бути здійснені за рішенням суду, оскільки протилежне означає внесення
судовим рішенням змін до установчих документів Товариства, що не належить до
повноважень господарського суду і є втручанням у господарську діяльність
Товариства.
Відповідно до ч.5 ст.144 ЦК України зменшення статутного капіталу
товариства з обмеженою відповідальністю допускається після повідомлення в
порядку, встановленому законом, усіх його кредиторів; у цьому разі кредитори
мають право вимагати дострокового припинення або виконання відповідних
зобов'язань товариства та відшкодування їм збитків. Таким чином законодавець
забезпечив гарантуючу функцію статутного капіталу.

Аналогічні положення містить ч.5
ст.52 Закону України “Про господарські товариства”.

При цьому відповідно до ч.3 ст.16
Закону України “Про господарські товариства”, п.10.11. Статуту ТОВ “Арія Вин”
зменшення статутного фонду Товариства за наявності заперечень кредиторів не
допускається.

Аналіз наведених положень чинного
законодавства у їх системному зв'язку з приписами ч.ч.1, 5 ст.22, ч.ч.1, 2
ст.29 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців” надає підстави для висновку, що рішення про зменшення
статутного капіталу юридичної особи, яке набирає чинності для товариства з
обмеженою відповідальністю не раніше як через три місяці після державної
реєстрації і публікації про це у встановленому порядку за приписами ст.56
Закону України “Про господарські товариства”, приймається виключно
загальними зборами Товариства; нотаріально засвідчена копія рішення
учасників про затвердження відповідних змін до установчих документів входить до
переліку документів, які подаються державному реєстратору для проведення
державної реєстрації змін до установчих документів разом з документом, що
підтверджує внесення плати за публікацію у спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації відповідного повідомлення, вимоги щодо змісту якого
встановлюються ч.5 ст.22 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб
та фізичних осіб -підприємців”.

З наведеного випливає, що зменшення
статутного капіталу Товариства за рішенням суду суперечить вимогам чинного
законодавства, а судове рішення такого змісту не може бути виконаним у
встановленому Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців” порядку. Господарський суд може лише перевірити
правомірність рішення загальних зборів ТОВ з питання внесення змін до
установчих документів (зокрема, зменшення статутного капіталу) за позовом
зацікавленої особи, а у випадку визнання його недійсним (скасування)
відбувається скасування державної реєстрації відповідних змін до Статуту (ч.1
ст.31 Закону “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців”) і учасники вправі повторно подати державному реєстратору
документи для проведення державної реєстрації змін до установчих документів в
порядку, встановленому ч.3 ст.31 цього Закону.

Крім того, за ч.5 ст.144 ЦК України,
ст.52 Закону України “Про господарські товариства” зменшення  статутного капіталу товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) допускається після повідомлення у порядку, встановленому
законом, усіх його кредиторів, але таке повідомлення ТОВ “Арія Вин” не
здійснювало, а залучення судом першої інстанції в процесі вирішення судового
спору ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі Одеської обласної дирекції ВАТ
“Райффайзен Банк Аваль” як "найбільшого кредитора" в якості третьої
особи на стороні відповідача не є повідомленням про зменшення статутного фонду
у розумінні ч.5 ст.144 ЦК України, а ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі
Одеської обласної дирекції не може уособлювати усіх кредиторів ТОВ “Арія Вин”.

Для застосування ч.4 ст.144 ЦК
України не вбачається підстав також виходячи з того, що ця норма пов'язує
обов'язок ТОВ оголосити про зменшення статутного капіталу і
зареєструвати відповідні зміни до статуту з неприйняттям учасниками рішення про
внесення додаткових вкладів.

Натомість, фактичні обставини справи
свідчать, що 21.03.2008р. на поточний рахунок ТОВ “Арія Вин”  в ВАТ “Універсальний банк Розвитку і
Партнерства” було внесено від ОСОБА_1 грошові кошти в статутний фонд Товариства
у сумі 2149000грн., а 22.01.2008р. - зараховані кошти у сумі 200000грн. на
розрахунковий рахунок ТОВ “Арія Вин” в Тарутинському відділені Одеської
обласної дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” (довідки на а.с. 113, 133, т.2)
для поповнення статутного фонду (від обох учасників по 100000грн.).

Отже після прийняття загальними
зборами 15.08.2007р. рішення про внесення змін до установчих документів і
збільшення статутного капіталу та державної реєстрації цих змін 17.08.2007р.
учасниками Товариства були вчинені дії, що свідчать про внесення додаткових
вкладів в статутний капітал.

