ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
Справа  № 30/3
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого
судді
Юрченка Я.О.

суддів
Зварич О.В.

Якімець Г.Г.

розглянув
апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства «Львіворгрес», м.Львів

на
рішення Господарського
суду Львівської області від 20.03.2008р.

у
справі № 30/3

за
позовом Відкритого
акціонерного товариства «Львіворгрес», м.Львів

до Відкритого акціонерного товариства
«Західенергоавтоматика», м.Львів

до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1,
м.Львів

про визнання договору недійсним

За
участю представників

від
позивача: не з'явився

від
відповідача 1: ОСОБА_2

від
відповідача 2: не
з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Господарського суду Львівської області від 20.03.2008р. у справі № 30/3
відмовлено в позові ВАТ «Львіворгрес»про визнання недійсним укладеного між
відповідачами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.02.2005р. та
зобов'язання їх повернути один одному все отримане за договором.

ВАТ
«Львіворгрес»- позивач у справі не погодвся з таким рішенням і звернувся до
Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2008р. у
справі № 30/3 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ВАТ
«Львіворгрес»задоволити. Свої вимоги скаржник обґрунтовує доводами, викладеними
в апеляційній скарзі, зокрема тим, що оспорюваний договір купівлі-продажу від
11.02.2005р. був укладений на збиткових для товариства умовах по ціні, яка була
нижчою не лише від ринкової, а й від балансової вартості проданого майна. Крім
цього, оцінка вартості майна була проведена на підставі договору від
31.01.2005р., у той час як рішення провести таку оцінку було прийнято
правлінням лише 07.02.2005р.

Відповідачі
проти задоволення апеляційної скарги заперечили з підстав, зазначених у
запереченнях на апеляційну скаргу, зокрема, мотивуючи тим, що оспорюваний
договір купівлі-продажу був укладений у зв'язку із збитковістю діяльності
відповідача 1. Продаж була здійснена за ціною, встановленою
експертом-оцінювачем. В подальшому вартість нерухомого майна, що було об'єктом
продажу відповідно до оспорюваного договору, була підтверджена ще кількома
експертами-оцінювачами. Стверджують про зловживання позивачем своїми правами у
зв'язку з веденням недобросовісної конкурентної боротьби. Просять у задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

У судове
засідання позивач та відповідач 2 уповноважених представників не скерували,
хоча був належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про
причини неявки не повідомили.

Виходячи
з приписів ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає за можливе
розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представників
позивача та відповідача 2.

Представник
відповідача 1 в судовому засіданні проти вимог та доводів апеляційної скарги
заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу -без
задоволення.

Розглянувши
подані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між ВАТ
«Західенергоавтоматика» (продавець) та суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 (покупець) 11.02.2005р. був укладений договір
купівлі-продажу, у відповідності до якого продавець продав, а покупець придбав
нерухоме майно, що складається з трьох будівель: бази для ПУСП літ. А-2 (1),
загальною площею 2285 кв.м.; будівлі учбових майстерень літ. Б-1 (2) загальною
площею 1022,8 кв.м.; трансформаторної підстанції літ. В-1 (3) загальною площею
67,4 кв.м., що знаходяться в с.Матяші по вул.Центральній, 2а Кам'янка-Бузького
району Львівської області (п.2 договору). У відповідності до п.3 договору,
відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданим Червоноградським МБТІ 11.02.2005р., вартість
домоволодіння становить 183881 грн. і за вказану суму було вчинено продаж, що підтверджується
п.4 договору. Договір посвідчений нотаріально приватним нотаріусом
Кам'янка-Бузького районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за № 329.

Позивач є
акціонером відповідача 1, якому належать акції в кількості, що становить 22,76%
статутного капіталу, що підтверджується випискою з реєстру власників цінних
паперів про стан особового рахунку від 15.11.2005р. Позивач просить визнати
договір недійсним на підставі ч.1 ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.203
ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України,
недодержання в момент вчинення правочину, зокрема, вимог ч.1 ст.203 ЦК України
є підставою недійсності правочину. Суперечність договору актам цивільного
законодавства позивач вбачає у заниженні ціни продажу майна, яка не відповідає,
ні ринковій, ні залишковій його вартості.

