СУД
Чернігівської області
справа № 8/113
позовом:             ОСОБА_1, АДРЕСА_1ч
Закритого акціонерного товариства “Міськторг”,
вул..Б.Хмельницького, 23, м.Бахмач
рішень загальних зборів акціонерів від 03.04.03р. та визнання недійсними
протоколів Спостережної ради товариства
Суддя   Т.Г.Оленич
від позивача: ОСОБА_4-адвокат, довір.
від 16.08.07р. (зареєстровано в реєстрі за №1105)
від відповідача-1: не з'явився
від відповідача-2: не з'явився
від відповідача-3: не з'явився
В судовому засіданні за згодою
сторони проголошені вступна та резолютивна частини рішення.
Позивачем заявлено позов про визнання
недійсними загальних зборів акціонерів ЗАТ “Міськторг” та всіх рішень,
прийнятих на них відповідно до протоколу №1 від 03.04.03р., а також про
визнання недійсними протоколів Спостережної Ради ЗАТ “Міськторг” від 25.06.04р.
№6, від 05.09.06р. №10, від 01.11.06р. №12, від 02.11.06р. №13, від 02.02.07р.
№2 про відчуження нерухомого майна та здійснення двосторонньої реституції на підставі
ст.216 Цивільного кодексу України.
В судовому засіданні, яке відбулося
12.06.08р., представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в
якій позивач, викладаючи ті ж самі підстави позову, просить визнати недійсними
загальні збори акціонерів ЗАТ “Міськторг” та всі рішення прийняті на них
відповідно до протоколу № 1 від 03.04.03р. В заяві від 12.06.08р., поданої
представником позивача в судовому засіданні, останній зазначає, що ним
змінюються позовні вимоги, а саме  з
позовних вимог виключаються вимоги про визнання недійсними протоколів
спостережної ради. Враховуючи, що приписами ст.22 Господарського процесуального
кодексу України не передбачається право позивача на уточнення позовних
вимог  та право на виключення частини
позовних вимог, суд не приймає  подані
заяви до розгляду і спір вирішується в межах вимог, зазначених у позовній
заяві. Витребувані докази позивач  суду
Відповідач-1 проти позову заперечує,
стверджуючи, що загальні збори акціонерів товариства 03.04.03р. були
правомочними, оскільки в них приймали участь акціонери, що володіють 87,5%
голосів. ОСОБА_3 та ОСОБА_2. на момент проведення загальних зборів були
акціонерами, щодо них внесені відомості до реєстру акціонерів ЗАТ “Міськторг”.
Крім того, відповідач-1 стверджує, що позивач у справі був присутній на зборах
акціонерів від 03.04.03р., йому було відомо про прийняті на них рішення, а
тому, за думкою відповідача-1, позивачем пропущений строк позовної давності.
До початку судового засідання від
відповідача-1 надійшла факсограма про розгляд справи у відсутності його
відповідача. Зважаючи на те, що судом явка уповноважених представників
сторін  в судове засідання обов'язковою
не визнавалася, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача-1 і
розглянути справу у відсутності його представника за наявними у справі
Відповідачем-2 письмового мотивованого
відзиву на позов не надано. Відповідач-2 належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи
повідомленням НОМЕР_1, проте в судове засідання не з'явився, уповноваженого
представника не направив. Справа розглядається на підставі ст.75 Господарського
процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.
Відповідач-3 у заяві від
28.05.08р.  позовні вимоги не визнає, та
просить суд розглядати справу у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення та доводи представника позивача, з'ясувавши обставини, які
мають значення для вирішення спору, суд ВСТАНОВИВ:
Закрите акціонерне товариство
“Міськторг” (відповідач-1) створено на підставі Установчого договору членів
трудового колективу організації орендарів Бахмацького міськторгу від
16.01.1996р., Статут якого зареєстрований розпорядженням Бахмацької
райдержадміністрації від 27.02.1996р. №77.
Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію випуску акцій від 02.06.1999р. Державною комісією з цінних паперів
та фондового ринку засвідчено випуск акцій, що здійснений акціонерним
товариством закритого типу “Міськторг” в кількості 1159410шт. (простих іменних)
на загальну суму 1159410грн., про що внесено запис до Загального реєстру
випуску цінних паперів за реєстраційним номером 50/24/1/99. Таким чином, суд
приходить до висновку, що відповідач-1 є емітентом цінних паперів,  а саме: простих іменних акцій.
Згідно із випискою з реєстру
власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку №1451 на
28.05.08р., виданого реєстратором ЗАТ “Чексіл-Трансфер”, за позивачем
обліковується 293347шт. простих іменних акцій ЗАТ “Міськторг”.
вбачається із  виписки з реєстру
власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку №1451 на
17.03.03р., позивачу було відкрито особовий рахунок, як власнику 293347шт.
простих іменних акцій сумарною вартістю 293347грн., емітентом яких є ЗАТ
із реєстром для голосування власників цінних паперів станом на 03.04.03р. (день
проведення зборів, рішення  яких
оспорюється позивачем),  позивач володів
акціями в кількості 293347шт., що становить 25,3014% статутного фонду
до п.6.1. Статуту Акціонерного товариства закритого типу “Міськторг”, в
редакції зареєстрованій Бахмацькою райдержадміністрацією 23.05.03р. за №189,
позивач у справі є засновником акціонерного товариства закритого типу
“Міськторг” з кількістю акцій 293347шт.
таких обставин суд приходить до висновку, що на день проведення загальних
зборів акціонерів 03.04.03р., та на день звернення до суду з даною позовною
заявою, позивач є акціонером ЗАТ “Міськторг”.
квітня 2003р. проводилися збори акціонерів закритого акціонерного товариства
“Міськторг”, до порядку денного яких були включені питання:  про обрання голови та секретаря зборів; звіт
правління про результати фінансово-господарської діяльності товариства за
2002р. та затвердження річного балансу; затвердження основних напрямків
діяльності  підприємства на 2003р.;
затвердження Статуту в новій редакції; обрання Спостережної ради; переобрання
виконавчого органу; переобрання ревізійної комісії; внесення змін до
Установчого договору; відчуження деяких об'єктів майна підприємства.
вбачається із реєстру  для голосування
власників цінних паперів станом на 03.04.03р., складеного ЗАТ “Чексіл-Трансфер”
- реєстратором відповідача-1 -на загальні збори 03.04.03р. прибули та були
зареєстровані акціонери, які в сукупності володіють 1016007шт. акцій, що
становить 87,63%  від загальної кількості
акцій. В силу ст.41 Закону України “Про господарські товариства” загальні збори
акціонерів визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що
мають відповідно до Статуту товариства більш як 60% голосів. Згідно із п.9.6.
Статуту ЗАТ “Міскторг” в редакції, яка діяла на момент проведення зборів,  одна акція становить 1 голос. Таким чином,
суд приходить до висновку, що на загальних зборах акціонерів ЗАТ “Міскторг”,
що  проводилися 03.04.03р., приймали
участь акціонери, які володіють  87,63%
голосів, а тому загальні збори є правомочними.
протоколу №1 зборів закритого акціонерного товариства “Міскторг” від 03.04.03р.
свідчить, що рішення  на цих зборах
приймалося виключно з питань, які були внесені до порядку денного зборів.
позовні вимоги, позивач просить суд
визнати недійсними загальні збори акціонерів відповідача-1 та всі
рішення, прийняті на них відповідно до протоколу №1 від 03.04.03р. Отже, дана
вимога складається із двох окремих вимог, а саме: про визнання недійсними
загальних зборів акціонерів від 03.04.03р. та про визнання недійсними всіх
рішень, прийнятих на цих зборах, що було також підтверджено представником
позивача в судовому засіданні.

