ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

04.08.08            Справа № 20/091-08

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Васильківської районної спілки споживчих товариств

до            виконавчого комітету Калинівської селищної ради Васильківського району

Київської області, смт. Калинівка

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.          Київська обласна спілка споживчих товариств

2.          Київська регіональна спілка споживчої кооперації

3.          Васильківський ринок Київської облспоживспілки

про скасування рішення Калинівської селищної ради № 92 від 27.07.2000 р.

секретар судового засідання Павленко О.Є.

за участю представників:

від позивача: Іванченко П.І. - довір. від 03.07.2008р., Гунькіна Т.Д. - довір.від 03.07.2008р.

від відповідача: Мочарський Б.А., довір. № 21/02-22 від 14.01.2008 р.

від третіх осіб: Ситенок О.Д., довір. № 01-352 від 28.07.2008 р., довір. № 01-466 від 11.10.2007 р.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області з позовною заявою звернулася Васильківська районна спілка споживчих товариств (далі за текстом –позивач) до виконавчого комітету Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області (далі –відповідач) про скасування рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради № 92 від 27.07.2000 р. «Про оформлення права власності на приміщення м'ясного павільйону в селищі Калинівка».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено вимог чинного на той час законодавства, зокрема, п. 4.1. Інструкції “Про порядок державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб”, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 р. за № 121, оскільки винесення відповідачем спірного рішення № 92 від 27.07.2000 р. про оформлення права власності на об’єкт нерухомості на користь Київської облспоживспілки здійснено за відсутності в останньої документів, які підтверджують її право власності на об’єкт нерухомого майна, а саме павільйон «Тернопіль», що знаходиться в смт. Калинівка по вул. Леніна, 33-б, оскільки його будівництво здійснювалося господарським способом за рахунок коштів Васильківської райспоживспілки у 1989 році.

Згідно наказу Міністерства торгівлі УРСР від 22.04.1987 р. №134 «Про засоби по покращенню роботи ринків», постанови Укоопспілки № 126 від 20.04.1987 р. і рішення Облвиконкому № 143 від 05.05.1987 р. колгоспні ринки, в тому числі - Васильківський, були передані із системи Міністерства торгівлі у відання організацій споживчої кооперації безкоштовно згідно акту прийому-передачі від 23.07.1987 р.

У 1988 р. на виконання постанови правління Київської облспоживспілки від 05.02.1988 р. №13 згідно акту приймання-передачі від 23.02.1988 р. Васильківський ринок було передано безкоштовно до Васильківської райспоживспілки.

У 1989 році Васильківська райспоживспілка розпочала будівництво з/збірного павільйону «Тернопіль»на колгоспному ринку смт. Калинівка, і в грудні 1989 р. павільйон було здано в експлуатацію, у зв’язку з чим позивач вважає, що спірним рішенням відповідача № 92 від 27.07.2000 р. порушено його право власності.

Відповідач у справі згідно з відзивом від 03.07.2008 р. № 174/02-22 позов визнав, та відзначив, що спірне рішення від 27.07.2000 р. про оформлення права власності на приміщення м’ясного павільйону «Тернопіль»в смт. Калинівка на ім’я Київської облспоживспілки приймалось на підставі акту прийому-передачі від 24.06.1987 р. та з порушенням Інструкції «Про порядок державної реєстрації права власності»від 09.06.1998 р. №121. Оскільки, відповідно до зазначеної Інструкції, підставою для визнання виконкомом права власності може служити акт приймання-передачі з балансу на баланс конкретного об’єкту, а на момент 24.06.1987 р. спірного м’ясного павільйону ще не існувало, отже і не могло існувати акту приймання-передачі вказаного об’єкту з балансу будь-кого (в тому числі на баланс Київської облспоживспілки).

При цьому відповідачем зазначено про відсутність у виконкому Калинівської селищної ради відомостей про те, що саме передавалося і приймалося за актом, вказаним у спірному рішенні, оскільки даного акту в архівах не знайдено.

Київська облспоживспілка (далі - третя особа 1) подала до суду відзив на позовну заяву від 21.07.2008 р. в якому, зокрема, зазначено, що оспорюваним рішенням відповідача № 92 від 27.07.2000 р. не порушено право власності позивача тому, що позивачем не доведено, що у 2000 році останній був власником спірного майна, як і не доведено, що будівництво м’ясного павільйону відбувалося позивачем чи за його кошти.

