ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.10.08 Справа №12/133-Б-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

, Колодій Н.А.

при секретарі Акімової Т.М.

за участю представників:

кредиторів – не з'явився

банкрута та ліквідатора - Пасеки В.І., дов.№3 від 28.05.2007р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кредитора –Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтотранссервіс”, м.Херсон

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 29.05.2008 року

у справі № 12/133-Б-06

про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Цареводар”, м.Херсон

Установив:

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 29.05.2008р. звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс підприємства-банкрута затверджено, банкрута – Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Цареводар”, м.Херсон, ліквідовано, провадження у справі припинено.

Ухвала суду мотивована статтями 32 і 40 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, один з кредиторів – Товариство з обмеженою відповідальністю „Нафтотранссервіс”, м.Херсон, оскаржив її до суду апеляційної інстанції, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд.

Свої доводи мотивує невжиттям ліквідатором усіх заходів, спрямованих на виявлення майна банкрута, а саме, не виявлено – куди поділася готова продукція (зернові), не виявлено кредиторської заборгованості боржника, не вчинено дій, спрямованих на повернення майна банкрута для задоволення вимог кредиторів наступних черг. Ліквідатором не погашені витрати по сплаті державного мита, за публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, невідомо місцезнаходження двох легкових автомобілів – „ДЕУ ЛАНОС” та „ІЖ”, які належать боржникові. Вважає, що ліквідатором не реалізовані усі наявні майнові активи ліквідаційної маси.

У відзивах на апеляційну скаргу один з кредиторів – Філія „Відділення Промінвестбанку в м.Херсоні” та арбітражний керуючий, який виконував функції ліквідатора у цій справі, зазначили, що вважають апеляційну скаргу безпідставною, а оскаржену ухвалу законною та обґрунтованою, оскільки ліквідаційна процедура проведена у відповідності із Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, просять відмовити у задоволенні скарги.

Від інших кредиторів відзивів не надійшло, їх представники у судове засідання не з’явились, хоча про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Але колегія суддів не вбачає перешкод для перегляду цієї справи в апеляційному порядку за відсутності представників сторін у справі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представника заявника апеляційної скарги, та з метою витребування додаткових доказів, судове засідання неодноразово відкладалося, про що свідчать відповідні ухвали.

Згідно з розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №1964 від 16.10.2008р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Федорова І.О. (головуючого), Кричмаржевського В.А. та Колодій Н.А.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ст.24 Закону ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. У статті 25 Закону надано перелік повноважень ліквідатора, що пов’язані з проведенням ліквідаційної процедури.

Після проведення ліквідаційної процедури банкрута ліквідатор складає звіт та ліквідаційний баланс, який подається до господарського суду для затвердження, що передбачено статтею 32 Закону.

З матеріалів справи та звіту ліквідатора вбачається, що ліквідатором проведена певна робота по ліквідації банкрута, ліквідаційний баланс підприємства та звіт ліквідатора (а.с.94-151 т.4) свідчать про часткове задоволення грошових вимог першої черги, та незадоволення грошових вимог кредиторів другої, третьої, четвертої, п’ятої та шостої черг у справі за відсутності грошових коштів та майна у банкрута.

До звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ліквідатором додані документи, з яких вбачається, що ліквідатором приймались заходи з пошуку майна, яке належить банкруту, надсилалися запити до банківських установ, органів ДАІ, земельних ресурсів, БТІ тощо.

Разом з тим, колегія суддів, заслухавши у судових засіданнях представників сторін, ліквідатора, ретельно дослідивши усі матеріали справи, звіт ліквідатора та додані до нього документи, з’ясувавши фактичні обставини справи, дійшла висновку про те, що судом першої інстанції неналежно досліджено здійснення ліквідатором передбачених чинним законодавством заходів з ліквідації боржника та виконання ним своїх обов’язків під час ліквідаційної процедури, у зв'язку з чим суд дійшов передчасного висновку про відповідність звіту ліквідатора вимогам Закону про банкрутство.

