ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09.09.08 р.                               № 29/9

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді – Приходько І.В.,

судді Курило Г.Є.,

Татенко В.М.

при секретарі судового засідання – Ярош В.В.

за участю представників сторін:

від позивача – Торхов Д.О. довіреність, Пахомов В.Г. - довіреність;

від відповідач – не з’явився;

від відповідача 2 – не з’явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” м. Нікополь,

до відповідача 1: – Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк,

до відповідача 2: – Державного підприємства „Придніпровська залізниця” м. Дніпропетровськ,

про стягнення 2 579,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду звернувся позивач, Відкрите акціонерне товариство „Нікопольський завод феросплавів” м. Нікополь, з позовом до відповідача, Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк, про стягнення збитків у розмірі 2 579,40 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на договір оренди № ПР/М-09-06-4006/НЮ від 9.12.2006 р., копію квитанції про приймання вантажу № 47038858, копію накладної № 472229222, копію накладної № 49849133.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві, наданого до суду 12.02.2008 р.

Ухвалою суду від 26.03.2008 р., на підставі положень статті 24 Господарського процесуального кодексу України, до участі у розгляді справи було залучено в якості іншого відповідача – Державне підприємство „Придніпровська залізниця” м. Дніпропетровськ (відповідач 2).

Представник відповідача 2 -ДП „Придніпровська залізниця” у судових засіданнях та у відзиві на позовну заяву № Мюр 29/9 від 23.06.2008 р. проти позову заперечував.

У судовому засіданні 09.07.2008 р. представник позивача підтримав заяву № 10335-4016 від 13.06.2008 р., в якій змінював позовні вимоги до відповідача 2 та спросив стягнути з нього суму сплаченої орендної плати у розмірі 1 390,20 грн. та штраф у розмірі 123,84 грн., а також просив відмовити у позовних вимогах, заявлених до відповідача 1.В подальшому у судовому засіданні 09.07.2008 р. позивач усно заявив, що відмовляється від позовних вимог, заявлених до відповідача 1.

Розглянув заявлені клопотання позивача, суд прийняв рішення та зобов’язав позивача відмову від позовних вимог, заявлених до відповідача 1, оформити письмово відповідно до положень статті 22, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується зміни позовних вимог до відповідача 2, суд розглянув їх та встановив, що первісні позовні вимоги складали суму збитків у розмірі 2 579,40 грн., змінені позовні вимоги, які підтримав позивач у судовому засіданні 09.07.2008 р., складають 1 514,04 грн.

Положеннями статті 22 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до прийняття рішення по справі позивач має право зменшити розмір позовних вимог.

Таким чином, в цій частині змінені позовні вимоги позивача відповідали положенням статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, як встановив суд, зменшена сума позовних вимог складалась з 1 390,20 грн. – суми сплаченої орендної плати, яку позивач обґрунтовував положеннями статті 762 Цивільного кодексу України, та 123,84 грн. – штрафні санкції, передбачені статтею 116 Статуту залізниць України.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення змінити підставу або предмет позову.

Враховуючи ті обставини, що первісні позовні вимоги у розмірі 2 579,40 грн. були заявлені позивачем як збитки, господарський суд частково задовольнив клопотання позивача № 10335-4016 від 13.06.2008 р., та прийняв його саме як зменшення розміру позовних вимог, але у відповідності до положень статті 22 Господарського процесуального кодексу України, і зобов’язав позивача вказані дії вчинити у відповідності до положень статті 22 ГПК України, якими передбачена зміна підстав або предмету позову.

10.07.2008 р. позивач надав до суду клопотання № 95-4016 від 10.07.2008 р., в якому просить прийняти відмову від позовних вимог, заявлених до відповідача 1, та підтримав позовні вимоги, заявлені до відповідача 2, в частині стягнення 1 390,20 грн. - сума сплаченої орендної плати та 123,84 грн. - штрафні санкції.

У судовому засіданні 26.08.2008 р. позивач підтримав клопотання № від 20.08.2008 р., в якому відмовляється від позовних вимог, заявлених до відповідача 1, та просить стягнути з відповідача 2, ДП „Придніпровської залізниці”, 1 514,04 грн., з яких 1 390,20 грн. - сплачена орендна плата, 123,84 грн. – штраф за несвоєчасну доставку порожніх вагонів.