Пункт 10.8. Статуту ТОВ “Арія Вин”
встановлює, що грошові кошти вносяться на рахунки Товариства в установах банку.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону
України “Про господарські товариства” внесення до статутного капіталу грошей
підтверджується документами, виданими банківською установою, а згідно Постанови
Правління НБУ від 12.11.2003р. №492 “Про затвердження Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних
валютах” для формування статутного фонду засновники повинні відкрити поточний
рахунок у банківській установі. В матеріалах справи наявні виписки з особового
рахунку НОМЕР_1 ТОВ “Арія Вин” в ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” та договір №19851
від 19.03.2008р. на відкриття банківського рахунку НОМЕР_2 ТОВ “Арія Вин” в ВАТ
“Універсальний банк Розвитку та Партнерства”.

Колегія суддів звертає увагу на
помилковість позиції суду першої інстанції в оцінці згаданих доказів поповнення
статутного фонду Товариства на предмет правомірності набуття грошових коштів у
сумі 2149000грн. відповідачем і покладення на останнього обов'язку доводити
суду законність їх одержання.

Така правова позиція суперечить
принципу диспозитивності і свідчить про неправильний розподіл тягаря
доказування між сторонами в порушення вимог ст.33 ГПК України. У випадку виникнення
сумнівів з приводу джерела отримання ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2149000грн.
господарський суд першої інстанції може скористатись правом надіслати
відповідне повідомлення до компетентних органів в порядку ст.90 ГПК України, що
фактично було зроблено в ході розгляду справи з одночасним надісланням
матеріалів справи до прокуратури.

Проте не маючи на момент вирішення
спору належних доказів незаконності набуття ОСОБА_1 цих коштів, суд першої
інстанції мав керуватись презумпцією правомірності набуття права власності,
встановленою ст.328 ЦК України, а не покладати на відповідача обов'язок її
доказувати.

Підсумовуючи викладене, суд
апеляційної інстанції констатує, що оскаржуване судове рішення про зобов'язання
ТОВ “Арія Вин” зменшити статутний фонд до розміру вже сформованого статутного
капіталу і зареєструвати зміни до Статуту у встановленому законом порядку не
відповідає положенням законодавства (ч.ч.4, 5 ст.144 ЦК України, ч.ч.1, 2 ст.16
ЦК України, ч.5 ст.98, ст.145, 147 ЦК України, ст.ст.22, 29 Закону України “Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців”) і обставинам
справи, а проведений судом новий розподіл часток між учасниками Товариства на
користь ОСОБА_3 є порушенням ч.2 ст.13, ч.1 ст.50, ст.51, ст.53 , ст.59 Закону
України “Про господарські товариства”, оскільки в результаті цього відбувся
перехід частки учасника ОСОБА_1 до учасника Товариства ОСОБА_3 у непередбачений
законом спосіб.

На момент виникнення даного спору, як
і наразі, учасники Товариства “Арія Вин” мають рівні частки в статутному
капіталі Товариства (50%).

Згідно ст.51 Закону України “Про
господарські товариства” установчі документи товариства з обмеженою
відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні
містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та
порядок внесення ними вкладів, розмір і порядок формування резервного фонду,
порядок передання (переходу) часток у статутному фонді; зміни вартості майна,
внесеного як вклад, та додаткові внески учасників не впливають на розмір їх
частки у статутному (складеному) капіталі, вказаної в установчих документах
товариства, якщо інше не передбачено установчими документами.
"Інше" Статутом ТОВ "Арія Вин" не передбачено.

Це означає, що навіть у випадку
зменшення статутного капіталу за рішенням загальних зборів Товариства
змінюється тільки розмір вкладів учасників Товариства, але розмір їх часток
залишається незмінним.

Пунктом 10.9. Статуту ТОВ “Арія Вин”
передбачено, що учасники можуть додатковою угодою змінювати склад, а також
терміни та порядок внесення внесків до Статутного фонду відповідно до
законодавства.

Статут ТОВ “Арія Вин” та положення
ч.1 ст.59 Закону України “Про господарські товариства” відносять до компетенції
загальних зборів ТОВ встановлення розміру, форми і порядку внесення
учасниками додаткових вкладів (п.16.1.), проте з відповідних питань загальними
зборами Товариства рішення не приймалось, строки внесення додаткових вкладів
учасниками не погоджувались.

Спираючись на це, місцевий
господарський суд надав оцінку наявним у матеріалах справи розпискам (довідкам)
учасників Товариства щодо інвестування в розвиток ТОВ “Арія Вин” певних сум
грошових коштів як доказам внесення учасниками додаткових вкладів до статутного
капіталу у розмірі 2412768грн. ОСОБА_3 та 452923грн. ОСОБА_1, на підставі  чого і відбувся перерозподіл часток
учасників  в статутному капіталі ТОВ
“Арія Вин” на задоволення неправомірних вимог позивача.

Колегія суддів констатує, що згадані
докази внесення коштів до статутного фонду не відповідають вимогам допустимості
і належності доказів, встановленим ст. 34 ГПК України, їх форма та зміст
виходячи з вищенаведеного не підтверджують дотримання учасниками встановленого
законом способу внесення вкладів до статутного капіталу.

