ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2008 р. Справа № 7/439/05-НР

Позивач                     Відкрите акціонерне товариство “Південелеваторбуд”

вул. Нікольська, 40, м. Миколаїв, 54001

Відповідач                    Відкрите акціонерне товариство “Агроекспорт”

вул. Урожайна, 1, с. Шевченково, Жовтневого району

Миколаївської області, 57260

3 особа без самостійних

вимог на стороні відповідача ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської обласної

дирекції, вул. Артилерійська, 19-А. м. Миколаїв

3 особа без самостійних

вимог на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична агенція правових експертиз “ДІКСІ”

Саперне поле, 26А, м. Київ, 01042

суддя Дубова Т.М.

ПРИСУТНІ:

Від позивача           Бутяк В.М. дов.№11/07/230 від 21.07.08р., Фоменко В.М. ліквідатор відповідно до постанови по справі № 14/724/07

Від відповідача не з’явився

3 особа без самостійних

вимог на стороні відповідача (банк Аваль) не з’явився

3 особа без самостійних

вимог на стороні відповідача (ТОВ Діксі) не з’явився

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.12.2003р. укладений між позивачем та відповідачем частини домоволодіння, що знаходиться в м. Миколаєві по вул. Нікольській, 40

Відповідач про час судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст.64 ГПК України, відзив та витребувані документи не надав, представник в судове засідання без поважних причин не з”явився.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача відкрите акціонерне товариство “Райффайзен Банк Аваль” в особі Миколаївської дирекції в своєму поясненні просить суд в задоволенні позову відмовити, оскільки усі істотні умови оспорюваного договору від 30.12.03р. були сторонами виконані та при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна перевищення повноважень на здійснення оскаржуваної угоди у голови правління Слободяника О.М. не було, оскільки він діяв у відповідності з статутом. Крім того у поясненні зазначено, що згідно контракту від 01.09.03р. між головою Наглядової Ради ВАТ “Південьелеваторбуд” Лінником П.М. і головою правління ВАТ “Південьелеваторбуд” Слободяником О.М., голова правління має право розпоряджатися майном товариства відповідно до чинного законодавства і даного статуту. На підставі п 8.4.5 Статуту позивача, зареєстрованого реєстраційно-ліцензійною палатою Миколаївського міськвиконкому від 16.05.03р. № 5088/ІБ, голова правління має право здійснювати дії по розпорядженню майном товариства за згодою Наглядової Ради товариства. Протоколом засідання Наглядової Ради № 19 від 26.12.03р. правлінню товариства дозволено відчуження адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 40 (т.2 арк.спр.121)

Третя особа ТОВЮАПЕ “ДІКСІ” просить суд в задоволенні позову відмовити, оскільки ВАТ “Південьелеваторбуд” були вчинені всі дії щодо прийняття спірного правочину до виконання, що підтверджується здійсненням оплати відкритим акціонерним товариством “Агроекспорт” по оскаржуваному договору, яку відкрите акціонерне товариство “Південелеваторбуд” отримав, про що свідчать платіжні доручення №1455 від 26.12.03р. та №1554 від 20.01.04р. Факт прийняття відповідачем 59/100 частини домоволодіння, у вигляді адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 40/1 підтверджений актом прийому-передачі від 21.01.04р., а право надання згоди колишньому голові правління позивача на укладання оспорюваного договору підтверджене протоколом №19 засідання спостережної ради ВАТ “Південьелеваторбуд” (т.3, арк.спр.11)

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача , суд,

В С Т А Н О В И В:

30.12.03 сторони уклали договір купівлі-продажу, згідно якого позивач продав, а відповідач придбав 59/100 домоволодіння, що складається з адмінбудівлі Б-2 загальною площею 552.6 кв.м по вул.Нікольській, 40 у м.Миколаєві

Вартість домоволодіння сторони визначили в сумі 147000грн.

Оскільки, спірний договір підписано головою правління з перевищенням повноважень, наданих йому статутом, позивач просить визнати його недійсним на підставі ч.1ст.207 ГК України . Поясненнями від 03.03.08 позивач з”ясував, що угода підлягає визнанню недійсною на підставі ч.1 ст.48 ЦК УРСР, діючого на момент виникнення спірних відносин (т.2 а.с. 154-155).

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного:

30.12.03 сторони уклали договір купівлі-продажу 59/100 домоволодіння адмінбудівлю Б-2 загальною площею 552.6 кв.м по вул.Нікольській, 40 у м.Миколаєві, вартістю сумі 147000грн. Договір посвідчено нотаріусом та зареєстровано за № 9839.

Сума 147000грн. вартості нерухомого майна була перерахована відповідачем платіжними дорученнями №№ 1554, 1455 від 20.01.07, 26.12.03.

З боку позивача договір підписано головою правління, який повинен був діяти від його імені на підставі статуту в редакції, затвердженій загальними зборами акціонерів від 14.04.03, зареєстр. 16.05.03 за № 5088/ІБ(т.1 а.с.24-38).

Натомість , договір купівлі-продажу домоволодіння від 30.12.03(т.1 а.с.40) містить відомості, що голова правління при укладенні угоди діяв на підставі статуту та протоколу загальних зборів акціонерів від 18.10.99, тобто на підставі статуту товариства, який на час укладення договору вже втратив чинність (т.1 а.с.11-23).

