ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.11.08 Справа №8/294/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді Кагітіна Л.П. , Колодій Н.А. , Яценко О.М.

при секретарі: Пересаді О.В.,

за участю представників:

позивача: Доля Є.І. – довіреність від 26.11.2007 року;

відповідача-1: Воронін Ю.Л. – довіреність № 01-09 від 15.09.2007 року;

відповідача-2: Федько О.А.– довіреність № 08/22 від 04.01.2008 року;

відповідача-3 : Акімова Л.О. - голова, паспорт СВ 928156;

відповідача-4: Карабаджак С.П. – голова селищної ради, рішення № 1 від 07.04.2006 року;

відповідача-5: Карабаджак С.П. – паспорт СА 186598 від 17.07.1996 року;

третьої особи: не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Альфа-Прим», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 16.07.2008 р. у справі № 8/294/08

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Альфа-Прим» (69063, м. Запоріжжя, вул. Анголенко, 22/6)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сана-04» (юридична адреса: 71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Берегова, 54; адреса представника Вороніна Ю.Л.: 69002, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 48, кв. 220)

до відповідача-2: Відкритого акціонерного товариства «Запоріжгаз» по газопостачанню та газифікації (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

до відповідача-3: Обслуговуючий кооператив «Таврія-газ-2008» (70454, Запорізька область, Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул. Комунарівська, 10)

до відповідача-4: Малокатеринівської селищної ради (70454, Запорізька область, Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул. Калініна, 24)

до відповідача-5: Виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради (70454, Запорізька область, Запорізький район, смт. Малокатеринівка, вул. Калініна, 24)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (69068, м. Запоріжжя, вул. Брюлова, 5)

про визнання недійсним Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту, складеного 27.12.2007 року та затвердженого рішенням № 1 виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради; визнання недійсним рішенням № 1 виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради від 10.01.2008 року; визнання недійсним Акту № 13 приймання-передачі основних засобів від 01.03.2008 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альфа-Прим», м. Запоріжжя звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до вищевказаних відповідачів про визнання недійсним Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту, складеного 27.12.2007 р. та затвердженого рішенням №1 виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради; визнання недійсним рішення № 1 виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради від 10.01.2008 р., визнання недійсним акту № 13 приймання-передачі основних засобів від 01.03.2008 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.07.2008 року у справі № 8/294/08 у позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта, рішення органу місцевого самоврядування, акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів за своєю природою не є правочинами. Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта та акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів не є і актами ненормативного характеру. Суд визнав безпідставними доводи позивача щодо порушення його прав стягувача у виконавчому провадженні в зв’язку з підписанням відповідачами оспорюваних актів, внаслідок чого, за твердженнями позивача, відбувається перехід права власності на арештоване у його інтересах майно від боржника до іншої особи та відмовив у задоволення позовних вимог про визнання недійсними Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта та акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів з підстав, викладених у позові. Судом також не задоволені позовні вимоги щодо визнання недійсним рішення №1 виконкому Малокатеринівської селищної ради про затвердження акту державної приймальної комісії і передачу на баланс ВАТ «Запоріжгаз» та врізку і пуск підземного та наземного газопроводу середнього та низького тиску, оскільки будь-які права позивача, зокрема права стягувача у виконавчому провадженні, рішенням органу місцевого самоврядування не порушені.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альфа-Прим», м. Запоріжжя не погодилося із рішенням господарського суду першої інстанції у цій справі та звернулося до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати у повному обсязі рішення господарського суду Запорізької області від 16.07.2008 р. у справі № 8/294/08 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсними: Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту, складеного 27.12.2007 р. та затвердженого рішенням №1 виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради; рішення №1 виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради від 10.01.2008 р., акт №13 приймання-передачі основних засобів від 01.03.2008 р. При цьому, заявник посилається на невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні обставинам справи; неповне з’ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що матеріалами справи підтверджується, що саме арештоване державним виконавцем майно включено відповідачами у оскаржуваний Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту. Акт опису і арешту майна серії АА № 868622 від 28.02.2008 року повністю підтверджує знаходження майна під арештом на даний момент. Вказує на те, що судом не прийнято до уваги, що дії державного виконавця відповідачами не оскаржувалися і є законними. Посилається на порушення господарським судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення ст.ст. 32, 36, 39 та 43 Господарського процесуального кодексу України. На думку заявника, суд необґрунтовано не застосував норми ст. 331, ч.2, 3 ст. 839 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 318 Господарського кодексу України. Також, позивач вказує на порушення господарським судом першої інстанції ч.2 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 04.09.2008 року у справі № 8/294/08 апеляційний розгляд справи призначено на 22.10.2008 року.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2017 від 21.10.2008 року справу № 8/294/08 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Колодій Н.А., Кричмаржевський В.А., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

