ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 33/356

18.11.08

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом           приватного підприємства «АБРІС ГРАФІКС»

до            товариства з обмеженою відповідальністю «Київська типографія»

про           стягнення 15 467,50 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Нікольчук В.В. –представник за довіреністю б/н від 29.09.2008 року;

від відповідача: не з’явився.

встановив :

Приватне підприємство «АБРІС ГРАФІКС»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Київська типографія»про стягнення боргу в сумі 15 467,50 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за період з 29.05.2007 року по 05.02.2008 року передав відповідачу товарно-матеріальні цінності на підставі накладних на загальну суму 46 457,56 грн., відповідач оплатив продукцію частково на суму 28 085,06 грн.

Відповідач періодично замовляв продукцію у позивача, але оплату за неї проводив не в повному обсязі. Передача товару здійснювалася на підставі видаткових накладних, доручення та переліку цінностей, які належить отримати. Перелік цінностей, які належить отримати підписаний та скріплений печатками сторін. Розрахунки здійснювалися на підставі рахунків-фактур.

Від відповідача не надходило жодних зауважень чи претензій, що стосувались кількості чи якості поставленого товару, строків виконання зобов’язань.

Таким чином приватне підприємство «АБРІС ГРАФІКС»виконало взяті на себе зобов’язання належним чином, у спосіб та строки, що відповідали вимогам товариства з обмеженою відповідальністю «Київська типографія».

19.03.2008 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія вих. № 1903-08/07, відповідно до якої позивач вимагав розрахуватись за отриману продукцію та сплатити загальну суму заборгованості в розмірі 18 389,50 грн. протягом трьох банківських днів з моменту отримання даної претензії. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, лист товариство з обмеженою відповідальністю «Київська типографія»отримало 21.03.2008 року. Додатково, разом із претензією, відповідачу був направлений акт звірки взаємних розрахунків.

Після отримання претензії відповідач лише частково погасив заборгованість на суму 2 922 грн. Таким чином, заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю «Київська типографія»перед приватним підприємством «АБРІС ГРАФІКС»становить 15 467,50 грн.

У судове засідання 20.10.2008 року представник позивача надав документи на вимогу ухвали суду про порушення провадження у справі Представник відповідача в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду м. Києва про порушення провадження у справі № 33/356 від 06.10.2008 року не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направив, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 06363923 на юридичну адресу: 02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 22-а.

Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи факт нез’явлення у судове засідання відповідача та необхідністю витребування нових доказів, суд відклав розгляд справи на 04.11.2008 р.

У судове засідання 04.11.2008 року представники сторін не з’явились, про поважні причини неявки суд не повідомили. Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи факт нез’явлення у судове засідання представників сторін та необхідністю витребування нових доказів, суд відклав розгляд справи на 18.11.2008 р.

У судове засідання 18.11.2008 року представник відповідача не з’явився, обґрунтованого клопотання щодо своєї неявки не направив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача в судове засідання з’явився, на вимогу ухвали суду від 20.10.2008 року подав розрахунок суми позову (основного боргу), докази часткової оплати відповідачем суми боргу та платіжні доручення, надав пояснення по справі та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15 467,50 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 155 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

За період з 29.05.2007 року по 05.02.2008 року позивач передав відповідачу товарно-матеріальні цінності на підставі накладних на загальну суму 46 457,56 грн, що підтверджується відповідними доказами, а саме:

- рахунок-фактура № Аб-000144 від 05.02.2008 р., видаткова накладна № Аб-000149 від 05.02.2008 р. на суму 1 776 грн. (довіреність на отримання товару № 178246 від 05.02.2008 р.)

- рахунок-фактура № Аб-001925 від 07.12.2007 р., видаткова накладна № Аб-001854 від 07.12.2007 р. на суму 2 667,60 грн. (довіреність на отримання товару № 178171 від 06.12.2007 р.)

