КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2008                                                                                           № 05-6-22/898

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Іваненко Я.Л.

суддів:           Скрипці І.М.

Пантелієнка В.О.

при секретарі:           Семеник Т.В.

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прип"ятський спеціальний прокурор

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.09.2008

у справі № 05-6-22/898

за позовом                               Прип"ятський спеціальний прокурор

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Стримлайн"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2008 року у справі № 05-6-22/898 відмовлено у прийнятті позовної заяви Прип’ятського спеціального прокурора в інтересах держави в особі Державного департаменту України – Адміністрації зони відчуження і зони безумовного (обов’язкового) відселення та Державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного (обов’язкового) відселення “Чорнобильсервіс” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Стримлайн” про стягнення боргу на підставі п. 1 ч. 1 ст.62 ГПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Прип’ятський спеціальний прокурор звернувся з апеляційним поданням до Київського апеляційного господарського суду, в якому просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.09.2008 року та направити справу на розгляд до місцевого господарського суду. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що Прип'ятська спеціальна прокуратура, звертаючись з позовом до господарського суду в інтересах держави в особі Державного департаменту - Адміністрації зони відчуження і ДП “Чорнобильсервіс”, керуючись рішенням Конституційного суду України від 08.04.99 № З-рп/99, пунктом 5 ст. 121 Конституції України, вимогами ст. 2 ГПК України, Закону України "Про Загальнодержавну програму подолання наслідків Чорнобильської катастрофи на 2006-2010 роки", та пунктом 3 наказу Генерального прокурора України від 19.09.05 № 3 гн, де визначено, що пріоритетним напрямом діяльності органів прокуратури є нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань суб'єктами прокурорського нагляду, особливо з питань додержання законів, спрямованих на захист економічних інтересів держави, збереженні державного майна, недопущенню банкрутства суб'єктів господарювання державного сектору економіки, вважає, що інтереси держави у даному випадку повністю збігаються з інтересами державного підприємства, і неналежне виконання Відповідачем зобов'язань за угодою купівлі-продажу призвело до порушення матеріальних, економічних інтересів держави, яке полягає у тому, що на даний момент ДП “Чорнобильсервіс”, здійснюючи діяльність по виконанню "Комплексної програми щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи у зоні відчуження...", затвердженої МНС України, яке відповідно до вимог бюджетного законодавства є головним розпорядником бюджетних коштів, не зможе виконувати вказану програму, оскільки спричинення Відповідачем непостачанням товару збитків ставить у скрутне становище ДП “Чорнобильсервіс”, що в свою чергу, може в подальшому призупинити його діяльність.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2008 року апеляційне подання було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.11.2008 року о 10:50 год.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/3/632 від 12.11.2008 року склад колегії суддів: головуючий суддя: Гарник Л.Л., судді: Іваненко Я.Л., Пантелієнко В.О. було змінено на склад колегії суддів: головуючий суддя: Іваненко Я.Л., судді: Пантелієнко В.О., Скрипка І.М.

В судове засідання 13.11.2008 року позивач 1 та відповідач не з’явились та відзивів на апеляційне подання суду не надали.

В судовому засіданні представник позивача 2 підтримав вимоги, викладені в апеляційному поданні.

Розглянувши доводи апеляційного подання, заслухавши пояснення повноважного представника прокуратури та представника позивача 2, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що подання підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з наступних підстав:

Прип'ятський спеціальний прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державного департаменту України – Адміністрації зони відчуження і зони безумовного (обов’язкового) відселення та Державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного (обов’язкового) відселення “Чорнобильсервіс” про стягнення з ТОВ “Стримлайн” 49 848 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2008 року у прийнятті позовної заяви було відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України. Ухвала мотивована тим, що неналежне виконання відповідачем зобов'язань за угодою купівлі-продажу, яке призвело до порушення матеріальних, економічних інтересів держави, а спричинення відповідачем непостачанням товару збитків ставить у скрутне становище ДП “Чорнобильсервіс”, не може свідчити про звернення прокурора до суду саме в інтересах держави. Спірні правовідносини виникли лише між ДП “Чорнобильсервіс” та ТОВ “Стримлайн” за домовленістю з приводу купівлі-продажу акумуляторної батареї АКБ-6СТ-90 в кількості 5 штук та АКБ-6СТ-190 в кількості 33 штуки. Вказані відносини за правовою природою є господарськими, і в межах цих відносин ДП “Чорнобильсервіс” не здійснює владних, управлінських функцій по відношенню до ТОВ “Стримлайн”, вказані особи в зазначених відносинах є рівноправними та незалежними одна від одної.

