ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 35/413

15.10.08

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Гідросила»

до Державної адміністрації залізничного транспорту України

«Укрзалізниця»Головне комерційне управління

про стягнення 5 338,10 грн.

Суддя М.Є. Літвінова

Представники:

від позивача: Депутатов В.В. –предст. за довір.

від відповідача: Астрюхін К.А. –предст. за довір.

Рішення прийняте 15.10.2008р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеними в судовому засіданні перервами з 08.09.2008р. по 17.09.2008р., з 17.09.2008р. по 06.10.2008р., з 06.10.2008р. по 15.10.2008р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Гідросила»до Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця»Головне комерційне управління про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в розмірі 5 338,10 грн. та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2008р. було порушено провадження у справі № 35/413, розгляд справи призначено на 08.09.2008р.

В судовому засіданні 08.09.2008р. представником позивача були надані документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/413 від 18.08.2008р.

В судовому засіданні 08.09.2008р. представником відповідача були надані документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/413 від 18.08.2008р.

В судовому засіданні 08.09.2008р. представник позивача підтримав позов та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні останнього повністю.

В судовому засіданні 08.09.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 17.09.2008р.

В судовому засіданні 17.09.2008р. представником позивача були надані документи до матеріалів справи.

В судовому засіданні 17.09.2008р. представником відповідача були надані документи до матеріалів справи та для огляду суду.

В судовому засіданні 17.09.2008р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 06.10.2008р.

В судовому засіданні 06.10.2008р. представником відповідача були надані документи до матеріалів справи та для огляду суду.

В судовому засіданні 06.10.2008р. судом було повідомлено сторонам про закінчення розгляду справи по суті та оголошено перерву до 15.10.2008р. для дослідження матеріалів справи, прийняття рішення та виготовлення повного тексту останнього.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2004 року між Знам’янською дирекцією залізничних перевезень Одеської залізниці (надалі відповідач) та Відкритим акціонерним товариством «Гідросила»(надалі позивач) було укладено Договір № 310358 про організацію перевезень, проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (надалі Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1.) предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

06 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Оскольський електрометалургійний комбінат»(продавець) та Відкритим акціонерним товариством «Гідросила»(покупець) було укладено контракт № МС-ГДС-2007 щодо поставки продукції –прутків стальних.

У відповідності до транспортної накладної АВ 771583, рахунку –фактури № 95410 від 18.07.2007р. (копії в матеріалах справи), 19 липня 2007 року продукція вагою 61,190 т на загальну суму 1 332 718,20 російських рублів (263 358,44 грн.) була направлена продавцем покупцю залізничним транспортом (вагон № 66446766). Станція відправлення –ст. Котел Ю.В. 438603.

23 липня 2007 року вагон № 66446766 прибув на станцію Знам’янка 410006 Одеської залізниці, де було виявлено порушення цілісності упаковки вантажу.

24 липня 2007 року було проведено перевірку маси вантажу, під час якої була виявлена нестача продукції в кількості 6140 кг., про що було складено комерційни          й акт Б № 043706/612/12 (копія в матеріалах справи).

З огляду на зазначене, сума збитків понесених позивачем склала 26 426,23 грн.

Крім того, за митне оформлення товару, який був відвантажений ВАТ «Оскольський металургійний комбінат», позивачем було сплачено 526,72 грн. митного збору та 52 671,69 грн. податку на додану вартість.

З огляду на зазначене, на думку позивача, враховуючи, що вартість товару, якого не вистачає становить 26 246,23 грн., збитки, які зазнав позивач, сплативши ПДВ та збір за митне оформлення, складають 5 338,10 грн.

У зв’язку з цим, позивач звернувся до відповідача шляхом направлення останньому претензії № 06-1/5-1993 від 10.08.2007р. (копія в матеріалах справи) з вимогою відшкодувати завдані збитки в загальній сумі 31 764,33 грн.

Листом № ЦМ ЦРЖМ –32/07 від 08.02.2008р. відповідач частково задовольнив вказану претензію, а саме визнав обґрунтованою вимогу щодо сплати 26 426,23 грн. збитків, що були понесені у зв’язку з нестачею товару. В частині повернення митних платежів та ПДВ позивачу було відмовлено.

24 березня 2008 року (вих. № 04-4/5-927) позивачем на адресу відповідача було направлено доповнення до претензії від 10.08.2007р. № 06-1/5-1993 з вимогою відшкодувати збитки по сплаті митного збору та ПДВ в розмірі 5 338,10 грн.

Листом № ЦМ-ЦРЖМ-32/07 відповідачем було відмовлено позивачу в задоволенні вимоги щодо відшкодування збитків в сумі 5 338,10 грн.

Відповідач проти позову заперечував. У відзиві на позов зазначив, що у відповідності до ВМД митні платежі було сплачено з урахуванням недостачі вантажу (55260 кг.). Стосовно повернення ПДВ –вимоги не підтверджені документально, а саме в рахунку –фактурі сплату ПДВ не зазначено.

Позивач в письмових поясненнях зазначив, що обов’язковість сплати митного збору і податку на додану вартість передбачено чинним законодавством України та не потребує додаткового погодження в договорах перевезення.

Сплати митного збору в сумі 526,72 грн. підтверджується вантажною митною декларацією (графи 47 «Нарахування мита та митних платежів, «В»та «С»).

Сплата податку на додану вартість в сумі 52 671,69 грн. підтверджується вантажною митною декларацією (графи 47 «Нарахування мита та митних платежів, «В»та «С»), декларацією з ПДВ за серпень 2007 року з довідками –розшифровками до рядків 6, 19.2. до цієї декларації та векселем АА № 0197755.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до § 3 ст. 25 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, витрати та збитки відправників та отримувачів, які не випливають з договору перевезення, не підлягають відшкодуванню залізницею.

Відповідно до ст. 114. Постанови Кабінету Міністрів України, від 06.04.1998, № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України", залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж.

Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Витрати і збитки, не передбачені договором перевезення і цим Статутом, не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до п. 3 ст. 314 Господарського кодексу України, за шкоду заподяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає:

у разі втрати або нестачі вантажу –в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає;

у разі пошкодження вантажу –в розмірі суми, на яку зменшилися його вартість;

у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Отже, наведені норми закону встановлюють обмежену матеріальну відповідальність перевізника.

При розгляді справи, судом було встановлено, що при поставці товару, була виявлена нестача останнього, в кількості 6140 кг на суму 26 426,23 грн., що було відображено у комерційному акті Б №043706/612/12.

Як вбачається з митної декларації № 901000002/7/004648 від 06.08.2007р. вага брутто товару, що був отриманий позивачем становить 55 260 кг (графа 35 Декларації).

Позивачем було сплачено митний збір в сумі 526,72 грн. та податок на додану вартість в сумі 52 671,69 грн.

Таким чином, позивачем було сплачено вищевказані платежі, розмір яких вираховувався з урахуванням недостачі вантажу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не були надані суду докази на підтвердження викладеного в позові.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 5 338,10 грн. є необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя М.Є. Літвінова