З
матеріалів справи вбачається, що укладенню оспорюваного договору
купівлі-продажу передувала експертна оцінка майна, яка проводилась ПП «Орбіс»
станом на 31.01.2005р. З висновку експерта про вартість майна, затвердженого
08.02.2005р. випливає, що ринкова вартість об'єкту оцінки на 31.01.2005р.
становить 183881 грн. Правильність та відповідність такої оцінки ринковій ціні
підтверджується, зокрема висновком про вартість майна, затвердженого
06.04.2007р., відповідно до якого ринкова вартість станом на 31.01.2005р.
становила 183560 грн.; Рецензією експертної ради Українського товариства
оцінювачів (представництво у Львівській області) від 16.04.2007р. № 13-107 на
Звіт про оцінку майна, а також звітом про експертну оцінку іншого
експерта-оцінювача -ТзОВ «Перитметр» від 31.01.2005р. та Рецензією Експертної
ради Представництва Спілки оцінювачів України у Львівській області від
25.01.2008р. на Звіт про оцінку майна.

Позивачем,
як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, не надано жодних
доказів можливості відчуження майна, проданого на підставі оспорюваного
договору, за вищою порівняно з договором ціною. Також, позивачем не надано
доказів проведення будь-якого аналізу цін на нерухомість, яка відповідає
аналогічним чи подібним критеріям оцінки, який давав би підстави сумніватися у
висновках експертів - суб'єктів оціночної діяльності.

Відповідно
до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України одною з основних засад цивільного законодавства є
свобода договору. Згідно із ст.627 ЦК України, сторони є вільними, зокрема, у
визначенні умов договору та вибору його виду. У відповідності до ч.1 ст.632 ЦК
України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Законодавство
не забороняє продаж майна за ціною, меншою за ціну його придбання чи за ціною
меншою, ніж його залишкова вартість, вимагаючи лише у відповідності до ч.1
ст.638 ЦК України досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, у
тому числі щодо ціни.

Не
доводить суперечності оспорюваного договору актам цивільного законодавства
посилання позивача на протокол № 3 засідання правління ВАТ
«Західенергоавтоматика» від 07.02.2005р., згідно із яким вирішено зробити
експертну оцінку та продати відповідні приміщення, оскільки оформлене цим
протоколом рішення було прийнято до укладення оспорюваного договору та не
впливає на його дійсність.

З
матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами неодноразово розглядався судами.
Зокрема, постановою Львівського апеляційного господарського суду від
12.02.2007р. у справі № 1/1166-9/407 за позовом ВАТ «Львіворгрес» до ВАТ
«Західенергоавтоматика» про визнання недійсним зазначеного рішення правління
(протокол № 3 від 07.02.2005р.) у позові було відмовлено.

У
відповідності до узагальнення Верховного Суду України «Практика розгляду судами
корпоративних спорів», вирішуючи спір по суті, господарський суд повинен
встановити наявність в особи, яка звернулась з позовом, суб'єктивного матеріального
права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати
наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. При цьому
необхідно враховувати, що акціонери (учасники) господарського товариства не
вправі також звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів
(учасників) господарського товариства та самого товариства, а також
обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів.

Згідно із
ч.3 ст.215 ЦК України, правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо одна
із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом. Відповідно до ст.15 ЦК України особа має право на захист
свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивач
стверджує про порушення його інтересу як акціонера відповідача 1.

Проте,
належних доказів порушення законних інтересів чи прав позивача суду не надано.
Твердження про негативний вплив на ринкову вартість акцій позивача з матеріалів
справи не вбачається, жодними доказами не підтверджений. Не вбачається з
матеріалів справи також намагання позивача реалізувати стверджуваний ним
інтерес, що, відповідно, унеможливлює і його порушення.

У
відповідності до ст.33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, суду не
надано належних доказів, які б доводили обгрунтованість позовних вимог позивача
та порушення оспорюваним договором його прав чи законних інтересів.

З огляду
на вказане, підстави для скасування рішення суду першої інстанції та
задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відтак,
керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського
суду Львівської області від 20.03.2008р. у справі № 30/3 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ВАТ «Львіворгрес» - без задоволення.

Постанова
набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали
справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Зварич О.В.

Суддя
Якімець Г.Г.