Враховуючи неотримання відповідачем-1 копії апеляційної скарги, а також нез’явлення в судове засідання представників відповідачів 3,4,5, ненадання сторонами витребуваних судом документів, апеляційний розгляд справи було відкладено до 05.11.2008 року 16 год.30хвил.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2105 від 04.11.2008 року справу № 8/294/08 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Колодій Н.А., Яценко О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

05.11.2008 року до Запорізького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сана-04» надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 просить суд залишити рішення господарського суду Запорізької області від 16.07.2008 р. у справі № 8/294/08 без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. При цьому вважає, що докази наведені у апеляційній скарзі є хибними, та такими що не підлягають задоволенню. Зокрема, вказує на те, що виконавче провадження за пред’явленим наказом № 07/211/07 від 07.07.2007 року здійснюється з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Посилається на недійсність акту опису й арешту майна від 28.12.2007 року з моменту його укладення.

Представники відповідачів 3, 4, 5 та третьої особи відзиви на апеляційну скаргу не надали. Уповноважений представник відповідача-3 в судове засідання не з’явився.

Як встановлено колегією суддів, припинено діяльність Товариства «Таврія газ» шляхом реорганізації його в обслуговуючий кооператив «Таврія-газ-2008». Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 512059, проведено державну реєстрацію юридичної особи - Обслуговуючий кооператив «Таврія-газ-2008» (ідентифікаційний код 36015818, місцезнаходження юридичної особи: 70454, Запорізька область, Запорізький район, с.м.т. Малокатеринівка, вул. Комунарівська, буд.10).

На підставі ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за необхідне здійснити заміну відповідача-3 у справі його правонаступником, у зв’язку з чим, відповідачем-3 у справі вважати - Обслуговуючий кооператив «Таврія-газ-2008».

В судовому засіданні 05.11.2008 року представник позивача підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі. Представник відповідача-1 виклав заперечення на апеляційну скаргу.

По закінченні судового засідання 05.11.2008 року представник відповідача-1 заявив клопотання про оголошення постанови у цій справі у повному обсязі. Клопотання відповідача-1 було задоволено.

Враховуючи неявку уповноваженого представника відповідача-3, необхідність витребування від сторін копій документів, а також клопотання відповідача-1 щодо оголошення постанови у цій справі у повному обсязі, колегія суддів відклала апеляційний розгляд справи до 26.11.2008 року о 12год.30хв.

17.11.2008 року до Запорізького апеляційного господарського суду від позивача у справі надійшли письмові нормативні обґрунтування позовних вимог.

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжгаз» по газопостачанню та газифікації у відзиві на апеляційну скаргу просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, залишити в силі рішення господарського суду першої інстанції по цій справі. Посилається на те, що позивач не надав жодних доказів, які підтверджують той факт, що газопровід є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Сана-04». Вказує, що позивач жодним чином не зазначив, в якій спосіб Відкрите акціонерне товариство «Запоріжгаз» як відповідач по справі порушив його права та не надав жодних доказів, які б про це свідчили.