Окрім того, третя особа 1 вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Як зазначає у відзиві на позов облспоживспілка, позивач мав дізнатися про оспорюване рішення ще у липні 2000 р., тобто з моменту його винесення.

Провадження у даній справі було порушене ухвалою господарського суду Київської області від 03.06.2008 р.

Київською облспоживспілкою було подане клопотання від 03.07.2008 р. № 01-299 про залучення до участі у даній справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача Київської регіональної спілки споживчої кооперації та Васильківського ринку Київської регіональної спілки споживчої кооперації, оскільки прийняття рішення у даній справі може суттєво вплинути на їхні права і обов’язки.

Клопотання задоволено судом, ухвалою господарського суду Київської області від 08.07.2008 р. до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Київську регіональну спілку споживчої кооперації та Васильківський ринок Київської регіональної спілки споживчої кооперації.

У судовому засіданні 04.07.2008 р. представником третьої особи 1 було заявлено усне клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Клопотання судом задоволене.

Розгляд справи неодноразово відкладався ухвалами суду. Крім того, в судових засіданнях оголошувалася перерва.

28.07.2008 р. представники сторін та третіх осіб подали суду спільне клопотання про здійснення вирішення спору у більш тривалий строк, ніж встановлений частиною першою статті 69 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання задоволене судом.

У судове засідання 04.08.2008 р. представником Київської облспоживспілки подані додаткові пояснення від 04.08.2008 р., у яких третя особа наполягає на пропуску позивачем строку позовної давності з огляду на вихід позивача зі складу Київської обласної спілки споживчих товариств, у зв’язку з чим даний позов мав подаватися, на думку третьої особи 1, ще у 2002 році.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.05.2008 р. було закрито провадження в адміністративній справі господарського суду Київської області № 384/3А-06 за позовом Васильківської районної спілки споживчих товариств до виконавчого комітету Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Київська обласна спілка споживчих товариств, Фастівське МБТІ, Васильківське МБТІ, Київська регіональна спілка споживчої кооперації, Васильківський ринок Київської облспоживспілки - про скасування рішення Калинівської селищної ради № 92 від 27.07.2000 р.

Ухвала адміністративного суду касаційної інстанції мотивована наявністю у вказаній справі спору про право на майно, у зв’язку з чим Васильківська районна спілка споживчих товариств звернулася у червні 2008 року з позовом у даній господарській справі до господарського суду Київської області.

27.07.2000 року виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області було прийнято рішення № 92 «Про оформлення права власності на приміщення м'ясного павільйону в селищі Калинівка». На зазначений павільйон, що розташований за адресою: смт. Калинівка, вул. Леніна, 33-б, оформлено право власності на ім’я Київської обласної спілки споживчих товариств та доручено Фастівському МБТІ оформити виписку свідоцтва про право власності на вищевказане приміщення.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 26.02.1987 р. № 265 «Про заходи по покращенню роботи колгоспних ринків», Постанови ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 14.04.1987 р. № 124, наказу Мінторгу від 22.04.1987 р. № 134, постанови Укоопспілки від 20.04.1987 р. № 126 та рішення Облвиконкому від 05.05.1987 р. № 143, колгоспні ринки безкоштовно передавались із системи Міністерства торгівлі у відання організацій споживчої кооперації.

Постановою колегії управління торгівлі Київської облспоживспілки від 21.05.1987 р. № 5 «Про передачу обласної об’єднаної дирекції колгоспних ринків»виведено обласну об’єднану дирекцію колгоспних ринків з підпорядкування управління торгівлі облвиконкому та прийнято її в підпорядкування Київської облспоживспілки.

Згідно акту безкоштовного приймання-передачі від 23.07.1987 р. Васильківський ринок передано із відання управління торгівлі Київського облвиконкому до відання Облспоживспілки.

Постановою правління Київської облспоживспілки від 05.02.1988 р. №13 «Про вдосконалення структури ринків» вирішено провести передачу ринків райспоживспілкам та райпо по територіальній приналежності.

На виконання постанови № 13 від 05.02.1988 р. згідно акту приймання-передачі від 23.02.1988 р. Васильківський ринок було безкоштовно передано до Васильківської райспоживспілки –позивача по справі.