Відповідно
до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого порушеного або оспорюваного права. При цьому, виходячи із
змісту  вказаної статті, судовий захист
порушеного права здійснюється способами, встановленими законом або договором.
Як зазначено в ч.5 ст.98 Цивільного кодексу України, учасником товариства може
бути оскаржене до суду рішення загальних зборів.  Аналіз ст.ст.16,98,116,159 Цивільного кодексу
України, ст.ст.3,10,41 Закону України “Про господарські товариства” свідчить,
що чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту права, як
визнання недійсними загальних зборів акціонерів. При цьому, суд приходить до висновку,
що вимога про визнання недійсними загальних зборів акціонерів не є спором про
наявність чи відсутність цивільного права, а тому не може бути предметом спору
та розглядатися самостійно. Отже, оскільки позовна вимога в частині визнання
недійсними загальних зборів акціонерів відповідача-1 не співвідноситься із
встановленими законом способами захисту корпоративних  прав, суд не вбачає підстав для задоволення
позову в цій частині.

Що
стосується позовних вимог в частині визнання недійсними всіх рішень, прийнятих
на  загальних зборах акціонерів ЗАТ
“Міскторг”, відповідно до протоколу № 1 від 03.04.03р., то ці вимоги також не
підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно
до ст.256 Цивільного кодексу України особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або інтересу в межах позовної давності, яка,
в силу ст.257 цього ж Кодексу, встановлюється тривалістю у три роки. Вказані
норми застосовуються судом при розгляді даної справи виходячи із положень п.6
Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, оскільки до
01.01.04р.  строк позовної давності за
позовом про визнання недійсними рішень, прийнятих на загальних зборах
акціонерів від 03.04.03р., не закінчився.

Згідно
із ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність може застосовуватися
судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.
Відповідач-1, заперечуючи    проти
позовних вимог, в тому числі зазначив про пропуск позивачем позовної давності,
що розцінюється судом як заява про застосування позовної давності. В судовому
засіданні представник відповідача-1 підтримав заяву про застосування позовної
давності.

Відповідно
до ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від
дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Як
вбачається із матеріалів справи, зокрема із протоколу № 1 загальних зборів
акціонерів ЗАТ “Міськторг” від 03.04.03р. позивач  був присутній на цих зборах, йому стало
відомо про прийняті на них рішення саме 03.04.03р.  Отже, перебіг позовної давності за вимогами
про визнання недійсними вказаних рішень розпочався з 04.04.03р.

Чинне
законодавство не містить винятків щодо тривалості позовної давності у спорах
про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів, а отже позовна
давність  для даного позову є загальною у
три роки. Таким чином, позовна давність за позовом про визнання недійсними
рішень, прийнятих на загальних зборах акціонерів відповідача-1 від 03.04.03р.,
сплила 04.04.06р.

Позивач
з даною позовною заявою звернувся до суду 10.04.08р., про що свідчить відбиток
поштового штемпелю на конверті, який міститься в матеріалах справи, а також
дата підписання позовної заяви -10.04.08р. -
зазначена   у самій заяві.   Отже, матеріалами справи підтверджується, що
позивач із заявою про захист свого права звернувся до суду більш ніж через два
роки після спливу позовної давності.

За
змістом ст.33 Господарського процесуального кодексу України на сторони
покладений обов'язок доведення тих обставин, на які вони посилаються як на
підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не навів суду причин пропуску ним
позовної давності, а також не надав суду будь-яких яких належних доказів причин
пропуску позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України,
сплив позовної давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи,
що позивачем не доведено поважність причин пропуску ним позовної давності, у
суду відсутні підстави для його поновлення, а тому у задоволенні позовних вимог
в частині визнання недійсними всіх рішень, що прийняті на загальних зборах
акціонерів ЗАТ “Міськторг”, які відбулися 03.04.03р., має бути відмовлено.