20.11.2008 року до Запорізького апеляційного господарського суду від відповідача-1 по справі надійшли заперечення та додатки до заперечення на апеляційну скаргу.

Малокатеринівська селищна рада у запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити без задоволення апеляційну скаргу. Посилається на безпідставність вимог позивача про визнання акту державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту. Вказує на те, що рішення №1 виконавчого комітету Малокатерінівської селищної ради від 10.01.2008 року скасоване 09.10.2008 року органом, який його приймав, за заявою голови правління Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-газ». На думку відповідача-4 акт №13 прийому-передачі основних засобів від 01.02.2008 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки підписаний представником Товариства «Таврія-газ» із порушенням вимог п.4.2.6 Статуту Товариства «Таврія-газ», так як не було укладено угоди між товариством та Відкритим акціонерним товариством «Запоріжгаз» не експлуатацію та обслуговування газорозподільних мереж після закінчення їх будівництва.

За клопотанням представника відповідача-1, апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів запису судового процесу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду».

В судовому засіданні 26.11.2008, за заявою відповідача-1, який не наполягав на оголошенні повного тексту постанови, та за згодою інших присутніх представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови по цій справі.

Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.06.2007 р. у справі № 7/211/07 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сана-04» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альфа-Прим» боргу у розмірі 257127грн.85коп.

На виконання рішення та постанови апеляційного господарського суду по вказаній справі, 07.07.2007 року видано наказ № 7/211/07.

З метою забезпечення виконання судового рішення, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 28.12.2007 року складено акт опису і арешту майна серії АА №868618, а саме - газорозподільчих мереж.

27.12.2007 року головою Малокатеринівської селищної ради затверджено Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта.

Рішенням №1 від 10.01.2008 року виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області вирішено затвердити акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту та передано безкоштовно на баланс Відкритого акціонерного товариства «Запоріжгаз» для подальшої експлуатації побудований підземний поліетиленовий та наземний сталевий газопровід, виконати врізку і пуск газу ІІ черги до 15.01.2008 року.

01.03.2008 року відповідачами 2 та 3 підписано акт №13 приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів про передачу в експлуатацію мереж газопостачання.

Визнання недійсним Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту, складеного 27.12.2007р.та затвердженого рішенням №1 виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради; визнання недійсним рішення №1 виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради від 10.01.2008 р., визнання недійсним акту №13 приймання-передачі основних засобів від 01.03.2008 р. було предметом уточнених позовних вимог по цій справі.

Колегія суддів вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного:

Статтею 124 Конституції України регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій України» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

За змістом ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Отже, з огляду на приписи ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій України» та вимоги ст.ст.1, 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст.1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст.3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: а) участь у спорі суб’єкта господарювання; б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб’єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з: приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації; захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права. Господарським судам підвідомчі також справи про визнання фактів, що мають для суб’єктів господарювання юридичне значення.

Так, позивач, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оспорюваний акт від 27.12.2007 року суперечить нормам ст.ст.6,38 Закону України «Про виконавче провадження», порушує його права стягувача за виконавчим документом та не відповідає передбаченим ст.ст. 202, 203 Цивільного кодексу України умовам його дійсності. З цих підстав рішення №1 виконкому Малокатеринівської селищної ради від 10.01.2008 року позивач просить визнати недійсним, як таке, що прийнято в порушення ст.ст. 2, 4 Закону України «Про місцеве самоврядування». Оскільки Акт №13 прийому-передачі основних засобів підписано Товариством з обмеженою відповідальністю «Сана-04» та Відкритим акціонерним товариством «Запоріжгаз», на підставі оспорюваних акту та рішення № 1, акт прийому-передачі також є недійсним та не тягне правових наслідків.

Відповідно до ст.202 Господарського процесуального кодексу України, 1. правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 4. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 5. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно ч.1 ст.207 Господарського кодексу України, господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам судочинства.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем належними доказами не доведено та необґрунтовано, що оспорювані ним акти є за своєю правовою природою правочинами і не навів норми, якими регламентуються такі правочини та підстави їх недійсності.

