ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2008                                                                                Справа №3/257

м. Полтава

19.08.2008р. Справа № 3/257

За позовною заявою Закритого акціонерного товариства „Гірник”, 39600 , м. Кременчук, вул. Київська, 85 „а”

до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції, 39600, м. Кременчук, вул. Красіна, 76

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень КОДПІ від 18.12.2006р.: (1) №/0/2958, за яким визначені податкові зобов’язання з податку на додану вартість в загальній сумі 10 809, 00 грн. , в т.ч. основний платіж –7 206, 00 грн. та штрафна (фінансова) санкція –3 603, 00 грн.; (2) №/0/100, за якими зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ в 28 840,00 грн. та зобов’язано сплатити штрафну (фінансову) санкцію –14 420,00 грн.

С у д д я БУНЯКІНА Ганна Іванівна

С е к р е т а р с у д о в о г о з а с і д а н н я Хмурчик Андрій Олегович

Представники:

від позивача –Бакк Є.М. (див. журнал судового засідання)

відповідача –Мурич Л.О., Губенко В.Г. (див. журнал судового засідання)

Постанова винесена після перерви, оголошеної в судових засіданнях 10 січня, 7 лютого, 13 березня, 24 квітня та 8 липня 2008 року в порядку ст. 150 КАС України для надання сторонами додаткових документальних доказів, про що зафіксовано в журналах судових засідань.

19.08.2008р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення її повного тексту.

Суть спору : Розглядається позовна заява Закритого акціонерного товариства „Гірник”, м. Кременчук про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень КОДПІ від 18.12.2006р.: (1) №/0/2958, за яким визначені податкові зобов’язання з податку на додану вартість в загальній сумі 10 809, 00 грн. , в т.ч. основний платіж –7 206, 00 грн. та штрафна (фінансова) санкція –3 603, 00 грн.; (2) №/0/100, за якими зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ в 28 840,00 грн. та зобов’язано сплатити штрафну (фінансову) санкцію –14 420,00 грн.

Відповідач позов не визнав за мотивами заперечень на позовну заяву від 09.01.2008р. №181/10 ( в редакції письмових пояснень представника відповідача від 04.07.2008р., вх. № 10256, посилаючись на правомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Позивач вважає що висновки відповідача безпідставні, а рішення-повідомлення є незаконними і необґрунтованими, тому просить їх визнати нечинними.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін,

в с т а н о в и в :

Підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень послужили матеріали перевірки Кременчуцької ОДПІ, що набрали форму акту від 11.12.2006р. №681/23-312/13928815 „Про результати виїзної позапланової перевірки Закритого акціонерного товариства „Гірник” () з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період: листопад 2004 року; лютий, вересень 2005 року, лютий 2006 року. ( до акта №138/23-120/13928815 від 19.04.2006р., №56/23-312/139288125 від 11.05.2006р.)”, за якими податкова-відповідач ( з посиланням на пп. 4.5.1 п. 4.5 ст. 4 та пп. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (із змінами і доповненнями), як порушення) констатувала:

- завищення ЗАТ «Гірник»суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість:

·          листопад 2004 року - на 4 460,00 грн. (42 657,00грн. замість 47 117,00 грн.);

·          вересень 2005 року –на 16 262,00 грн. (179 066, 00грн. замість 195 328,00 грн.);

·          лютий 2006 року –на 8 118,00 грн. (51 864,00 грн. замість 59 982,00 грн.)

- заниження ЗАТ «Гірник»заявленої суми ПДВ сплати до бюджету:

·          лютий 2005 року на 7 206,00 грн. ( 12 989,00 грн. замість 5 783,00 грн.)

( див. розділ 4 „Висновок” акту перевірки).

Результатом даних висновків стало визначення КОДПІ-відповідачем позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 18.12.2006р. №/0/2958 податкового зобов’язання з податку на додану вартість в загальній сумі 10 809, 00 грн. , в т.ч. основний платіж –7 206, 00 грн. та штрафна (фінансова) санкція –3 603, 00 грн., а за податковим повідомленням-рішенням від 18.12.2006р. №/0/100 зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ в 28 840,00 грн., в т.ч. за листопад 2004 року на 4 460,00 грн., за вересень 2005 року на 16 262,00 грн. та лютий 2006 року на 8 118,00 грн. та зобов’язано сплатити штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 14 420,00 грн.

