ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 р.

№ 3/138

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючого

Воліка І.М.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Державного підприємства "Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів у Закарпатській області" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 3 вересня 2008 року у справі № 3/138 Господарського суду Закарпатської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Алекс", м. Львів, до Державного підприємства "Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів у Закарпатській області", м. Ужгород, про стягнення 175 246 грн.,

за участю представників:

позивача –не з'явився,

відповідача –Сакалош Ю.Ю. (дов. №126 від 17.11.2008),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2006 року позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Алекс" пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Державного підприємства "Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів у Закарпатській області" про стягнення 175 246 грн.

Вказував, що 29.08.2003 та 1.09.2003 між ТОВ "Компанія Алекс" (продавець) та Державним підприємством "Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів у Закарпатській області" (покупець) укладено договори купівлі-продажу автомобіля №23217 та 23217/1, відповідно до умов яких, продавець зобов'язався замовити, доставити і передати у власність покупця автомобілі марки Skoda у кількості 2 шт., а покупець –прийняти та оплатити поставлений товар.

В подальшому, внаслідок усної домовленості сторін умови купівлі-продажу були змінені і позивач зобов'язався поставити відповідачу 3 автомобілі, загальною вартістю 331 746 грн. разом з ПДВ, а саме: 1)Oktavia Elegance 1/8/110 kw-8711532 вартістю 79 134,17 грн., 2) Skoda Oktavia Elegance 1/8і/110 kw-8711615 вартістю 79 134,17 грн., 3) Skoda Superb Elegance 1/8і/110 kw-9041474 вартістю 118 186,66 грн. загальною вартістю

Посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язання та часткову оплату вартості отриманих автомобілів –позивач, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 175 246 грн. заборгованості, 16 885 грн. 3% річних та 59 274 інфляційних втрат.

Спір розглядався судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 2 червня 2008 року (суддя Ушак І.Г.), яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 3 вересня 2008 року (колегія суддів у складі: Мурська Х.В. –головуючий, Кордюк Г.Т., Краєвська М.В.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з ДП "Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів у Закарпатській області" на користь ТОВ "Компанія Алекс" 251 405 грн. включаючи основний борг, інфляційні втрати та 3% річних.

Судові рішення мотивовані посиланнями на порушення відповідачем договірних зобов'язань та несплату ним повної вартості отриманого товару, що є достатньою підставою для стягнення з останнього суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 203, 204, 208, 625 ЦК України та ст.ст. 33, 77 ГПК України, просить постанову скасувати та передати справу на новий розгляд до господарського суду Закарпатської області.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова зазначеним вимогам відповідає.

Як встановлено судами та вбачається із матеріалів справи, 29.08.2003 та 1.09.2003 між ТОВ "Компанія Алекс" (продавець) та Державним підприємством "Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів у Закарпатській області" (покупець) укладено договори купівлі-продажу автомобіля №23217 та 23217/1, відповідно до умов яких, продавець зобов'язався замовити, доставити і передати у власність покупця автомобілі марки Skoda у кількості 2 шт., а покупець –прийняти та оплатити поставлений товар.

На підставі видаткової накладної № АЛ-0000325 від 2 жовтня 2003 року представник відповідача за довіреністю ЯЖЦ №753996 від 12.09.2003 отримав від позивача автомобілі: 1)Oktavia Elegance 1/8/110 kw-8711532 вартістю 79 134,17 грн., 2) Skoda Oktavia Elegance 1/8і/110 kw-8711615 вартістю 79 134,17 грн., 3) Skoda Superb Elegance 1/8і/110 kw-9041474 вартістю 118 186,66 грн., всього на суму 331 746 грн.

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних в матеріалах справи платіжних доручень (а.с.52-59 т.1) встановлено, що відповідач не сплатив повну вартість отриманих автомобілів і заборгованість останнього складає 175 246 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій посилались на ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України та виходили з того, що оскільки позивач виконав зобов'язання з поставки автомобілів, а відповідач прийняв виконання без будь-яких застережень, то останній в силу вимог чинного законодавства та загальних засада правозастосування, а саме справедливості, добросовісністі та розумності, зобов'язаний сплатити вартість отриманого товару у повному обсязі.

Відповідно до п.п.4, 9 прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Пунктом 2.1 спірних договорів встановлено, що даний договір вступає в силу з моменту підписання і діє до остаточного виконання зобов'язань сторонами між собою.

За змістом ст. 161 ЦК РСР (чинного на момент укладення договорів) ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Судами встановлено, що відповідач прийняв поставлені позивачем автомобілі, проте не сплатив їх вартість у повному обсязі, що свідчить про неналежне виконання ним взятого на себе зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позову відповідають встановленим обставинам справи, яким надана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Посилання відповідача на те, що спірні договори відповідно до п.2.2 втратили силу, правильно залишені судами поза увагою, з таких підстав.

Пунктом 2.2 договорів встановлено, що даний договір втрачає силу при невиконанні покупцем п.п. 3.2 та 3.3 протягом 3-х банківських днів.

Пунктом 3.2. договорів передбачений обов'язок покупця оплатити товар шляхом внесення 100 % суми договору, на підставі виставленого продавцем рахунку, на розрахунковий рахунок продавця.

Пункт 3.3 спірні договори не містять.

Між тим, згідно п.5.2.1 продавець має право анулювати замовлення покупця при невиконанні ним п.п. 3.1, 3.2 договору.

Таким чином, системний аналіз вказаних пунктів договору вказує на те, що за своєю правовою природою п.2.2 спірних договорів є гарантією прав продавця та умовою при наявності якої продавець може анулювати замовлення покупця.

Тому, невиконання відповідачем п.3.2 договору, за встановлених судом обставин, не є підставою для припинення договірних відносин сторін та не звільняє відповідача від обов'язку оплатити вартість отриманих ним автомобілів.

Обов'язок покупця оплатити куплене ним майно передбачений також ст.ст. 224, 232 ЦК УРСР (чинного на момент укладення договорів).

Враховуючи викладене та ту обставину, що відповідач прийняв виконання та частково сплатив вартість поставлених автомобілів, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про безпідставність посилань відповідача на відсутність договірних відносин сторін.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідні зміни до спірних договорів мали вноситись у письмовій формі не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст.207 ЦК України та ст. 181 ГК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Суди попередніх інстанцій правильно вважали такими документами видаткову накладну №АЛ 0000325 від 2.10.2003 та платіжні доручення відповідача (а.с. 52-59 т.1) про перерахування коштів позивачу з призначенням платежу за автомобілі Шкода згідно рахунку №2301 від 01.09.2003.

Інші доводи касаційної скарги про порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України.

Постанова у справі винесена з дотриманням норм процесуального законодавства щодо повного та всебічного дослідження обставин справи та належної оцінки доказів, є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державного підприємства "Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів у Закарпатській області" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 3 вересня 2008 року у справі № 3/138 залишити без змін.

Головуючий: Дунаєвська Н.Г.

Судді: Волік І.М.

Мележик Н.І.