ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

04.09.08 р. Справа № 20/216

за позовом: Державного підприємства „Укренерговугілля”, м.Вишгороддо відповідача: Державного відкритого акціонерного товариства „Шахта імені А.І. Гайового”, м.Горлівка

про стягнення 18426866,02 грн.

Суддя Донець О.Є.

За участю представників:

від позивача по справі: Остапенко А.І. – дов.

від відповідача по справі: не з»явився.

від представника ВПВР: Коваленко В.О. – дов.

СУТЬ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.08.07 р. повністю задоволені позовні вимоги Державного підприємства „Укренерговугілля”, м.Вишгород, до Державного відкритого акціонерного товариства „Шахта імені А.І. Гайового”, м.Горлівка.

Після набрання рішенням законної сили судом видано відповідний наказ.

Відповідач по справі звернувся до господарського суду із скаргою № 01-12/771 від 20.06.08 р. на дії державного виконавця, у якій просив суд визнати дії державного виконавця незаконними та визнати постанову державного виконавця № 4882498 від 30.05.08 р. незаконною.

Зазначеною постановою накладено арешт на грошові кошти відповідача по справі у зв’язку із виконанням наказу господарського суду Донецької області по справі № 20/216 в межах присудженої суми.

В обґрунтування своєї скарги боржник посилається на порушення державним виконавцем приписів Закону України “Про виконавче провадження” щодо надання боржникові копії постанови про відкриття виконавчого провадження, пересвідчення у отриманні боржником цієї постанови та виконання ним дій, спрямованих на добровільне виконання рішення суду, щодо зупинення виконавчого провадження, щодо арешту грошових коштів боржника.

Стягувач та ВПВР проти задоволення скарги заперечили, посилаючись на її необґрунтованість.

Згідно із ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

Стаття 15 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до положень частини першої статті 24 Закону України “Про виконавче провадження”, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

26 вересня 2007 р. ВПВР відкрито виконавче провадження за наказом господарського суду Донецької області по справі № 20/216.

Постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику було надано термін для добровільного виконання в строк до 03.10.07 р.

Твердження скаржника, стосовного того, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження боржником не отримана не відповідає дійсності, оскільки боржник, листом від 10.10.08 р. за вихідним № 01-12/1493 просив зупинити виконавче провадження на підставі пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки боржник бере участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Постановою ВПВР від 08.11.07 р. виконавче провадження за наказом суду по справі № 20/216 було зупинено із посиланням на ст.ст.34, 36, 64 Закону України “Про виконавче провадження”.

12 грудня 2007 р. на адресу Міністерства юстиції України надійшов лист Державного підприємства “Енергоринок” з повідомленням про те, що Державне відкрите акціонерне товариство “Шахта ім.А.І.Гайового” відповідно до п.3.5.1, п.3.5 ст.3 Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” наказом Міністерства палива та енергетики від 18.10.07 р. № 498 було виключено з реєстру.

Частиною 3 статті 5 Закону України “Про виконавче провадження” визначено вичерпний перелік прав державного виконавця, в тому числі має право накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах.

Частиною 2 статті 50 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України “Про виконавче провадження”, державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться в кредитних установах, в порядку, передбаченому цим Законом.

Таким чином, оскільки боржника було виключено з Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”, 17.12.07 р. державним виконавцем спірне виконавче провадження було поновлено.

Оскільки в даний для добровільного виконання строк – рішення суду боржником не виконано, дій, спрямованих на виконання рішення суду боржником не вчинено, 30.05.08 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника.

За даних обставин суд дійшов висновку про те, що дії ВПВР при прийнятті заходів примусового виконання рішень, а саме при накладанні арешту на грошові кошти боржника є законними, постанова про накладання арешту на грошові кошти боржника є обґрунтованою, винесена з урахуванням норм чинного законодавства, у зв’язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

При цьому, суд також приймає до уваги, що в силу ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України суди України розглядають скарги на дії (бездіяльність) органу Державної виконавчої служби, а боржником оскаржують ся дії державного виконавця, який не є органом Державної виконавчої служби, а є посадовою особою цього органу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, ч.3 ст.5, ч.1 ст.24, ч.2 ст.50, ч.3 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження”, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги – відмовити.

Суддя Донець О.Є.

Надруковано 4 прим.

1- позивачу

1- відповідачу

1-у справу

1-ВПВР