Оспорювані позивачем акти не підпадають і під ознаки актів ненормативного характеру.

Що стосується рішення №1 від 10.01.2008р.виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради, яким затверджено акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта, побудованого за рахунок коштів членів товариства «Таврія-Газ», слід зазначити наступне:

Згідно протоколу загальних зборів засновників від 01.07.2006 року товариство «Таврія-Газ» створено для газифікації селища Малокатеринівка. Рішенням №57 Виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради від 07.07.2006 року зареєстровано товариство та затверджено його Статут.

Основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів незалежно від джерел фінансування будівництва регулюються Порядком прийняття в експлуатацію закінчених - будівництвом об’єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 р. №1243. Згідно зазначеного порядку, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Особливості підтвердження готовності до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів із специфічними умовами експлуатації визначаються відповідними міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади за погодженням з Мінрегіонбудом з урахуванням вимог цього Порядку. До складу державної приймальної комісії включаються представники органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, що утворив комісію, виконавчого комітету місцевої ради, на території якої розташовано закінчений будівництвом об'єкт, замовника, генерального підрядника, генерального проектувальника (автора проекту), експлуатаційної організації, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, органів державного санітарно-епідеміологічного та державного пожежного нагляду. У випадках, визначених законодавством, до складу державної приймальної комісії включаються також представники Мінприроди, Мінпраці, Держгірпромнагляду, Держенергонагляду, Держкоменергозбереження, Держатомрегулювання. За результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта, форма якого затверджується Мінрегіонбудом. Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт. Підписаний і затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта є підставою для укладення договорів про постачання на цей об’єкт необхідних для його функціонування ресурсів води, газу, тепла та електроенергії і включення даних про цей об’єкт до державної статистичної звітності.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та колегією суддів, на час складання державним виконавцем акту від 28.12.2007 р. про опис й арешт майна боржника газорозподільчі мережі середнього та низького тиску вже були прийняті державною приймальною комісією та об’єкт введено в експлуатацію.

Сторонами не надано доказів в підтвердження права власності на газопровід низького та середнього тиску у смт. Малокатеринівка. Доказів щодо реєстрації вказаного об’єкту у встановленому порядку та розмірі сторонами також не надано.

Згідно ст.876 Цивільного кодексу України, власником об’єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, до прийняття об’єкта в експлуатацію замовник будівництва є власником матеріалів та обладнання, після введення об’єкта в експлуатацію замовник стає власником новоствореного майна, як такого.

Як свідчать матеріали справи, в даному випадку, Товариство «Таврія-газ» виступило замовником будівництва лінії газопроводу середнього та низького тиску у смт. Малокотеринівка за договором №24/07, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сана-04» від 24.07.2006 року, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Сана-04» було підрядником будівельних робіт. І договором не було передбачено право власності підрядника на об’єкт будівництва - до ведення його в експлуатацію.

Не доведено позивачем і те, що майно, на яке накладено арешт та матеріали. використані у будівництві газопроводу, що прийнятий в експлуатацію є одним і тим самим майном та належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Сана-04».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача про порушення його прав та законних інтересів оспорюваними актами та рішенням.

Доводи позивача, викладені у позовній заяві, апеляційній скарзі та інших поясненнях спростовуються вищевикладеними обставинами.

До того ж, в даному випадку, позивач не позбавлений права звернутися до суду із заявою на дії чи бездіяльність державного виконавця, тощо, у разі порушення його прав як стягувача у виконавчому провадженні або іншим, встанволеним чиним законодавством, способом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду першої інстанції по цій справі прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за позовом та апеляційною скаргою відносяться на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Альфа-Прим», м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 16.07.2008 р. у справі № 8/294/08 – без змін.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді Кагітіна Л.П.

Колодій Н.А. Яценко О.М.