Розглянув заявлене клопотання, суд встановив, що обґрунтовуючи суму позовних вимог 1 390,20 грн., позивач посилається на порушення договору оренди вантажних вагонів ПР/М-09-064006/НЮ, укладеного з відповідачем 2, сплату орендних платежів у період з 18.08.2007 р. по 31.08.2007 р. та положення частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, якими визначено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилась або звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використано ним через обставини, за які він не відповідає.

Крім того, зміняючи позовні вимоги щодо стягнення 123,84 грн., позивач посилався на положеннями статті 116 Статуту залізниць України, якими передбачено стягнення штрафних санкцій у відсотковому відношенні до періоду прострочки за несвоєчасну доставку порожніх вагонів.

Таким чином, суд встановив, що позивач у клопотанні № 12054-4016 від 20.08.2008 р., зміняючи позовні вимоги до відповідача 2, намагався змінити одночасно підстави та предмет позову, що є порушенням положень статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, клопотання позивача № 12054-4016 від 20.08.2008 р., яке стосувалось позовних вимог заявлених до відповідача 2, судом було відхилено.

09.09.2008 р. представник позивача у судовому засіданні підтримав заяву № 95-4016 від 10.07.2008 р. в частині відмови від позовних вимог, заявлених до відповідача 1, ДП „Донецька залізниця”.

Ухвалою суду від 09.09.2008 р. клопотання позивача в частині відмови від позовних вимог, заявлених до відповідача 1 ДП „Донецька залізниця” було задоволено і провадження по справі в цій частині припинено на підставі положень п.4 статті 80 ГПК України.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні 09.09.2008 р. надав до суду заяву № 12396-4016 від 08.09.2008 р., в якій продовжує підтримувати позовні вимоги заявлені до відповідача 2 та просить стягнути з ДП „Придніпровська залізниця” 2 579,40 грн. – 50 % плати за користування вагоном № 23697477.

Вказана заява № 12396-4016 підписана представником позивача Торховим Д.О , який діє на підставі довіреності № 91-4016 від 21.12.2007 р.

Дослідив довіреність № 91-4016 від 21.12.2007 р. на ім’я Торхова Дмитра Олександровичі, суд встановив, що за вказаною довіреність Торхов Д.О має право у тому числі подання позову, зміни предмету позову, підстав і розміру позову, а також повної або часткової відмови від позовних вимог.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення змінити підставу або предмет позову.

Враховуючи ті обставини, що первісні позовні вимоги у розмірі 2 579,40 грн. були заявлені позивачем як збитки, але в обґрунтування позовних вимог він посилався на положення статей 116, 126 Статуту залізниць України, при розрахунку суми позову застосовував 50 % плати за користування вагонами, господарський суд задовольняє клопотання позивача, викладене у заяві № 12396-4016 та в подальшому розглядає позовні вимоги до відповідача 2 ДП „Придніпровська залізниця” щодо стягнення 2 579,40 грн. – 50 % плати за користування вагоном № 23697477.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України встановлена виключна підсудність справ, у тому числі справи у спорах, що виникають з договору перевезення, в яких однім з відповідачів є орган транспорту, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням цього органу.

Відповідно до пункту 27.5 Рекомендацій від 27.06.2007 р. № 04-5/120 Президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” визначено, якщо господарський суд, який прийняв справу до свого провадження з додержанням правил підсудності, залучив іншого відповідача чи замінив неналежного відповідача, і у зв’язку з цим справа стала підсудною іншому господарському суду, питання про підсудність визначається за правилом частини третьої статті 17 ГПК України, за винятком випадків, коли наслідком змін на стороні відповідача стає виключна підсудність справи.

Враховуючи викладене, справа № 29/9 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів”, заявленим до Державного підприємства „Придніпровська залізниця” про стягнення 2 579,40 грн. – 50 % плати за користування вагоном № 23697477 підлягає передачі до господарського суду Дніпропетровської області.

Враховуючи викладене, на підставі положень статей 16, 17, 22, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

У Х В А Л И В :

Передати до господарського суду Дніпропетровської області справу № 29/9 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь, в частині вимог до відповідача 2, Державного підприємства „Придніпровська залізниця” м. Дніпропетровськ, про стягнення 2 579,40 грн. – 50 % плати за користування вагоном № 23697477.

Суддя

Головуючий суддя І. В. Приходько

судді Г.Є Курило

В.М.Татенко

Вик.: Ярош В.В.

305-75-46

4 прим.