Наведена правова оцінка
неправомірності легітимізації довідок учасників Товариства як доказів
здійснення внесків до статутного капіталу принципово не впливає на попередні
висновки суду апеляційної інстанції стосовно невідповідності позовних вимог
ОСОБА_3 положенням чинного законодавства та їх безпідставного задоволення судом
першої інстанції, а необхідність в ній випливає з приписів процесуального
закону (ч.1 ст.4-7, ч.1 ст.101, ст.99, ст.43 ГПК України).

Колегія суддів також відзначає,
що  безпідставність, необґрунтованість та
невідповідність законодавству заявлених позивачем вимог усуває обов'язковість
перевірки судом апеляційної інстанції обгрунтованості оскаржуваного рішення в
частині встановлення розміру сформованого статутного капіталу ТОВ “Арія Вин” -
6139340грн. та оцінки наявних у матеріалах справи доказів внесення коштів до
статутного фонду (прибуткові касові ордери).

Але необхідно зазначити, що вимагаючи
зобов'язати Товариство зменшити статутний фонд за рішенням суду, ОСОБА_3 не
виконав вимоги ст.33 ГПК України і не довів належними доказами ту обставину, що
статутний капітал Товариства сформований учасниками у вказаному розмірі на дату
останнього уточнення позовних вимог.

Баланс ТОВ “Арія Вин” на 31.12.2007р.
у статті “Неоплачений капітал” містить дані, що на початок звітного періоду
заборгованість учасників за внесками до статутного фонду відсутня; на кінець
звітного періоду заборгованість визначена у розмірі 4792,6тис.грн. Згідно п.43
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 2 “Баланс”, затвердженого Наказом
Мінфіна України від 31.03.1999р. №87, у статті
“Неоплачений капітал” відображається сума заборгованості власників
(учасників) за внесками до статутного фонду.

Достовірність даних балансу ТОВ “Арія
Вин” позивачем не  заперечується, більш
того, баланс Товариства поряд з директором ОСОБА_1 підписаний ОСОБА_3, який
обіймав посаду головного бухгалтера Товариства.

З цього випливає, що за даними
фінансової звітності ТОВ “Арія Вин” станом на 31.12.2007р. статутний
капітал Товариства був сформований на суму 8140000грн з вирахуванням
4792600грн., що дорівнює 3347400грн., отже суд першої інстанції дійшов висновку
про внесення учасниками до статутного капіталу 6139340грн., який не відповідає
обставинам справи і не підтверджується належними доказами.

Враховуючи вищевикладене,
оскаржуване рішення про зобов'язання ТОВ “Арія Вин” зменшити статутний фонд до
розміру вже сформованого статутного капіталу на суму 6139340грн. у грошовому
виразі з новим розподілом статутного капіталу та часток учасників та
зобов'язання ТОВ “Арія Вин” зареєструвати відповідні зміни до Статуту у
встановленому законом порядку як постановлене при невідповідності висновків
суду обставинам справи, з порушенням і неправильним застосуванням норм
матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не є
належним відповідачем у даному корпоративному спорі за позовом ОСОБА_3 згідно
його предмету, оскільки за заявленими позовними вимогами має відповідати
виключно ТОВ “Арія Вин” як належний відповідач. Проте за відсутності у
апеляційного господарського суду повноважень з виключення зі складу
відповідачів неналежного відповідача суб'єктний склад учасників спору має
залишатись незмінним з відмовою у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 як неналежного
відповідача.

Відповідно до ст.68, ст.99 ГПК
України у зв'язку з ухваленням апеляційною інстанцією нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог заходи до забезпечення позову, вжиті
ухвалою місцевого господарського суду від 29.01.2008р., підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу; додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в
апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи, що вимоги апеляційної
скарги ОСОБА_1 свідчать про принципову (по суті) згоду відповідача з певною
частиною оскаржуваного рішення і намагання за встановленої відсутності законних
підстав для цього змінити розмір часток учасників у статутному фонді ТОВ “Арія
Вин”, але вже на користь відповідача, колегія суддів, скасувавши оскаржуване
рішення в відповідній частині, залишає апеляційну скаргу ОСОБА_1 без
задоволення.

На підставі ст.49 ГПК України судові
витрати за позовом ОСОБА_3 покладаються на позивача; витрати по сплаті держмита
за подання апеляційних скарг -на скаржників.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційні скарги залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Одеської області скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3
про зобов'язання ТОВ “Арія Вин” зменшити статутний фонд та зареєструвати
відповідні зміни до Статуту ТОВ “Арія Вин” у встановленому законом порядку; в
іншій частині рішення залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

“У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.”.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова
суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя:
Мишкіна М.А.

Судді:
Сидоренко М.В.

Поліщук
Л.В.