ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
УХВАЛА

"16" вересня 2008 р.

справа № 5020-4/324

За адміністративним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю „Топ Таргет Груп” (пр. Жовтневої Революції, 40, корп. 3, кв. 18, місто Севастополь, 99038)

до відповідача: Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради (вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011)

про визнання дій відповідача протиправними, скасування результатів конкурсу та зобов’язання вчинити дії,

суддя Остапова К.А.,

За участю представників:

Від позивача: Горбатюк С. В., довіреність б/н від 08.09.2008,

Від відповідача: Сарахман С. О., довіреність б/н від 15.08.2008,

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Топ Таргет Груп” звернулось до господарського суду міста Севастополя з адміністративним позовом до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради про

-          визнання дій відповідача протиправними,

-          скасування результатів конкурсу по передачі в ренту об`єктів нерухомості, які є комунальною власністю територіальної громади міста Севастополя,

-          зобов`язання відповідача визнати позивача офіціальним учасником конкурсу по передачі в ренту об`єктів нерухомості,

-          зобов`язання відповідача провести повторний конкурс.

Однією з підстав обґрунтованості подачі позивачем даного адміністративного позову є те, що позивач вважає, що діями Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради порушені права, свободи, інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Ухвалою від 19.08.2008 було відкрите провадження у адміністративній справі №5020-4/324 на підставі зазначеного позову з призначенням попереднього судового засідання на 16.09.2008.

Відповідачем було подано письмове клопотання від 16.09.2008 про закриття провадження у справі з тих підстав, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з посиланням на те, що між позивачем та відповідачем у даній справі має місце спір о праві. У такому разі відповідно до Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2.-2005 оскільки спір не має встановлених Кодексом адміністративного судочинства ознак справи адміністративної юрисдикції, тому він не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає за необхідне закритті провадження у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідач згідно з Положенням про Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради, затвердженого рішенням №2070 від 12.06.2007, є виконавчим органом Севастопольської міської Ради з управління майном, які відноситься до комунальної територіального громади міста Севастополя. Згідно з пунктом 10.47 Положення Фонд захищає майнові та немайнові права територіальної громади міста Севастополя в особі Ради.

Таким чином, у даній справі правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, носять цивільно-правовій характер, у яких відповідач не здійснює власні управлінські функції відносно позивача, оскільки функції розпорядження майном власника –Севастопольської міської Ради не пов`язані з виконанням управлінських функцій.

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 3 вищевказаного Кодексу справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тому слід вважати, що до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв’язку зі здійснення суб’єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій, які виконують суб’єкти владних повноважень.

До початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. З господарськими спорами можуть пересікатись категорії спорів, визначені в пунктах 1, 3, 4 вказаної статті, а саме:

а) спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності;

б) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

в) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

У всіх наведених категоріях спорів передбачено, що хоча б однією із сторін такого спору повинен бути суб'єкт владних повноважень.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться "при здійсненні управлінських функцій", та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з вищезазначеного критерію можна виокремити певні категорії справ, розгляд яких відповідно до статей 1, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України має здійснюватись у порядку адміністративного судочинства:

а) спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у яких такий суб'єкт своїми владними рішеннями чи діями зобов'язує цих осіб вчиняти певні дії, утримуватись від вчинення певних дій, нести відповідальність. При цьому особи згідно з нормами чинного законодавства України зобов'язані виконувати такі владні рішення чи вимоги суб'єкта владних повноважень;

б) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, а також спори з приводу укладання та виконання адміністративних договорів.

Аналогічна позиція висловлена у Інформаційному листі Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2.-2005.

Враховуючі, що у правовідносинах щодо яких виник спір, Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради не здійснював відносно позивача як учасника конкурсу владних управлінських повноважень, не зобов’язував позивача на виконання таких повноважень ні вчиняти певні дії, ні утримуватись від вчинення певних дій та нести відповідальність, а виступав як об`явник конкурсу та розпорядник майна територіальної громади міста Севастополя, цей спір не має ознак публічно-правового, а тому він не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Все вищеперелічене дає суду право для висновку, що провадження у справі підлягає закриттю по пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв’язку з тим, що спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На виконання вимог частини другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює позивачеві, що вказаній спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до частини третьої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Керуючись статтями 157, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1.          Закрити провадження у справі №5020-4/324.

2.          Копії ухвали направити сторонам.

Відповідно до частини третьої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу суду про закриття провадження у справі може бути оскаржено.

Суддя

К.А. Остапова