При цьому орган ДПС ґрунтує свої висновки

- не включення до складу податкового кредиту розрахунків коригування, які були надані МПП «Олві»на коригування відвантаження, а саме: за розрахунком корегування №1/96 від 23.08.2005 р. в сторону зменшення ПДВ на 5 416, 67грн. та розрахунком корегування №2/112 від 23.08.2005 р. в сторону зменшення ПДВ на 2 500, 00грн. ( див. стор. 14 акту перевірки);

- неможливістю перевірити та підтвердити факт сплати до бюджету сум ПДВ контрагентами –ПП «Мова»м. Київ, ТОВ «Астраком»м. Київ (другий ланцюг постачання), ПП «Єпігон»м. Київ ( третій ланцюг постачання) контрагента ( МПП «Олві») позивача, з огляду на ту обставину, що: (1) ПП «Мова»м. Київ за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2003р. визнано установчі документи недійсними з 14.02.2002р., за актом №311 від 01.10.2003р. анульовано свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ і 05.01.2005р. до господарського суду м. Києва податна позовна заява про припинення юридичної особи ПП «Мова»; (2) ТОВ «Астраком»останню податкову звітність з ПДВ до податкової служби подано за червень 2002 року, а розрахунок єдиного податку за ІІІ квартал 2005 року подано з нульовими показниками; (3) ПП «Епігон»останній звіт до податкової служби подано у липні 2002 року і актом №5/48 від 21.10.2005 року анульовано свідоцтво платника ПДВ;

- неможливістю перевірити та підтвердити факт сплати до бюджету сум ПДВ безпосереднім контрагентом позивача –ТОВ «Дізак»м. Запоріжжя по причині подання останнім до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя декларації з податку на додану вартість за грудень 2005 року з нульовими показниками.

Суд, дослідивши доказовий матеріал, дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення, що є предметом спору у цій справі, були прийняті без дотримання з боку контролюючого органу, яким є КОДПІ-відповідач норм чинного законодавства, з огляд на наступне:

Як сам позивач, так і його контрагенти - МПП «Олві»м. Кременчук та ТОВ «Дізак»м. Запоріжжя по наданню ТМЦ, в період, охоплений перевіркою, та за який були здійснені відповідні донарахування позивачу податку на додану вартість КОДПІ, а також визначено завищення бюджетного відшкодування ПДВ за спірними податковими повідомленнями-рішеннями, були платниками ПДВ і стояли на обліку щодо цього в ДПС. Остання обставина відповідачем не спростовується та документально підтверджується ( див. матеріали перевірки МПП «Олві»- акт №573 та письмова інформація ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя, до якої відсилається відповідач-КОДПІ).

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Право платника податку на податковий кредит виникає, у відповідності з вимогами пп. 7. 5. 1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", з дати першої події: списання коштів з банківського рахунку платника в оплату вартості товарів або з дати отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів.

При цьому слід зазначити, що пп. 7. 4. 5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" забороняється включення до податкового кредиту лише тих витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Оскільки позивач:

(а) отримав від своїх контрагентів - МПП «Олві»м. Кременчук та ТОВ «Дізак»м. Запоріжжя товарно-матеріальні цінності за умовами договорів: від 12.05.2005р. №12/05 та від 14.12.2005р. та відповідними накладними, які залучені до справи та про що зазначає в матеріалах перевірки сам відповідач,

(б) отримав від своїх контрагентів оригінали податкових накладних, копії яких залучено до справи,

(в) розрахувався за придбані матеріальні цінності, про що засвідчують залучені до справи копії платіжних документів,

він правомірно ( за першою подією) відніс до податкового кредиту відповідних звітних періодів, охоплених перевіркою суми ПДВ, що значились в виписаних його контрагентами податкових накладних, а розрахувавшись в безготівковому порядку з останніми, про що засвічують ті ж платіжні документи, та, маючи від’ємне значення податкової звітності за попередній період ( серпень 2005 року, січень 2006 року), заявив в вересні 2005 та лютому 2006 року про бюджетне відшкодування ПДВ в відповідних сумах ( див. акти перевірок КОДПІ ЗАТ «Гірник»№138/23-120/13928815 від 19.04.2006р. та від11.05.2006р. №56/23-312/13928815), тобто діяв в межах положень вище зазначених підпунктів ст. 7 ЗУ „Про ПДВ” ( в редакції змін, внесених відповідно до ЗУ №2505).