Наприкінці 1988 –початку 1989 років позивач розпочав будівництво спірного майна –залізозбірного м’ясного павільйону «Тернопіль»на колгоспному ринку смт. Калинівка.

Як слідує з матеріалів справи і не спростовано учасниками судового розгляду, саме за волевиявленням позивача, за його кошти зведено павільйон «Тернопіль», про що свідчать рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 15.03.1988 р. «Про надання дозволу Васильківській райспоживспілці на будівництво м’ясного павільйону», висновок № 98 по відведенню земельної ділянки під будівництво від 30.06.1988 р., архітектурно-планувальне завдання на розробку техно-робочого проекта будівництва збірного м’ясного павільйону в селищі Калинівка, постанова Правління Васильківської райспоживспілки № 199 від 27.12.1988 р. «Про затвердження кошторису на демонтаж і монтаж павільйону колгоспного ринку в смт. Калинівка»; зведений кошторис на будівництво павільйону по продажу м’яса в смт. Калинівка, затверджений Васильківською райспоживспілкою 23.01.1989 р.; план на будівництво павільйону колгоспного ринку в смт. Калинівка, затверджений Васильківською райспоживспілкою 02.01.1989 р.; накладна № 1 від 25.11.1989 р. на отримання обладнання для торгівлі (павільйон «Тернопіль») - платником та отримувачем якого був зазначений позивач.

20.12.1989 р. позивачем прийнято павільйон «Тернопіль»в експлуатацію, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актом приймання в експлуатацію Державною приймальною комісією закінченого будівництвом (реконструкцією) об’єкту.

Згідно пункту 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/98 від 31.01.2001 р. «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов’язані із здійсненням права власності та його захистом»одним з основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач є власником павільйону «Тернопіль», оскільки ним велось будівництво та фінансування даного павільйону в період з 1988 року по 1989 року і спірним рішенням виконкому Калинівської селищної ради № 92 від 27.07.2000 р. порушено право власності позивача, яке підлягає захисту.

Як зазначено у самому спірному рішенні від 27.07.2000 р. № 92 «Про оформлення права власності на приміщення м'ясного павільйону в селищі Калинівка», воно приймалось на підставі акту прийому-передачі від 24.06.1987 р. Васильківського ринку Київською облспоживспілкою.

Однак вважати таку підставу для оформлення права власності правомірною та обґрунтованою неможливо, зважаючи на те, що Постановою правління Київської облспоживспілки від 05.02.1988 р. № 13 «Про вдосконалення структури ринків»постановлено провести передачу ринків райспоживспілкам та райпо по територіальній приналежності, та на виконання зазначеної постанови № 13 Васильківський ринок передано безкоштовно до Васильківської райспоживспілки, згідно акту приймання-передачі від 23.02.1988 р., а спірний павільйон взагалі побудовано після такої передачі, як і після прийому-передачі Васильківського ринку Київською облспоживспілкою згідно акту від 24.06.1987 р., покладеного в основу прийняття спірного рішення.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції «Про порядок державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 р. (в редакції, чинній на момент винесення спірного рішення), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна.

Зважаючи на те, що рішення відповідача від 27.07.2000 року № 92 про оформлення права власності на спірний м’ясний павільйон винесено на користь Київської облспоживспілки без наявності у останньої документів, які підтверджували б її право власності на даний об’єкт нерухомості, суд вважає доведеним порушення виконавчим комітетом Калинівської селищної ради вимог зазначеного п. 4.1 Інструкції.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі (абз. 1 п.2 Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. № 02-05/35 «Про деякі питання вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів»).

Відповідно до вимог п. 1 статті 55 Закону України «Про власність»власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Крім того, абз. 1 статті 56 того ж Закону передбачено, що жодний державний орган не має права втручатись у здійснення власником, а також особами, переліченими в ст. 48 цього Закону, їх правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження своїм майном або встановлювати не передбачені законодавчими актами України додаткові обов’язки чи обмеження.

Відповідно до абз. 1 статті 57 Закону України «Про власність», якщо в результаті видання акта органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

Таким чином, при ухваленні рішення від 27.07.2000 р. № 92 про оформлення права власності на приміщення м’ясного павільйону «Тернопіль»в смт. Калинівка на ім’я Київської облспоживспілки відповідачем були порушені вимоги ст. ст. 56, 57 Закону України «Про власність».

