ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
П О С Т А Н О В А

26.02.2008
Справа №22/26

м. Полтава

за
позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 вул.. АДРЕСА_1

до
Полтавського обласного управління у справах захисту прав споживачів,
вул.. Пушкіна, 16, м. Полтава, 36011

про
визнання недійсною Постанови №14 від 11.01.2008 р. про накладення
стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів»

Суддя
Іваницький О.Т.

Секретар
судового засідання - Пістряк М.С.

Представники:

від
позивача:  ОСОБА_1

від
відповідача:  Кривень Л.П. , довіреність вих. №553 від
22.02.2008 р.

Суть
спору: Розглядається
позов про визнання недійсною Постанови №14 від 11.01.2008 р. Полтавського
обласного управління у справах захисту прав споживачів про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою
голови господарського суду Полтавської області Ціленка В.А. від 25.02.2008р.
склад суду було змінено в зв'язку з перебуванням на лікарняному судді
Георгієвського В.Д. і справа передана на розгляд судді Іваницькому О.Т.

Суддя
Іваницький О.Т. в порядку статті 26 КАС України прийняв справу до свого
провадження і розглянув її по суті.

В
судовому засіданні 26.02.2008р. було оголошено перерву до 13.30 - 26.02.2008р.

Після
оголошеної перерви в судовому засіданні та з'ясування всіх обставин і перевірки
їх доказами головуючий у судовому засіданні надав можливість сторонам дати
додаткові пояснення чи надати додаткові докази. Додаткові пояснення чи докази у
сторін відсутні. Суд постановив ухвалу про закінчення з'ясування обставин у
справі та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів, в яких: позивач
підтримує свої вимоги та просить задовольнити позов, а відповідач - заперечує
проти заявленого позову і просить суд відмовити в його задоволенні.

По
завершенні судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати, по виходу з якої
за згодою сторін оголосив вступну і резолютивну частини постанови.

Представник
позивача на задоволенні заявленого позову в ході судового розгляду наполягає,
посилаючись на неправомірність винесеної спірної постанови, в зв'язку з чим
просить суд визнати її недійсною.

Відповідач
проти позову заперечує з мотивів, викладених у запереченнях на позовну заяву,
посилаючись на  правомірність
винесення  спірної постанови.

Дослідивши
і оцінивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін,
суд встановив, що 13 жовтня 2007 року в приміщенні  магазину «Комп'ютери», розташованого  за адресою: м. Полтава, вул. Сапіго, 1, к.55
спеціалістом Полтавського обласного управління
у справах захисту прав споживачів ОСОБА_2 (далі - відповідач) проведено
перевірку стану дотримання законодавства про захист прав споживачів суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 яка мешкає за аАДРЕСА_1
(далі - позивач), за наслідками якої складений акт № 001529 від 19 жовтня 2007
року, на підставі якого постановами № 761 від 13.11.2007 року та № 14 від
11.01.2008 року накладено штрафи у сумі 170 гривень та 2 214 гривень.

В результаті вказаної перевірки
відповідачем встановлено порушення вимог ст. 15 Закону України «Про захист прав
споживачів», п.п. 10,21 Правил торговельного обслуговування населення,
затверджених постановою КМУ від 15.06.2006 року №  833 та ін., що виразилось у відсутності книги
відгуків та пропозицій, адреси та номерів телефонів органів, що забезпечують
захист прав споживачів; недообладнаності куточка споживача,  відсутності необхідної, доступної,
достовірної і своєчасної інформації про товар, а саме: відсутня інформація про
найменування підприємства виробника та його адреси.

Окрім цього, посадовими особами
відповідача в акті перевірки зазначено про запрошення позивача до Полтавського
обласного управління у справах захисту прав
споживачів для розгляду справи 30 жовтня 2007 року та вирішення питання
про накладення штрафу.

В результаті розгляду матеріалів
справи на підставі протоколу № 001496 та акту перевірки від 19.10.2007 року
винесено постанову № 761 від 13.11.2007 року (копія в матеріалах справи), якою
до позивача застосовано штраф у розмірі 170 гривень (згідно з ч1. ст. 155
Кодексу України про адміністративні правопорушення).

