ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2008 р. Справа № 59/103-08

вх. № 4984/4-59

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом Комунального підприємства "Міський інформаційний центр", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евросеть ВСК", м. Харків

про стягнення 1235,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1235,30грн., за період з 24.07.2007р. по 30.08.2007р., згідно договору №2480 від 26.04.2008р. про надання у користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій. Cуд визнав позовні вимоги такими, що відповідають вимогам ст. ст. 15, 16, 22, 526, 623, 624, 625, 627, 628, 629, 1166 ЦК України, статей 1, 2, 6, 12, 54, 56 Господарського процесуального кодексу України, достатніми для прийняття до розгляду і порушення провадження у справі

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи судом повідомлений належним чином. Ухвали суду від 23 липня 2008р. та 18 серпня 2008р. виконав не в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи судом повідомлений належним чином. Ухвали суду від 09 липня 2008р., 23 липня 2008р. та 18 серпня 2008р. не виконав, витребувані судом документи не надав у судове засідання . Згідно відмітки на поштовому повідомленні відповідач особисто отримав ухвалу суду 08.07.2007р.

Ухвалами від 09 липня 2008р., 23 липня 2008р. та 18 серпня 2008р. суд попередив сторони про те, що у разі неявки сторони в судове засідання суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне:

Між позивачем та відповідачем 26.04.2008р. укладено договір №2480 про надання у користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій.

Відповідно до умов договору №2480 про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій від 26 квітня вересня 2007р. позивач свої обов'язки виконав повністю, відповідач фактично користувався місцем за адресою: м.Харків, вул. Клочківська, 16-А- Бурсацький спуск в період з 24.07.2007р. по 30.08.2007р., що підтверджується актом прийому - передачі місць від 26 квітня 2007р. (а.с.14), який підписаний обома сторонами. Відповідно до п. 4.1 розмір плати за користування всіма місцями, які надані в користування за цим договором складає 839,79грн. (без ПДВ) на місяць, ПДВ-20% складає 167,96грн., загальний розмір плати ( з ПДВ) складає 1007,75грн.; п.4.5 передбачено внесення плати за користування місцями здійснюється авансом до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата. На адресу відповідача надсилалось повідомлення про сплату заборгованості за №3965 від 27.08.2007р. (а.с. 18), але воно залишилось без відповіді. Відповідач оплату коштів за розташування спеціальних конструкцій не здійснив.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з такого.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд вважає, що своїми діями відповідач порушив умови договору та вимоги ст. 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідачем доказів, які б спростовували такі висновки суду не надано.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, Комунального підприємства "Міський інформаційний центр", м.Харків щодо стягнення з відповідача "Евросеть ВСК", м. Харків заборгованості за фактичне користування місцем за адресою: м.Харків, вул.Клочківська, 16-А - Бурсацький спуск, за період з 24.07.2007р. по 30.08.2007р. у розмірі 1235,30 грн. підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, ст. ст. 82-85, ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Евросеть ВСК" ( 61002 м.Харків, вул. Мироносицька ,10, р/р 8001, в ЗАТ "Альфа-Банк", , МФО 300346 на користь Комунального підприємства "Міський інформаційний центр", ( 61166 м.Харків, пр-кт Леніна,38 оф.618, р/р 375 в АКБ "Золоті ворота" м.Харків, МФО 351931, ) - заборгованість у розмірі 1235,30 грн., державного мита 102грн. та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної.

Суддя