Також суд першої інстанції зазначає, що в позовній заяві прокурор не обґрунтував які функції держави, як орган державної влади, здійснює ДП “Чорнобильсервіс” у господарських відносинах між останнім та ТОВ “Стримлайн”.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційне, касаційне подання, подання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 2 ГПК господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною 3 згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”, зазначеним у ч. 2 ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Для вирішення справи суттєвим вбачається з'ясування поняття “інтереси держави”. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності.

Із врахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Втім, судом першої інстанції не взято до уваги те, що Прип'ятська спеціальна прокуратура, звертаючись з позовом до господарського суду в інтересах держави в особі Державного департаменту - Адміністрації зони відчуження і ДП "Чорнобильсервіс", керуючись рішенням Конституційного суду України від 08.04.99 № З-рп/99, пунктом 5 ст. 121 Конституції України, вимогами ст. 2 ГПК України, Закону України “Про Загальнодержавну програму подолання наслідків Чорнобильської катастрофи на 2006-2010 роки”, та пунктом 3 наказу Генерального прокурора України від 19.09.05 № 3 гн, де визначено, що пріоритетним напрямом діяльності органів прокуратури є нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань суб'єктами прокурорського нагляду, особливо з питань додержання законів, спрямованих на захист економічних інтересів держави, збереженні державного майна, недопущенню банкрутства суб'єктів господарювання державного сектору економіки, вважає, що інтереси держави у даному випадку повністю збігаються з інтересами державного підприємства, і неналежне виконання відповідачем зобов'язань за угодою купівлі-продажу призвело до порушення матеріальних, економічних інтересів держави, яке полягає у тому, що на даний момент ДП “Чорнобильсервіс”, здійснюючи діяльність по виконанню "Комплексної програми щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи у зоні відчуження...", затвердженої МНС України, яке відповідно до вимог бюджетного законодавства є головним розпорядником бюджетних коштів, не зможе виконувати вказану програму, оскільки спричинення відповідачем непостачанням товару збитків ставить у скрутне становище ДП “Чорнобильсервіс”, що в свою чергу, може в подальшому призупинити його діяльність. В позовній заяві прокурора вказано, що ДП “Чорнобильсервіс” засноване відповідно до наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 212 від 29.08.1997 року, та згідно довідки про включення до ЄДРПО № 0042/2008 від 15.01.2008 року є державним підприємством загальнодержавної власності. Загальне керівництво і фінансування його діяльності здійснює Державний департамент України – Адміністрація зони відчуження і зони безумовного (обов’язкового) відселення , який є урядовим органом державного управління і діє у складі МНС.

Натомість, відмовляючи Прип’ятському спеціальному прокурору, що звернувся в інтересах держави в особі Державного департаменту України – Адміністрації зони відчуження і зони безумовного (обов’язкового) відселення та ДП “Чорнобильсервіс” з позовом до ТОВ “Стримлайн” про стягнення боргу в сумі 49 848 грн. в прийнятті позовної заяви, Господарський суд міста Києва послався на п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, оскільки заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що заява не підлягає розгляду в господарських судах України, якщо її подано з порушенням правил підвідомчості справ господарським судам, встановлених у статті 12 ГПК України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з доводами Прип’ятського спеціального прокурора, викладеними в апеляційному поданні, та вважає, що Господарським судом міста Києва безпідставно та необґрунтовано відмовлено в прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч. 1 ст.62 ГПК України, чим порушено норми процесуального права.

Тому, колегія суддів задовольняє апеляційне подання та скасовує ухвалу суду першої інстанції.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційне подання Прип’ятського спеціального прокурора на ухвалуГосподарського суду міста Києва 25.09.2008 року у справі № 05-6-22/898 задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва 25.09.2008 року у справі № 05-6-22/898 скасувати.

3.Справу № 05-6-22/898 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Іваненко Я.Л.

Судді                                                                                          Скрипка І.М.

Пантелієнко В.О.

18.11.08 (відправлено)