На виконання постанови № 761 від
13.11.2007 року позивачем було перераховано до державного бюджету 170 гривень,
що підтверджується квитанцією № К99/Т/39 від 29 листопада 2007 року (копія в
матеріалах справи).

14.01.2008 року позивачем отримано
Постанову № 14 від 11.01.2008 року (копія в матеріалах справи), якою на
підставі того ж акту перевірки № 001529 від 19 жовтня 2007 року до  позивача застосовано штраф у розмірі 2214
гривень.

Позивач
вважає, що вищезазначена Постанова прийнята з порушенням чинного законодавства
України, внаслідок чого просить суд її визнати недійсною виходячи з наступного.

Постановою № 14 від 11.01.2008 року
Полтавського обласного управління у справах захисту прав споживачів
(відповідача) до позивача застосовані штрафні санкції за  реалізацію товару без необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації відповідно до ст.ст. 23,26 Закону України
«Про захист прав  споживачів» у розмірі
2214 грн.

Проте, в оспорюваній  постанові не вказано відповідно до якої саме
норми статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з вимогами вищеназваної статті
15 Закону України «Про захист прав споживачів» (перелік інформації на товар,
яка повинна представлятися споживачеві) відповідач в акті перевірки від
19.10.2007 року і оскаржуваній постанові зазначив, яка саме інформація на товар
була відсутня в магазині позивача, але не вказав, в яких саме документах була
відсутня необхідна інформація.

Пунктом
7 статті 23 Закону України  «Про захист
прав споживачів» передбачено
відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти
неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону
суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, -
у розмірі п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивач є суб'єктом підприємницької
діяльності  - фізичною особою, що
підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця
№ 791755 від 11.01.2005 року (копія в матеріалах справи).

Відповідно до Указу Президента
України від 28.06.1999 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку й
звітності суб'єктів малого підприємництва» позивач здійснює підприємницьку
діяльність по єдиному податку, що
підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку від 01.12.2005
року (копія в матеріалах справи).

Тобто
позивач є суб'єктом господарської діяльності, що не веде обов'язковий
облік доходів і витрат (крім обсягів виручки від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) відповідно до пункту 6 Інформаційного листа від 24.10.2001р.
№1-221/6346 Державного комітету з питань регуляторної політики та
підприємництва Щодо застосування окремих норм Указу Президента України від
03.07.98р. №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» (у
редакції Указу від 28.06.99р. №746/99).

На
момент проведення перевірки 19.10.2007р. позивач надав представнику відповідача
витребувані ним документи, а саме: книгу скарг і пропозицій, інформацію про
органи, що забезпечують захист прав споживачів та інформацію про виробника
товарів, які знаходяться на реалізації у магазині позивача (документи в
матеріалах справи).

Відповідно до пункту 4 Положення про
накладення  та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист прав споживачів, що затверджене постановою
КМУ від 17.08.2002 року № 117, яким передбачено, що питання про накладення
штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарської діяльності.
У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли
незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарської діяльності про
місце і час  розгляду справи від нього не
надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що
питання про накладення штрафу у розмірі 2214 гривень, застосування якого
передбачено оскаржуваною постановою, розглядалося відповідачем без участі
позивача.

Посилання
відповідача на те, що 28.12.2007р. позивач був повідомлений про засідання
адміністративної комісії 11.01.2008р.
про що свідчить копія запрошення та відмітка в журналі реєстрації
вихідної кореспонденції від різних організацій за 2007 рік не відповідає
дійсності, оскільки суду не надані належні докази про відправлення цього
запрошення відповідачу згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. N 1155
- рекомендованим з описом, цінним з описом або з повідомленням про вручення.

Статтею
8 Указу Президента України "Про деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності" встановлено, що нормативно-правові акти
контролюючих органів, які регламентують порядок проведення перевірок суб'єктів
підприємницької діяльності, погоджуються з Державним комітетом України з питань
регуляторної політики та підприємництва.

Відповідно
до пункту 2 Порядку проведення державної реєстрації нормативно-правових актів у
Міністерстві юстиції України та включення їх до Єдиного державного реєстру
нормативно-правових актів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України
від 25.11.2002 N 102/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України
25.11.2002 за N 915/7203, на державну реєстрацію подаються акти, що містять
правові норми (правила поведінки), розраховані на невизначене коло осіб,
підприємств, установ, організацій і неодноразове застосування, незалежно від
строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в
них містяться.

