ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" вересня 2008 р.

Справа  № 19/1-08-2819

За позовом: приватного
підприємства виробничо-комерційної фірми „Мікромегас”,

м. Одеса

до відповідача: фізичної
особи-підприємця -ОСОБА_1

про стягнення 11962,76 грн.

Суддя
Гуріна Н.Д.

За участю представників сторін:

від позивача: Корнійчук
А.М., довіреність в матеріалах справи,

від відповідача:
не з'явився, про місце судового засідання повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:  позивачем у справі заявлені вимоги про
стягнення з відповідача 11962,76 грн. заборгованості за договором НОМЕР_1 без
дати, з них 9130,00 грн.  основного
боргу, 913,00 грн. штрафу, 1919,76 грн. збитків.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 08.07.2008 порушено провадження у справі № 19/1-08-2819,
розгляд справи призначений на 21.07.2008. Вказану ухвалу надіслано сторонам у
справі за адресами, зазначеними у позовній заяві, зокрема  відповідачу -фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 на АДРЕСА_1.

Представником позивача надана суду
копія довідки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців станом на 04.08.2008 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
згідно якої місцем проживання останнього зазначена АДРЕСА_2.

Ухвали господарського суду Одеської
області про відкладення розгляду справи № 19/1-08-2819 від 21.07.2008,
11.08.2008, 22.08.2008  направлялись
відповідачу на дві відомі суду адреси (вказану в позовній заяві та в довідці з
ЄДРПОУ), однак повідомлення про вручення поштового відправлення повертались до
суду з довідкою пошти „за зазначеною адресою не проживає”.

За власною ініціативою позивачем
була направлена відповідачу кур'єрською поштою (кур'єраська компанія „Пост
Медіа”) за двома відомими суду адресами
ухвала  про відкладення розгляду
справи № 19/1-08-2819 від 22.08.2008, однак поштові відправлення повернулися на
адресу позивача з відміткою „немає отримувача” (поштові відправлення НОМЕР_2 та
НОМЕР_3 залучені у судовому засіданні до матеріалів справи).

До повноважень господарських судів
не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця
проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій. Тому відповідні відповідні процесуальні документи
надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників
судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Особи, які беруть участь у
справі  вважаються належним чином
повідомленими про час, місце та дату її розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у
позовній заяві ( викладена правова позиція міститься в Інформаційних листах
ВГСУ від 02.06.2006 № 01-8/1228 „Про деякі питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках
про роботу господарських судів у 2005 році” (пункт 4), від  14.08.2007 № 01-8/675 „Про деякі питання
застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в
доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007
року” (пункт 15), від  13.08.2008 №
01-8/482 „Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у
першому півріччі 2008 року” (пункт 19)).

Оскільки відповідач у справі в
судове засідання не з'явився, про місце судового засідання повідомлений
належним чином, правом на надання відзиву на позовну заяву згідно ст. 59 ГПК
України не скористався, справа розглядалась за наявними в ній матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом
матеріалів справи встановлено:

У грудні 2006 року між приватним
підприємством виробничо-комерційною фірмою „Мікромегас” (Замовник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір НОМЕР_4 на
виготовлення меблі, згідно умов п.п. 1.1., 2.2.
якого Виконавець зобов'язався виготовити, доставити за місцем
призначення, встановити та змонтувати комплект меблі згідно дизайну,
затвердженого позивачем, в строк з 18 по 30 грудня 2006 року, а Замовник
зобов'язався до початку виконання робіт
сплатити  вартість виробу у сумі
9130, 00 грн.

Платіжним дорученням НОМЕР_5 від
20.12.2006 року приватним підприємством виробничо-комерційна фірмою
„Мікромегас” було  сплачено на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обумовлену п.п. 4.2. та 4.2.1. договору суму
у розмірі 9130, 00 грн. за виготовлення меблі.

Таким чином позивач свої
зобов'язання по договору виконав у повному обсязі у встановлений договором
строк.

Відповідач свої зобов'язання по
договору у встановлений договором строк не виконав.

Пунктом 5.1. договору передбачена
відповідальність Виконавця за прострочення виконання робіт в строки, обумовлені
п. 2.2. укладеного між сторонами договору -виплата Замовнику штрафу в розмірі
10 % від загальної суми виробу, тобто 913,00 грн.