Між тим, відповідно до підпункту “е” пункту 8.3.4 та п.8.4.5 статуту позивача в редакції, 14.04.03, зареєстр. 16.05.03 за № 5088/ІБ, здійснення операцій стосовно розпорядження нерухомим майном товариства підлягали попередньому погодженню зі спостережною радою товариства, а повноваження голови правління визначалися контрактом, укладеним між головою правління та головою спостережної ради.

Контракт від 01.09.03 з головою правління позивача передбачав його право укладати господарські та інші договори відповідно до статуту підприємства та чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.46, ст.48 ЗУ “Про господарські товариства” питання, віднесені статутом акціонерного товариства до виключної компетенції наглядової ради акціонерного товариства, не можуть бути передані на вирішення виконавчих органів товариства. Голова правління акціонерного товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені товариства. Інші члени правління також можуть бути наділені цим правом згідно із статутом. Голова правління товариства організує ведення протоколів засідань правління. Книга протоколів повинна бути в будь-який час надана акціонерам. На їх вимогу видаються засвідчені витяги з книги протоколів.

З огляду на викладене копія протоколу спостережної ради від 26.12.03 № 19

(т.1 а.с.109) не може бути розцінена судом як доказ відповідно до ст.34 ГПК України, оскільки наданий позивачем журнал реєстрації засідань спостережної ради, протоколи 2003р. –2004р. (копії протоколів №№ 18,19,20 в т.2 а.с. 156-164) свідчать, що засідання спостережної ради, яке відображене в протоколі № 19 відбувалось 1.03.04, а порядок денний був призначений з інших питань. До того ж, визначені протоколи виготовлювались у машинописний засіб, а не на комп’ютері.

Відповідно до ч.1 ст. 63 ЦК УРСР та ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідачем не надано доказів наступного схвалення оспорюваної угоди спостережною радою позивача, а позивач цей факт заперечує.

Відповідно до до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач своїм правом не скористався.

Виходячи зі змісту ст.27 ГПК України, треті особи без самостйних прав не наділені правом визнавати чи не визнавати позов.

Ухвалою суду від 18.07.08, на підставі постанови ВГСУ від 08.05.08 до участі в справі було залучено в якості 3 особа без самостійних вимог на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю юридичну агенцію правових експертиз “ДІКСІ” м. Київ та зобов”язано надати витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України із зазначенням керівника та юридичної адреси станом на час розгляду справи справи. В зв”язку з невиконанням ухвали суду, 18.09.08 в судовому засіданні було оголошено перерву та вдруге було зобов”язано надати витяг, крім того, довідку БТІ про право власності на оспорюване майно, довідку ІЦ на даний час.

3 особа “ДІКСІ” м. Київ вимоги суду вдруге не виконала. Натомість надійшло клопотання від ліквідатора ТОВ “Консалтінг Плюс” м.Харків про зупинення провадження справи, в зв”язку з тим, що майно за адресою вул.Нікольській, 40 у м.Миколаєві належить на праві власності ТОВ “Консалтінг Плюс” та включене до ліквідаційної маси, оскільки в провадженні господарського суду Харківської області знаходиться справа за № Б-39/69-08 про банкрутство ТОВ.

Враховуючи, що:

ТОВ “Консалтінг Плюс” м.Харків не є стороною по справі.

Залучати його в якості третьою особо без самостійних вимог суд не знаходить підстав , оскільки постанова господарського суду Харківської області від 12.08.08 по справі № Б-39/69-08 свідчить, що ТОВ “Консалтінг Плюс” м.Харків визнано банкрутом на підставі ст.52 ЗУ “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та про відсутність майна боржника. При цьому ліквідатором не надано доказів виконання вимог ч.6 ст.52 Закону, згідно якої за клопотанням ліквідатора у разі виявлення ним майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, господарський суд виносить ухвалу про припинення процедури ліквідації, передбаченої цією статтею, і переходу до загальних судових процедур у справі про банкрутство, передбачених цим Законом. Згідно витягу з реєстру прав власності від 25.07.08 № 19663311, реєстрацію прав власності за останнім було проведено на підставі рішення третейського суду від 13.05.08.

Провадження у справі про банкрутство ТОВ “Консалтінг Плюс” м.Харків не перешкоджає розгляду цієї справи, клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, а також те що згідно ст.48 ЦК УРСР, угода, яка не відповідає вимогам закону визнається недійсною, договір купівлі-продажу домоволодіння від 30.12.03 слід визнати недійсним; позов задовольнити повністю, судові витрати віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України , суд –

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити          повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.12.2003р. укладений між відкритим акціонерним товариством “Південелеваторбуд” ( вул. Нікольська, 40, м. Миколаїв, ) та відкритим акціонерним товариством “Агроекспорт” (вул. Урожайна, 1, с. Шевченково, Жовтневого району Миколаївської області, ) 59/100 (п’ятдесят дев’ять сотих) частини домоволодіння, що знаходиться в м. Миколаєві по вул. Нікольській, 40.

Cтягнути з відкритого акціонерного товариства “Агроекспорт” (вул. Урожайна, 1, с. Шевченково, Жовтневого району Миколаївської області, ) ) на користь відкритого акціонерного товариства “Південелеваторбуд” ( вул. Нікольська, 40, м. Миколаїв, ) ) 85 грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

Наказ видати позивачу.

Рішення може бути оскаржене у 10-дений строк.

Рішення оформлено у відповідності зі ст. 84 ГПК України та підписано суддею 10.10 .2008

Суддя Т.М.Дубова