ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2008 р.

№ 8/73

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи “Державний Фонд сприяння молодіжному житловому будівництву”, м. Ужгород Закарпатської області (далі –Управління)

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.03.2008

зі справи № 8/73

за позовом Антимонопольного комітету України, м. Київ

до Управління

про стягнення 340 000 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

АМК України –Ахтімірової М.Г.,

Управління –Бондар Н.С.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

АМК України звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Управління 170 000 грн. штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та 170 000 грн. пені внаслідок прострочення сплати цього штрафу, а всього 340 000 грн. відповідно до рішення тимчасової адміністративної колегії АМК від 27.02.2006 № 4-р/тк у справі № 04-50/2005 (далі –рішення тимчасової адміністративної колегії АМК від 27.02.2006)

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 01.02.2008 (суддя Русняк В.С.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 (колегія суддів у складі: суддя Кузь В.Л. –головуючий, судді Городечна М.І., Юркевич М.В.), позов задоволено з мотивів законності та обґрунтованості рішення тимчасової адміністративної колегії АМК України від 27.02.2006 та наявності підстав для стягнення з Управління штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції і пені в зв’язку з простроченням сплати цього штрафу.

Управління звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати та зупинити провадження в даній справі до вирішення питання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2006 у справі № 40/496 за позовом Управління про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії АМК від 27.02.2006. При цьому скаржник посилається на порушення попередніми судовими інстанціями у розгляді даної справи припису частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” (далі –Закон) рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: “Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)”.

Отже, спір у цій справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами ГПК України.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- рішенням тимчасової адміністративної колегії АМК від 27.02.2006: дії Управління визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім’ям та одиноким молодим громадянам на будівництва (реконструкцію) чи придбання житла; на підставі статті частини п’ятої 52 Закону за вчинення зазначеного порушення до Управління застосовано штраф у сумі 170 000 грн.;

- копію рішення тимчасової адміністративної колегії АМК України від 27.02.2006 було надіслано на адресу Управління та отримано ним 13.03.2006, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 633304;

- рішенням господарського суду міста Києва від 13.11.2006 зі справи № 40/496 відмовлено у задоволенні позову Управління про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії АМК України від 27.02.2006.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2007 апеляційну скаргу Управління на зазначене рішення місцевого господарського суду повернуто на підставі пункту 2 частини першої статті 97 ГПК України, оскільки до скарги не було додано доказів надсилання її копії іншій стороні.

Рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2006 у справі № 40/496 набрало законної сили;

- позивач просить суд стягнути з відповідача штраф відповідно до рішення тимчасової адміністративної колегії АМК України від 27.02.2006 в сумі 170 000 грн. та пеню у зв’язку з простроченням сплати цього штрафу за період з 14.05.2006 по 23.03.2007, враховуючи зупинення нарахування пені на час розгляду господарськими судами справи № 40/496.

Причиною виникнення спору у справі стало питання про наявність підстав для стягнення з відповідача зазначених сум штрафу та пені.

Частинами другою та третьою статті 56 Закону передбачено, що: рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов’язковими до виконання; особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

У частині п’ятій статті 56 Закону зазначено, зокрема, що: за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня в розмірі півтора відсотка від суми штрафу; розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу АМК України; нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу; нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений попередніми судовими інстанціями факт набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва від 13.11.2006 у справі № 40/496 про відмову в задоволенні позову Управління про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії АМК від 27.02.2006, касаційна інстанція погоджується з висновком попередніх судових інстанцій про наявність підстав для задоволення позову в даній справі.

Крім того, Вищий господарський суд України не бере до уваги доводи касаційної скарги щодо порушення попередніми судовими інстанціями припису частини першої статті 79 ГПК України з урахуванням такого.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, на момент прийняття рішення у даній справі провадження у справі № 40/496 було завершено, а тому місцевий та апеляційний господарські суди обґрунтовано відмовили в задоволення клопотання Управління щодо зупинення провадження у справі № 8/73.

За наведених обставин оскаржувана постанова апеляційного господарського суду, якою залишено без змін рішення місцевого господарського суду в даній справі, є законною та обґрунтованою і передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.03.2008 зі справи № 8/73 залишити без змін, а касаційну скаргу Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи “Державний Фонд сприяння молодіжному житловому будівництву” –без задоволення.

Суддя           В. Селіваненко

Суддя            І. Бенедисюк

Суддя            Б. Львов