- рахунок-фактура № Аб-001959 від 12.12.2007 р., видаткова накладна № Аб-001885 від 12.12.2007 р. на суму 900 грн. (довіреність на отримання товару № 178183 від 12.12.2007 р.)

- рахунок-фактура № Аб-001977 від 17.12.2007 р., видаткова накладна № Аб-001903 від 17.12.2007 р. на суму 888 грн. (довіреність на отримання товару № 178191 від 17.12.2007 р.)

- рахунок-фактура № Аб-002005 від 19.12.2007 р., видаткова накладна № Аб-001926 від 20.12.2007 р. на суму 1 020 грн. (довіреність на отримання товару № 178193 від 20.02.2008 р.)

- рахунок-фактура № Аб-002015 від 21.12.2007 р., видаткова накладна № Аб-001938 від 21.12.2007 р. на суму 1 776 грн. (довіреність на отримання товару № 178197 від 21.12.2007 р.)

- рахунок-фактура № Аб-002036 від 26.12.2007 р., видаткова накладна № Аб-001958 від 26.12.2007 р. на суму 587,40 грн. (довіреність на отримання товару № 178208 від 26.12.2007 р.)

- рахунок-фактура № Аб-000013 від 09.01.2008 р., видаткова накладна № Аб-000013 від 09.01.2008 р. на суму 1 470 грн. (довіреність на отримання товару № 178211 від 09.01.2008 р.)

- рахунок-фактура № Аб-000035 від 14.01.2008 р., видаткова накладна № Аб-000038 від 14.01.2008 р. на суму 1554 грн. (довіреність на отримання товару № 178216 від 14.01.2008 р.)

- рахунок-фактура № Аб-000082 від 23.01.2008 р., видаткова накладна № Аб-000097 від 25.01.2008 р. на суму 888 грн. (довіреність на отримання товару № 178227 від 23.01.2008 р.)

- рахунок-фактура № Аб-000107 від 29.01.2008 р., видаткова накладна № Аб-000124 від 31.01.2008 р. на суму 1 554 грн. (довіреність на отримання товару № 178239 від 31.01.2008 р.)

- рахунок-фактура № Аб-000124 від 01.02.2008 р., видаткова накладна № Аб-000132 від 01.02.2008 р. на суму 620,40 грн. (довіреність на отримання товару № 178240 від 01.02.2008 р.)

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.2 статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Стаття 181 ГК України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

Оскільки товарно-матеріальні цінності позивачем відповідачу передавались лише на підставі накладних, не укладаючи з відповідачем окремого договору, тому суд вважає, що сторони уклали договір купівлі-продажу у спрощений спосіб.

Частина 1 статті 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.2 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач оплатив продукцію частково на суму 28 085,06 грн, зазначений факт підтверджується банківськими виписками, які наявні у матеріалах справи.

19.03.2008 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія вих. № 1903-08/07, відповідно до якої позивач вимагав розрахуватись за отриману продукцію та сплатити загальну суму заборгованості в розмірі 18 389,50 грн. протягом трьох банківських днів з моменту отримання даної претензії.

Після отримання претензії відповідач лише частково погасив заборгованість на суму 2 922 грн. Таким чином, заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю «Київська типографія»перед приватним підприємством «АБРІС ГРАФІКС»становить 15 467,50 грн

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за поставлений товар у відповідача перед позивачем в сумі 15 467,50 грн., грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч.5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Київська типографія»(02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 22-а, р/р 7351 в МВ ФАКБ «УКРСОЦБАНК», МФО 322012, ) або з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь приватного підприємства «АБРІС ГРАФІКС»(02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, 44; р/р 3001 в ФКВ «ПРИВАТБАНК»м. Києва, МФО 320649, ) суму основного боргу 15 467 (п’ятнадцять тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 50 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 155 (сто п’ятдесят п’ять) грн. 00 коп. та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                             С.М.Мудрий