Законом України „Про податок на додану вартість” визначено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ –відсутність податкової накладної чи вантажної митної декларації. Контрагенти позивача виконали вимоги Закону про ПДВ (п.7.2) –видали покупцеві, яким є позивач, належним чином оформлені податкові накладні на визначені суми податку.

Інших обмежень щодо включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) при придбанні товарів (робіт, послуг), законодавчо не встановлено.

Доводи податкової-відповідача, приведені в відзиві-запереченнях в обґрунтування своїх висновків за спірними податковими повідомленнями-рішеннями, суд не оцінює як суттєві та документально підтвердженими, оскільки :

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер., Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (частина перша ст. 19 Конституції України). Чинне законодавство, зокрема Закон про ПДВ, не встановлює обов’язки покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця у складі ціни товару. Відповідно до положень Закону про ПДВ сума податку на додану вартість, включена до ціни товару, є податковим зобов’язанням продавця товару, і саме продавець товару ( в нашому випадку - МПП «Олві»м. Кременчук та ТОВ «Дізак»м. Запоріжжя ) має сплачувати цей податок до бюджету.

Відповідач не надав суду доказів щодо визнання угод, укладених між позивачем і МПП «Олві»м. Кременчук та ТОВ «Дізак»м. Запоріжжя , недійсними, а тому в силу презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) вони є правомірними.

Що стосується висновків КОДПІ про порушення позивачем п. 4.5 та пп.4.5.1 п. 4.5. ст. 4 ЗУ «Про податок на додану вартість», за яким визначено, що « якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок відкоригованого значення податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за наслідками такого податкового періоду у разі, якщо він є зареєстрованим як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів (послуг)», то ці висновки спростовуються таблицею приведеною працівниками КОДПІ на сторінці 14 акту перевірки №681 від 11.12.2006р., який ліг в основу оспорюваних актів.

Враховуючи те, що, крім належним чином оформлених податкових накладних, факт проведення операцій з придбання ТМЦ позивачем та вчинення відповідних корегувань при зміні вартості відвантаження матеріальних цінностей МПП «Олві», підтверджується первинними бухгалтерськими документами та матеріалами перевірки самої КОДПІ-відповідача, суд має підстави для висновку, що у Кременчуцької ОДПІ не було підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень щодо донарахування позивачу податку на додану вартість в вигляді основного платежу на суму 7 206, 00 грн. та визначення штрафної (фінансової) санкції в розмірі 3 603, 00 грн., а також робити висновки щодо завищення позивачем бюджетного відшкодування ПДВ в 28 840,00 грн., в т.ч. за листопад 2004 року на 4 460,00 грн., за вересень 2005 року на 16 262,00 грн. та лютий 2006 року на 8 118,00 грн. та зобов’язувати сплатити штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 14 420,00 грн.

За викладеного вимоги позивача є обґрунтованими, правомірними та підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 162, 163, п.6 розд. УІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України , суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 18.12.2006р.:

(а) №/0/2958, за яким Закритому акціонерному товариству „Гірник”, м. Кременчук визначені податкові зобов’язання з податку на додану вартість в загальній сумі 10 809, 00 грн. , в т.ч. основний платіж –7 206, 00 грн. та штрафна (фінансова) санкція –3 603, 00 грн.;

(б) №/0/100, за яким Закритому акціонерному товариству „Гірник”, м. Кременчук зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ в 28 840,00 грн. та зобов’язано сплатити штрафну (фінансову) санкцію –14 420,00 грн.,

3.          Копію цієї постанови надіслати сторонам за адресами, зазначеними в її вступній частині.

СУДДЯ            Г.І. БУНЯКІНА

Примітка:

1. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

2. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.