ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"05" листопада 2008 р.

справа № 5020-5/449

За позовом: Приватного підприємства
„Трейд” (99804 м. Севастополь, с. Кача, вул. Первомайська, 10;
99011 м. Севастополь, вул. В. Морська, головпоштамт, а/с 45)

до  суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення  заборгованості в розмірі 1578,61 грн.

Суддя Євдокимов
І.В.

Представники сторін:

Позивач -Хиштилова М.М.,
довіреність № 1063  від 03.11.2008,

Відповідач:
не з'явився.

Суть спору:

Позивач, ПП „Трейд”, звернувся до
суду з позовом до відповідача, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, про
стягнення  заборгованості за договором
про співпрацю № 20/СЕВ/4 від 24.01.2001 в розмірі 1578,61   грн., з яких: 1453,56 грн. -основний борг,
125,05 грн. -пеня.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що відповідачем належним чином не виконувались обов'язки щодо оплати  отриманого товару.

Представник позивача на оголошення
вступної та резолютивної частин рішення не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Відповідач в судове засідання
неодноразово не з'являвся, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце
судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку, за
адресою вказаною у позовній заяві, та у довідці ДПА у м. Севастополі.

Оскільки до повноважень
господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження
юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу
на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, суд вважає, що примірники
повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, які повернуті органами
поштового зв'язку з позначками „адресат вибув”, „адресат не значиться” і таке
інше, можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом
певних процесуальних дій.

Представнику позивача в судовому
засіданні роз'яснені його процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22 Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши надані позивачем
докази,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2008  між позивачем та відповідачем був укладений
договір про співпрацю №  20/СЕВ/4.

Відповідно до умов договорів,
позивач зобов'язався поставляти товар, а відповідач приймати та сплачувати
вартість товарів, на умовах передбачених вказаними договорами.

На виконання умов договорів позивач
поставив відповідачу товар на загальну суму 1453,56 грн., що підтверджується
витратною накладною № SEB-00403150 від 12.12.2008, яка долучена до матеріалів
справи (а.с. 9).

Зобов'язання з постачання товару
позивачем виконувались належним чином, та
своєчасно, але оплата за отриманий товар відповідачем здійснювалась не
повному об'ємі, у зв'язку з чим його заборгованість перед позивачем склала 1453,56
грн.

Суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно положень  статті 193 Господарського кодексу України №
436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526
Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов'язання повинні
виконуватись належним чином  відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна  його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173
Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що
виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у
сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175
Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських
відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана
сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України  зобов'язанням є  правовідношення,  в
якому  одна  сторона (боржник)   зобов'язана
вчинити   на   користь
другої  сторони (кредитора) певну
дію (передати  майно,  виконати
роботу,  надати послугу,  сплатити
гроші  тощо) або утриматися від
певної дії,  а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, суд вважає позовні
вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1453,56
грн. обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суму основного боргу позивач
просить стягнути з урахуванням   пені.

Згідно з п. 7.3 договору  за прострочення платежу відповідач сплачує
позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України,
що діяла в період, за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожний
день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України
“Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” розмір
пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

Згідно статті 230 Господарського
кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статті 546 Цивільного кодексу
України № 435-ІV від 16.01.2003 виконання зобов'язань може забезпечуватися
пенею.

Позивачем нарахована  пеня в сумі 125,05 грн., яка підлягає
стягненню.

Таким чином, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 1578,61
грн., з яких: 1453,56 грн. -основний борг, 125,05 грн. -пеня.

Згідно ст.  ст. 44, 49 Господарського процесуального
кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 102,00 грн.  і інформаційне -технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються  на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 22, 49, 75, 82 -85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,  ідентифікаційний код  НОМЕР_1,
відомостей про наявність поточних рахунків в установах банків немає) на
користь Приватного підприємства „Трейд” (99804 м. Севастополь, п.
Кача, вул. Первомайська, 10; 99011 м. Севастополь, вул. В.Морська, б. 21
главпоштампт, а/с 45, , п/р 7201 в СФ АКБ УСБ, МФО 324195) заборгованість в
сумі  1578,61   грн., з яких: 1453,56 грн. -основний борг,
125,05 грн. -пеня,   витрати по сплаті
державного мита в сумі 102,00 грн., а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі
118,00 грн.

Видати наказ після
набрання рішенням законної сили.

Суддя
І.В.  Євдокимов

Рішення
оформлено

згідно
з вимогами

ст.
84 ГПК України

та
підписано

10.11.2008

Розсилка:

1.          ПП „Трейд” (99804 м. Севастополь, п.
Кача, вул. Первомайська, 10)

2.          ПП „Трейд” (99011 м. Севастополь,
вул. В.Морська, б. 21 главпоштампт, а/с 45)

3.          СПД
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

4.          Справа

5.          наряд