ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.08                                                                                           Справа№ 2/12

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. при секретарі Залицайло М.С. за участю представника позивача Петренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич до відповідача-1: Приватного підприємства „Пром-Сервіс”, м.Дрогобич, відповідача-2: Приватного підприємства „Постінтур”, м.Дрогобич, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю „Будгаз”, м.Дрогобич про визнання договору оренди нежитлового приміщення №02-08 від 02.08.2004р. нікчемним, недійсним та фіктивним

В С Т А Н О В И В:

Дрогобицька міська рада, м. Дрогобич звернулася до господарського суду Львівської області з позовом до відповідача-1: Приватного підприємства „Пром-Сервіс”, м.Дрогобич, відповідача-2: Приватного підприємства „Постінтур”, м.Дрогобич про визнання договору оренди нежитлового приміщення №02-08 від 02.08.2004р. нікчемним, недійсним та фіктивним.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 8.07.2008р. порушив провадження у справі та призначив розгляд справи на 24.07.2008р. За клопотанням позивача судом залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю „Будгаз”, м.Дрогобич.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з наступних підстав. Позивач у справі вважає даний договір незаконним, а саме нікчемним, фіктивним та недійсним, як на підставу своїх доводів посилається на те, що згідно ст. 793 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення договору) договір найму будівлі та іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі та іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Крім того, як стверджує позивач, відсутність нотаріального посвідчення вказаного договору підтверджує нікчемність договору, а також у відповідності до ч.1 ст.215 та ч.1.ст.203 ЦК України і його недійсність.

Згідно ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. На думку позивача, фіктивність правочину підтверджується наступним. В провадженні господарського суду перебувала справа №4/1206-5/83 за позовом ПП „Пром –Сервіс” до Дрогобицької міської ради, третя особа на стороні позивача –ПП „Постінтур”, третя особа на стороні відповідача – ТОВ „Будгаз”, про відшкодування упущеної вигоди в сумі 92 922 грн. Рішенням господарського суду Львівської області від 19.05.2008р. позов задоволено повністю.

Рішення господарського суду від 19.05.2008р. мотивоване наступним. Відповідач-1 на підставі договору оренди нежитлового приміщення №02-08 від 2.08.2004р. передав відповідачу-2 нежитлове приміщення –недіючий клуб, загальною площею 273,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дрогобич, вул.Стрийська, 104. Однак орендар (відповідач-2) не міг користуватись орендованим приміщенням через конфлікти з сусідніми юридичними особами по межах території, що прилягає до орендованого приміщення, про що повідомив відповідача-1 листом від 16.08.2004р. У зв’язку з цим 25.08.2004р. відповідач-1 звернувся до позивача з листом №35 з проханням про виділення земельної ділянки, яка прилягає до орендованого приміщення, в користування. Позивач листом №3/21/3268 відмовив відповідачу-1 у виділенні земельної ділянки в користування, оскільки вказана земельна ділянка перебувала в постійному користуванні ТОВ „Будгаз”. Цей факт став підставою для розірвання 25.11.2004р. за погодженням сторін договору оренди №02-08 від 2.08.2004р. Рішенням господарського суду Львівської області від 27.04.2006р. у справі №1/216-20/58 зобов’язано позивача передати вищезгадану земельну ділянку відповідачу-1 в оренду. Таким чином, позивач своїми неправомірними діями, які полягають у незаконній відмові виділити відповідачу-1 земельну ділянку, що прилягає до належного йому нежитлового приміщення, призвів до розірвання договору оренди №02-08 від 2.08.2004р., в результаті чого відповідачу-1 завдано майнову шкоду у вигляді упущеної вигоди, тобто не отримано доходи, які могли б бути реально отримані від передачі в оренду приміщення, в сумі 92 922 грн.

На думку позивача, аналіз та співставлення наведених фактів підтверджують укладення договору оренди №02-08 від 2.08.2004р. для створення фіктивної упущеної вигоди в розмірі 92 922 грн. і стягнення її з позивача в судовому порядку.