У зв'язку з простроченням виконання
зобов'язання  відповідачем - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 Замовник втратив інтерес до виконання умов
укладеного між сторонами договору, та, керуючись п. 3 ст. 612 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України), відмовився від прийняття виконання,  звернувшись до Виконавця з претензією НОМЕР_6
від 31.01. 2007 року  на суму 10 043
грн., з яких 9130,00 грн. -сума, сплачена на виконання п. 4.2.-4.2.1.  договору, 913, 00 грн. -штраф відповідно до
п. 5.1. договору.

Всупереч положень ч. 6 ст. 222   Господарського кодексу (далі - ГК) фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вказана претензія залишена без відповіді, а приватне
підприємство виробничо-комерційна фірма „Мікромегас” 04.07.2008 звернулось до
господарського суду з позовом до відповідача про стягнення 11962,76 грн., з
яких 9130,00 грн. -основного боргу, 913,00 грн. -штрафу й 1919,76 грн. збитків
(упущеної вигоди) -прибутків, які позивач міг би отримати у разі укладення
депозитного договору з філією Одеського регіонального управління товариства з
обмеженою відповідальністю банку „Фінанси та кредит” і розміщення на
депозитному вкладі суми в розмірі 10043,00 грн.

29.08.2008 позивач звернувся до
господарського суду Одеської області (вх. № 17679) з заявою про забезпечення
позову в порядку ст. 66 ГПК України шляхом накладення арешту на грошові кошти,
що знаходяться на рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та накладення
арешту його майно, а саме будинок АДРЕСА_1. Вказана заява-клопотання мотивована
нез'явленням в судові засідання відповідача.

Згідно положень ст. 66 ГПК України
забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо
невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду. Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, позивач повинен
обґрунтувати причини звернення з такою заявою відповідними обставинами,
підтверджуючими необхідність застосування вказаних заходів, а саме довести
достатню обґрунтованість припущення, що майно відповідача, у тому числі грошові
суми відповідача можуть зникнути, або його кількість зменшиться на момент
виконання рішення.

Оскільки таких доказів позивач суду
не надав, заявлене клопотання про забезпечення позову відхилено судом як
необґрунтоване.

Відповідно до статті 193 ГК України
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 220 ГК України  боржник, який прострочив виконання
господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором за збитки завдані
простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення,
у зв'язку з чим позовні вимоги в сумі основного боргу та штрафу за спірним
договором підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 22 Цивільного
кодексу (далі - ЦК) України збитками є:

1)          втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)          доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Для застосування такого заходу
відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу
цивільного правопорушення як то: протиправність дій  зобов'язаної сторони та причинний зв'язок з
наслідками невиконання умов договору.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України
встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Зазначена норма покладає на
позивача обов'язок довести, що ці доходи дійсно були б ним одержані у разі
належного виконання відповідачем своїх обов'язків (постанова Судової палати у
господарських справах Верховного Суду України від 12 червня 2007  року за касаційною скаргою ТОВ „Агора”).

Дослідивши матеріали справи суд
дійшов висновку, що у разі належного виконання відповідачем зобов'язань за договором,
позивач отримав би своєчасно меблі, а не грошові кошти, які він міг би змогу
розмістити на депозитному рахунку банківської установи. Тому, в решті позовних
вимог слід відмовити, оскільки суд вважає недоведеною наявність упущеної вигоди
у позивача внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором.

Державне мито покладається на
відповідача пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.
ст. 220, 193 ГК України; ст.ст. 22, 623 ЦК України,

ст. ст. 49;
82-84 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні
вимоги у справі задовольнити частково.

2.
Стягнути з поточного рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  (АДРЕСА_1,
п/р НОМЕР_7 в Одеській обласній дирекції ВАТ „Райффайзнен Банк Аваль”,
МФО 328351) на користь приватного підприємства виробничо-комерційної фірми
„Мікромегас” (65063, м. Одеса, вул. Армійська, 18-А) -9130,00 (дев'ять тисяч
сто тридцять) грн. 00 коп. основного боргу, 913,00 грн. (дев'ятсот тринадцять)
грн. 00 коп. штрафу, 104 (сто чотири) грн. 43 коп.  державного мита та 118 (сто вісімнадцять
грн.) 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В
решті позову відмовити.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Рішення підписане 05.09.2008.

Рішення суду набирає законної сили
у порядку ст.85 ГПК України.

Суддя
Гуріна Н.Д.