Отже,
законодавством передбачено право органів виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів на проведення перевірок суб'єктів господарювання, але порядок
проведення таких перевірок не встановлений, існує лише наказ Державного
комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 08.02.2000 N
105 "Про упорядкування перевірок суб'єктів підприємницької діяльності
державними органами у справах захисту прав споживачів", який не
зареєстрований в Міністерстві юстиції України та не погоджувався з
Держпідприємництвом України.

Відповідно
до цього наказу позапланові перевірки діяльності господарюючих суб'єктів
проводяться виключно на підставі отриманих від споживачів скарг про порушення
законодавства про захист прав споживачів.

Державні
органи у справах захисту прав споживачів планові перевірки дотримання
суб'єктами підприємницької діяльності законодавства про захист прав споживачів
здійсняють не частіше одного разу на календарний рік.

Відповідачем
не подано плану перевірок на 2007 рік, скарги споживача, на підставі якої проводилась
перевірка позивача, а також посвідчення особи відповідача на здійснення
перевірки.

Крім
того, відповідачем не подано направлення на право проведення перевірки, акту
перевірки, на підставі яких прийнята оспорювана Постанова №14 від 11.01.2008 р.

Надані
документи, а саме: направлення №591 на право проведення перевірки від
19.10.2007 р., акт №001529 перевірки дотримання законодавства про захист прав
споживачів від 19.10.2007 р. були підставою для накладення адміністративного
стягнення в галузі захисту прав споживачів №761 від 13.11.2007р. в сумі 170,00
грн. Зазначена сума штрафу, як зазначалось вище, сплачена позивачем
29.11.2007р. квитанцією №К99/Т/39.

Таким чином, до позивача безпідставно
та необґрунтовано двічі застосовано відповідальність у вигляді штрафу, що є
порушенням положення статті 61 Конституції України, що передбачає виключення
можливості  подвійного притягнення до
відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Отже, зазначене вище свідчить про
відсутність правових підстав у відповідача для винесення оскаржуваної постанови
та застосування штрафу у розмірі 2214 гривень до позивача - приватного
підприємця - фізичної особи ОСОБА_1

Крім
того, з направлення №591 на право проведення перевірки від 19.10.2007р.
вбачається, що воно підписане не посадовою особою - начальником управління, а
саме: підпис ОСОБА_3на вказаному дорученні та Постанові про накладення
адміністративного стягнення в галузі захисту прав споживачів №761 від
13.11.2007р.  не є ідентичним з
підписомОСОБА_3., проставлений нею на Постанові про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №14 від
11.01.2008р.

Позивач
у відповідності до вимог статей 69-71,79 Кодексу адміністративного судочинства
України надав належні докази, які досліджені в судовому засіданні,  і довів ті обставини, на які він посилався в
обґрунтування своїх вимог.

Відповідач
у відповідності до вимог статей 69-71,79 Кодексу адміністративного судочинства
України не довів правомірність свого рішення (документи у матеріалах справи) та
безпідставність вимог позивача.

Суд
на підставі вищенаведеного, оцінивши докази, які є в матеріалах справи,
приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, належним чином
доведені, тому підлягають задоволенню повністю, а саме: визнати недійсною з
моменту винесення Постанову №14 від 11.01.2008 р. Полтавського обласного
управління у справах захисту прав споживачів про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

На
підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 2, 4-12, 23, 47-51, 56, 62-63,
69-71, 79, 86-87, 151-154, 158-163, 167 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні
положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1.
Позовні вимоги задовольнити.

2.
Визнати недійсною з моменту винесення Постанову №14 від 11.01.2008 р.
Полтавського обласного управління у справах захисту прав споживачів про
накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

3.
Стягнути з Державного бюджету України (р/р 0002, КБК: 22090200, Банк:
ГУДКУ у Полтавській області м. Полтава МФО: 831019 ЗКПО: 34698804 на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі
3 грн. 40 коп.

Після
набрання цією постановою законної сили, у разі надходження від позивача заяви
на видачу виконавчого листа, видати виконавчий лист.

Повний
текст постанови складено 06.03.2008 р.

Суддя
Іваницький О.Т.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова
може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява
про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.