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що здійснена на виконання розпорядження Київської обладміністрації № 480 від 16.09.1997 р. та постанови Правління Облспоживспілки передача у 1997 році Васильківського ринку згідно акту приймання-передачі від 24.09.1997 р. Київській облспоживспілці може свідчити про вибуття з володіння позивача Васильківського ринку, однак не може розглядатися в якості належного доказу правомірності оформлення права власності на м’ясний павільйон «Тернопіль»за третьою особою 1.

Також судом встановлено, що строк позовної давності для звернення з даним позовом позивачем не пропущений, з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2006 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 51 з проханням винести рішення про визнання права власності на нежиле приміщення збірного павільйону «Тернопіль», розташованого в смт. Калинівка по вул. Залізнична, 11 (Леніна, 33-б), та 04.08.2006 р. отримав відповідь № 149/02-20, в якій вказано, що збірний павільйон «Тернопіль»рахується за Васильківським ринком Київської облспоживспілки.

Доказів того, що позивач був обізнаний про ухвалення спірного рішення, суду не надано. Спірне рішення, як підтвердив відповідач, не було опубліковано в жодному виданні.

Водночас суд не приймає викладене у відзиві на позов посилання третьої особи 1 на те, що позивачеві ніхто не перешкоджав ознайомитися із спірним рішенням, починаючи з моменту прийняття останнього, оскільки позивач вочевидь не був обізнаний як про оформлення Київською олспоживспілкою права власності на належне йому майно, так і про наміри третьої особи 1 щодо оформлення права власності на м’ясний павільйон «Тернопіль».

Відповідно до ст.ст. 6, 71 Цивільного кодексу УРСР, що діяв до 01.01.2004 р., захист цивільних прав здійснювався в установленому законом порядку в межах трирічного строку позовної давності. Перебіг загальної позовної давності починався з дня виникнення права на позов. За загальним правилом, воно виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права.

З 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. В силу приписів ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Окрім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Отже, оскільки позивач дізнався про порушення свого права 04.08.2006 р., то звернувшись з позовом у червні 2008 року, строк не пропустив, і за таких обставин суд дійшов висновку, що строк позовної давності на звернення до суду з позовом Васильківською райспоживспілкою не пропущено.

При цьому судом відхиляється посилання Київської облспоживспілки на те, що позивач мав дізнатись про порушене право з судового рішення у справі господарського суду Київської області № 80/4-04 від 15.04.2004 р., яким Васильківській райспоживспілці було відмовлено у позові про витребування майна Васильківського ринку з чужого незаконного володіння, оскільки з доданої третьою особою 1 до відзиву на позов у даній справі постанови суду апеляційної інстанції не вбачається жодних посилань на належність до предмету спору у справі № 80/4-04 м’ясного павільйону «Тернопіль».

Також суд не приймає до уваги посилання Київської облспоживспілки на п. 4.5 Статуту Київської обласної спілки споживчих товариств, згідно якого взаєморозрахунки між облспоживспілкою та її членом в разі виходу останнього із складу облспоживспілки проводяться в річний термін за підсумками звітного року, як на підставу для визначення моменту для звернення Васильківської райспоживспілки з даним позовом, оскільки вихід позивача зі складу третьої особи 1 не має очевидного зв’язку з предметом даного позову –визнанням недійсним рішення про оформлення права власності на м’ясний павільйон «Тернопіль», і такий зв'язок третьою особою 1 суду не доведений.

З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги правомірними та доведеними матеріалами справи, у зв’язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 257-268 Цивільного кодексу України, статтями 55-57 Закону України «Про власність», статтями 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Васильківської районної спілки споживчих товариств задовольнити.

2. Скасувати рішення виконавчого комітету Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області № 92 від 27.07.2000 р. «Про оформлення права власності на приміщення м'ясного павільйону в селищі Калинівка».

3. Стягнути з виконавчого комітету Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області (08623, Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 31, р/р 062 в АКБ «Правекс-банк», МФО 321983, код 04359873) на користь Васильківської районної спілки споживчих товариств (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 70, р/р 001 в АБ «Київська Русь», МФО 319092, код 01755203) 85 (вісімдесят п’ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                             В.М. Бабкіна