Як
вбачається із матеріалів справи, 25.06.04р., 05.09.06р., 01.11.06р., 02.11.06р.,
02.02.07р. відбулися с засідання Ради товариства “Міськторг”,  на яких приймалися рішення про продаж:
будівлі  магазину №18 по
вул..Червоноармійської, 2а в м.Бахмач, магазину №37 по вул..Шевченко, 13 у
м.Бахмач, магазину №34 по вул..Жовтнева,62 у м.Бахмач,  магазину “Універмаг” по вул..Жовтнева,64 у
м.Бахмач, будівлі магазину №4 зі складом, по вул..Червоноармійска, 15 у
м.Бахмач, про що складені відповідні протоколи.

Відповідно
до п.9.1. Статуту товариства в редакції, яка затверджена загальними зборами
акціонерів від 03.04.03р. та зареєстрована Бахмацькою райдержадміністрацією
23.05.03р. за №189,  управління
Товариством здійснюється  загальними
зборами акціонерів, Радою Товариства, виконавчим органом -директором та
Ревізійною комісією товариства. Згідно із п.9.8. Статуту до компетенції Ради
товариства відносяться, зокрема, питання про прийняття рішення про
розпорядження (продаж, лізинг, оренду, заставу, обмін, безоплатну передачу,
надання у безоплатне користування) основними засобами,  в тому числі нежитловими приміщеннями. При
цьому, в Статуті не міститься будь-яких обмежень повноважень Ради товариства
щодо виду нежитлових приміщень, їх вартості,
способу розпорядження.

В
п.9.10. Статуту товариства засідання вважається правомочним, якщо в ньому приймає
участь не менше двох її членів, в тому числі голова   Ради. Протокол засідання Ради підписують всі
присутні члени Ради. За загальними правилами протокол Ради товариства
(спостережної) є технічним документом, в якому фіксується  факт прийняття Радою рішень з питань,
віднесених до її компетенції. За своєю правовою природою протокол Ради не є
актом органу управління, оскільки не обумовлює виникнення прав та обов'язків у
позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що  позовні вимоги про визнання недійсними
протоколів Спостереженої ради відповідача-1 від 25.05.04р. №:, від 05.09.06р.
№10, від 01.11.06р. №12, від 02.11.06р. №13, від 02.02.07р. №2 про відчуження
нерухомого майна є безпідставними,  а
тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи,
що рішення Спостережної ради акціонерного товариства за своєю правовою природою
не є правочинами,  до них не можуть бути
застосовані  норми Цивільного кодексу
України, що регулюють правові наслідки визнання недійсності право чинів, в
зв'язку з чим вимоги позивача щодо здійснення до протоколів Спостережної ради
двохсторонньої реституції на підставі ст.216 Цивільного кодексу України також
не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не
підлягають.

Крім
того, суд  приймає до уваги, що позивач не
надав суду письмового викладення позовних вимог до кожного з відповідачів
окремо. Разом з тим, суд виходить з того, що рішення загальних зборів
акціонерів товариства та рішень Ради товариства є рішеннями органів управління
самого товариства, а не конкретних акціонерів акціонерного товариства. Тому
відповідачем у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів
акціонерів товариства та рішень його Ради є само товариство, а не його  окремі акціонери. За таких обставин, суд
приходить до висновку, що відповідачі 2 та 3 не можуть  відповідати за позовом  про визнання недійсними рішень загальних
зборів та визнання недійсними протоколів ради товариства, а тому заявлені до
них позовні вимоги є також безпідставними.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено
повністю.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати
повністю покладаються на позивача.

Керуючись
Законом України “Про господарські товариства”, ст.ст.16,98,216,256,257,261,267
Цивільного кодексу України, ст.ст.22,33,49,82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В
позові відмовити повністю.

Суддя
Т.Г.Оленич

Повне
рішення підписано 17 червня 2008р.

Суддя
Т.Г.Оленич