ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.12.08р.

Справа № 9/297-08

За позовом Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз

України" м.Київ

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачаннюта газифікації

"Криворіжгаз", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 4 500 218 грн. 66 коп.

Суддя Подобєд І.М.

При секретарі судового засідання Фуркаленко І.Л.

Представники:

Від позивача – Грищенюк Д.І. - ю/к, довіреність № 2-75 від 08 .07.08р.

Від відповідача – представник не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" звернулося у серпні 2008 року із позовом до ВАТ по ГГ "Криворіжгаз", в якому просить господарський суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 4500218 грн. 66 коп. заборгованості, у тому числі: 2729633,95 грн. основного боргу за протранспортований природний газ протягом 2007 року, 407551,03 грн. пені, 1100030,33 грн. збитків від інфляції, 71928,97 грн. 3 % річних, 191074,38 грн. 7 % штрафу в порядку ст. 231 ГК України. Обґрунтовує свої вимоги наявністю невиконаних відповідачем зобов’язань за договором № 11-1017 від 30.12.03р.

Відповідач позовні вимоги не визнає посилаючись на протиріччя, які є в позовній заяві у розрахунках при визначені обсягів і вартості наданих послуг. Крім того, вважає неправомірним застосування 7 % штрафу та неправомірне нарахування пені, яка підлягає нарахуванню в порядку, встановленому ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України. Вважає, що пеня, нарахована за період з 01.03.07р. по 31.08.07р. за межами позовної давності. Подав заяву про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені.

Строк вирішення спору був продовжений сторонами до 20.12.08р., згідно ст. 69 Господарського процесуального України.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 23.10.08р. до 31.10.08р., згідно ст. 77 Господарського процесуального України.

В судовому засіданні 04.12.08р. за згодою позивача оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та відповідача, який був присутній у попередніх засіданнях, дослідивши надані докази, суд -

встановив:

Між Позивачем –Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Відповідачем –Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Криворіжгаз" був укладений договір на транспортування природного газу №11-1017 від 30.12.03р. зі строком дії до 31.12.04р., за яким Позивач зобов'язався здійснити транспортування природного газу від пунктів прийому-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення –газорозподільчих станцій у обсягах, визначених пп. 2.1–2.2 Договору, а Відповідач зобов'язався оплатити послуги по транспортуванню газу (пункти 1.1 та 2.1 Договору).

Додатковою угодою № 6 від 31.10.06р. сторони пролонгували дію вказаного Договору в частині надання послуг по транспортуванню газу до 31.12.07р., а в частині проведення розрахунків –до 31.01.08р.

Згідно п. 5.1 вказаного Договору, тариф на транспортування 1000 м3 газу по магістральних трубопроводах Позивача встановлений в розмірі 35,25 грн., крім того ПДВ –7,05 грн., всього в розмірі 42,30 грн.

Пунктом 5.2 цього Договору передбачено, що тариф на транспортування газу, зазначений у пункті 5.1 Договору, може змінюватись на підставі рішення Національної комісії регулювання електроенергетики України; у випадку зміни тарифу, новий тариф є обов'язковим для сторін за даним Договором з моменту введення його в дію; зміна тарифу оформлюється сторонами додатковою угодою до даного Договору.

В подальшому тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами Позивача неодноразово змінювався, про що сторони узгодили у наступних додаткових угодах до Договору: угодою № 2 від 25.05.04р. до Договору встановлений новий тариф на транспортування 1000 м3 газу в розмірі 44,64 грн. (з ПДВ); угодою № 5 від 31.05.06р. до Договору встановлений новий тариф на транспортування 1000 м3 газу в розмірі 62,16 грн. (з ПДВ); угодою № 7 від 28.12.06р. встановлений тариф на транспортування 1000 м3 газу в розмірі 81,00 грн. (з ПДВ); угодою № 7 від 13.07.07р. до Договору встановлений тариф на транспортування 1000 м3 газу в розмірі 82,60 грн. (з ПДВ).

Пунктами 4.1 та 4.3 Договору встановлено, що послуги з транспортування газу магістральними газопроводами оформлюються Відповідачем і Позивачем актами здачі-прийомки послуг по транспортуванню газу, які є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Протягом періоду з січня 2007 року по грудень 2007 року Позивач належним чином виконував свої зобов’язання за договором № 11-1017 від 30.12.03р. з надання послуг по транспортуванню Відповідачу природного газу загальним обсягом 241782,573 тис. м газу, що підтверджується щомісячними Актами здачі-прийомки послуг №№ 1-12, які є в матеріалах справи, загальною вартістю на суму 19781299,88 грн.