Відповідачі та третя особа явку повноважних представників в судове засідання 24.07.2008р. не забезпечили, проти позову не заперечили, вимог ухвали суду від 08.07.2008р. не виконали, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 24.07.2008р. розгляд справи відкладено на 7.08.2008р.

В судове засідання 7.08.2008р. з’явилися представники позивача та третьої особи, позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити.

Відповідачі явку повноважних представників в судове засідання 07.08.2008р. не забезпечили, вимог ухвали суду від 08.07.2008р. не виконали, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач-1 подав відзив за №28 від 30.07.2008р., в якому просив провадження у справі припинити. Ухвалою суду від 07.08.2008р. розгляд справи відкладено на 20.08.2008р.

В судове засідання 20.08.2008р. з’явився представник позивача, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі та третя особа явку повноважних представників в судове засідання 20.08.2008р. не забезпечили, вимог ухвали суду від 08.07.2008р. не виконали, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому, у відповідності до ст. 75 ГПК України, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Представнику позивача роз’яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяви про відвід суду не поступало.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

2.08.2004р. між Приватним підприємством „Пром – Сервіс” (відповідач-1) та Приватним підприємством „Постінтур” (відповідач-2) було укладено договір №02-08 оренди нежитлового приміщення –недіючого клубу, загальною площею 273,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дрогобич, вул.Стрийська, 104.

За цим договором орендодавець (відповідач-1) зобов’язувався передати, а орендар (відповідач-2) прийняти в оренду терміном на 3 (три) роки (з 2.08.2004р. до 2.08.2007р.) нежитлове приміщення, яке належить йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 20.07.2004р., а саме: недіючий клуб, загальною площею 273,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дрогобич, вул.Стрийська, 104.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.2 ст.793 ЦК України (у редакції, чинній станом на 2.08.2004р.) договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.794 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше одного року, підлягає державній реєстрації.

Пунктом 3 ст.640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації – з моменту державної реєстрації.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.05.2008р. у справі №4/1206-5/83 за позовом ПП „Пром –Сервіс” до Дрогобицької міської ради, третя особа на стороні позивача –ПП „Постінтур”, третя особа на стороні відповідача –ТОВ „Будгаз” про відшкодування упущеної вигоди в сумі 92 922 грн. позов задоволено повністю. В мотивувальній частині рішення суд зазначив, що дослідивши в судовому засіданні оригінали договору оренди від 2.08.2004р., суд дійшов до висновку, що цей правочин відповідає вимогам чинного законодавства і є чинним.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 7.07.2008р. рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2008р. у справі №4/1206-5/83 скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову в позові суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині постанови зазначив, що договір оренди від 2.08.2004р. №02-08 є неукладеним, оскільки такий нотаріально не посвідчений і державна реєстрація його не здійснена. Відповідно до п.3 ст.640 ЦК України договір, який є неукладеним, не міг спричинити майнову шкоду в частині упущеної вигоди від неотриманих доходів з оренди, так як не створює юридичних наслідків.

Згідно ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий є нікчемним. Доказів ухилення від нотаріального посвідчення договору оренди сторонами не представлено.

Згідно ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нікчемний правочин є абсолютно недійсним в силу прямої вказівки на це в законі, визнання його нікчемним судом не вимагається. Сторони такого правочину не зобов’язані виконувати його умови, причому навіть тоді, коли суд не визнає його недійсним. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Наслідком фіктивності правочину є визнання його судом недійсним. Однак слід зазначити, що недійсним можна визнати лише укладений договір.

З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що договір оренди від 2.08.2004р. №02-08 визнаний Львівським апеляційним господарським судом неукладеним, оскільки такий нотаріально не посвідчений і державна реєстрація його не здійснена, є нікчемним в силу закону, не створює юридичних наслідків, позовні вимоги позивача про визнання його в судовому порядку нікчемним, недійсним та фіктивним не грунтуються на нормах чинного цивільного законодавства, а тому не підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та безпідставні, а тому в позові слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини позивача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 203, 215, 220, 234, 640, 793, 794 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                           Мазовіта А.Б.