Зокрема, відповідно до статті 32 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: - показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); - відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; - копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; - реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Згідно з ухвалою господарського суду Херсонської області від 08.02.2007р., прийнятою за результатами попереднього засідання (а.с.24-26 т.3), затверджений реєстр вимог кредиторів, до якого включені вимоги кредиторів першої (заставний кредитор), другої, третьої, четвертої та шостої черг.

Із звіту ліквідатора банкрута вбачається, що на ліквідаційний рахунок банкрута надійшло грошових коштів від реалізації його ліквідаційної маси у розмірі – 810.655грн., з яких 490.000грн. спрямовані на погашення вимог кредиторів першої черги, а 320.655грн. спрямовані на погашення витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство (заробітна плата ліквідатора, публікація оголошення, охорона майна, електроенергія, оцінка майна, послуги юриста, канцтовари, підготовка цільових торгів, витяги з БТІ, оренда землі, пальне та інше).

У зв'язку з відсутністю у матеріалах справи документальних доказів понесення ліквідатором витрат у розмірі 320.655грн., та з метою повного та об'єктивного розгляду апеляційної скарги, судове засідання апеляційної інстанції, яке відбулося 04.09.2008р., відкладалося до 16.10.2008р. з метою витребування таких доказів.

Але представник ліквідатора таких доказів не надав, у судовому засіданні, що відбулося 16.10.2008р., пояснив, що у нього ці документи були викрадені напередодні судового засідання – 15 жовтня 2008р.

Враховуючи те, що за матеріалами справи погашені лише вимоги першої черги, а вимоги конкурсних кредиторів другої, третьої, четвертої та шостої черг не задоволені за відсутності коштів у банкрута, то у даному випадку суду першої інстанції необхідно було ретельно проаналізувати і дослідити правомірність виплат, здійснених у першу чергу, оскільки розмір витрат ліквідатора, що зазначений у звіті, є досить таки великим - 320.655грн., але цього не було зроблено.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а у даному випадку ліквідатором не надано суду першої інстанції жодного доказу, який би підтверджував понесені витрати у сумі - 320.655грн.

Стосовно тверджень заявника апеляційної скарги - Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтотранссервіс”, м.Херсон, про те, що ліквідатором не погашені витрати по сплаті державного мита, за публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, не встановлено місцезнаходження двох легкових автомобілів: „ДЕУ ЛАНОС” (держ.номер - ВТ 3630 АА) та „ІЖ” (держ.номер - ВТ 3753 АВ), які належать боржникові, спростовуються наступним.

Легкові автомобілі „ДЕУ ЛАНОС” та „ІЖ” із зазначеними державними номерами боржникові не належать. Згідно з рішенням господарського суду Херсонської області від 12.07.2006р. у справі №2/215-НП-06 (у матеріалах справи) право власності на ці автомобілі визнано за ТОВ.„Дніпровська агропромислова група”. Державне мито заявникові апеляційної скарги ліквідатором сплачене на суму 203грн. 27.05.2008р., про що свідчить квитанція №320 (долучена до матеріалів справи). Стосовно відшкодування витрат за публікацію оголошення в офіційному друкованому органі про порушення справи про банкрутство, то колегія суддів зазначає, що ці витрати арбітражним керуючим сплачені заявникові 21.08.2008р. – під час перегляду справи апеляційною інстанцією, що підтверджується квитанцією №000206 від 21.08.2008р. (у матеріалах справи).

Враховуючи викладене у їх сукупності, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята при неповному з'ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а відтак ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 101-106 ГПК України, Запорізький апеляційний господарський суд -

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Нафтотранссервіс”, м.Херсон, задовольнити.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 29.05.2008р. у справі №12/133-Б-06 скасувати.

Справу передати на розгляд господарського суду Херсонської області.

Колодій Н.А.