Згідно з п.6.2 вказаного Договору (в редакції додаткової угоди № 6 до Договору від 31.10.06р.), оплата послуг по транспортуванню газу здійснюється Відповідачем в розмірі вартості послуг шляхом щоденного перерахування грошових коштів на рахунок Позивача в порядку встановленому Алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12.07.2000 року № 759. Остаточний розрахунок за фактично надані послуги по транспортуванню газу здійснюється Відповідачем протягом місяця, наступного за звітним місяцем, в якому здійснювалось транспортування газу.

Як вбачається з розрахунку Позивача, загальна вартість наданих у 2007 році послуг з транспортування газу становить 19781299,88 грн., оплату за які Відповідач не виконав, внаслідок чого у нього перед Позивачем виникла заборгованість у сумі 2729633,95 грн. основного боргу (станом на 01.07.08р.).

Згідно уточненого розрахунку позову Позивача, заборгованість Відповідача станом на 02.12.08р. становить суму 609648,57 грн.

Відповідно до пункту 7.3 Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей до Договору) Відповідач має сплатити пеню в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв’язку із простроченням платежів Позивач нарахував Відповідачу пеню на суму 407551,03 грн. за період з 01.03.07р. по 10.07.08р.

На підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, Позивач нарахував Відповідачу додатково до суми основного боргу збитки від інфляції у сумі 1100030,33 грн. за період з 01.01.07р. по 30.06.08р., 71928,97 грн. три проценти річних з простроченої суми за період з 01.01.07р. по 10.07.08р., в розмір яких підтверджується розрахунком Позивача.

На підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, Позивач нарахував та вимагає стягнути з Відповідача штраф у розмірі 7% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за період з 01.01.07р. по 31.12.07р. у сумі 191074,38 грн.

Після пред’явлення Позивачем позову до суду Відповідач низкою платежів здійснив часткове погашення основного боргу з оплати послуг по транспортування газу на суму 2065054,24 грн., що підтверджується наявними у справі копіями платіжних документів та заявами про припинення зобов’язань заліком зустрічних позовних вимог, які є у справі, а також не заперечується Позивачем.

Доказів добровільного погашення залишку заборгованості Відповідач на час розгляду справи суду не надав.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони є суб’єктами господарювання, тому згідно до положень ст. 4, 173-175 і 193 Господарського кодексу України, до прав і обов’язків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору і є господарськими зобов’язаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у це строк (термін).

Згідно до приписів частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов’язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов’язаний відшкодувати збитки завдані невиконанням зобов’язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до положень ст.ст. 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В силу ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов’язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Відповідач неналежним чином виконав свої договірні (майново-господарські) зобов’язання перед позивачем, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, на підставі чого позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми 609648,57 грн. основного боргу, 407551,03 грн. пені, 1100030,33 грн. збитків від інфляції, 71928,97 грн. трьох процентів річних – є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог на суму 2065054,24 грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню, відповідно до вимог ст. 80 ч.1 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України, за відсутністю предмету спору у зв’язку із припиненням цих грошових зобов’язань внаслідок їх повного добровільного виконання.

Згідно ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов’язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги.

Клопотання Відповідача про застосування позовної давності в один рік в порядку п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог Позивача про стягнення нарахованої за період з 01.03.07р. по 10.07.08р. пені у сумі 407551,03 грн. задоволенню не підлягає, оскільки згідно, п. 2 Додаткової угоди № 1 від 22.03.04р. до договору №11-1017 від 30.12.03р., до вимог, що випливають з даного договору, застосовується позовна давність у три роки.

Щодо решти позовних вимог, то у їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Платіжним дорученням № 269 від 21.08.08р. Відповідач частково погасив основний борг на суму 54931,14 грн. до пред’явлення позову до суду, у зв’язку із чим ці позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Встановлені ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції, зокрема, штраф у розмірі семи відсотків вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, застосовуються у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом цієї норми вона покликана захищати інтереси держави у тому випадку, коли суб’єкти господарювання, що належать до державного сектора економіки, не передбачили в умовах договору будь-якої відповідальності за порушення своїх господарських зобов’язань і законом також не встановлено певної відповідальності в окремих галузях господарювання.

Умовами укладеного між сторонами договору №11-1017 від 30.12.03р. були встановлені певні види відповідальності, зокрема, у вигляді стягнення пені (пункту 7.3) у зв’язку із прострочкою платежів, тому положення частини 2 ст. 231 Господарського кодексу України, не можуть бути застосовані до вищевказаних правовідносин сторін, а позовні вимоги про стягнення суми 191074,38 грн.– 7 % штрафу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 43, 45, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Криворіжгаз" на користь Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" суму 609648,57 грн. основного боргу, 407551,03 грн. пені, 1100030,33 грн. збитків від інфляції, 71928,97 грн. три проценти річних, 24105 грн. 15 коп. витрат на держмито, 111 грн. 54 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині позовних вимог на суму 2065054 грн. 24 коп. основного боргу провадження у справі припинити.

В решті відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобєд

Рішення підписано 17.12.08р.