ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.08
р.
Справа № 26/92пд

Нарадча кімната

місто Донецьк, вулиця Артема 157

Господарський суд Донецької області, у складі
судді Ушенко Л.В., при секретарі судового засідання Лазебній Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали за позовною заявою

Шахтарської об'єднаної державної
податкової інспекції

до
відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 м.Шахтарськ

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю „Севан” м.Харків

про стягнення з ПП ОСОБА_1
м.Шахтарськ в доход держави коштів, одержаних без встановлених законом підстав
у сумі 899213,50грн

За участю

Представників сторін:

від позивача: Глуховський О.О. -
довіреність

від відповідача1 не з”явився

від відповідача2: не з”явився

ВСТАНОВИВ:

Шахтарська об'єднана державна
податкова інспекція звернулась із позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 м.Шахтарськ  та
Товариства з обмеженою відповідальністю „Севан” м.Харків про визнання
недійсними господарських зобов'язань, які не відповідають вимогам законів і
вчинені з метою суперечною інтересам держави та суспільства, які виникли між
відповідачами на підставі податкових і товарних накладних про продаж 2985,5 тон
вугілля на суму 856512,11грн, конструкції до спорудження модульного типу
вартістю 22499,99грн, 81,33 м.куб лісу кругляку на 20201,40грн, всього на суму
899213,50грн, а також просив стягнути з СПД ОСОБА_1 в доход держави вартість
отриманого майна у сумі 899213,50грн, стягнути з ТОВ „Севан” в доход держави
отримані грошові кошти у сумі 896213,50грн.

Позивач в порядку ст.51
КАС України змінював свої позовні вимоги і заявою від 29.09.2008р
(вихд.№10886/10/10-013) остаточно визначився
з вимогами і просить суд  стягнути
з ПП ОСОБА_1 м.Шахтарськ в доход держави кошти, одержані без встановлених законом
підстав у сумі 899213,50грн з посиланням на п.11 ст.10 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні”. В іншій частині заявлених вимог від
позову відмовився.

Ухвалою господарського суду
Донецької області від 10.06.2008р прийнята відмова позивача від позову до ТОВ
„Севан” про стягнення в доход держави 899213,50грн та щодо визнання недійсним
господарського зобовязання  між ПП
ОСОБА_1 та ТОВ „Севан” на суму 899213,50грн за жовтень 2004р і провадження у
справі в цій частині позову закрито.

Відповідно до п.6,7 „Прикінцевих та
перехідних положень” КАС України розгляд справи здійснювався за правилами КАС
України.

Провадження у справі зупинялось
відповідно до п.4 частини 2 ст.156 КАС України до розгляду кримінальної справи
№1-265/2007 за обвинуваченням ОСОБА_1 по ст.212 ч.3, ст.358 Кримінального
кодексу України ( ухвала від 14.05.2007р).

Розпорядженням голови
господарського суду Донецької області від 15.05.2008р справа 26/92пд була
передана на розгляд судді Ушенко Л.В. і ухвалою господарського суду від
10.06.2008р справа була прийнята до провадження і поновлено  провадження по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що між відповідачем ПП ОСОБА_1 та ТОВ „Севан” були
здійснені господарські операції, оформлені товарними та податковими накладними,
які підписані від імені ТОВ „Севан” невстановленою особою, яка не мала на це
повноважень з підробкою печатки. Позивач вважає, що відповідач ПП ОСОБА_1 не
мала наміру створювати правові наслідки, пов'язані з виконанням своїх
зобов'язань  і направлену на ухилення від
оподаткування.

Вказані обставини справи підтверджуються
порушеннями податкового законодавства, встановленими актом перевірки від
12.01.2006 р. -ненадання податкових декларацій з податку на додану вартість за
жовтень 2004 р., заниження та несплата податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за грудень 2004 р. та січень 2005 р., використання в
бухгалтерському та податковому обліку підроблених первинних документів, що
підтверджується висновками експертизи від 26.12.2006 р. № 6651/03 та від
27.12.2006 р. № 6637/02, постановою Шахтарського міськрайонного суду від
25.01.2008 р. по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, відсутністю
місця здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач - ОСОБА_1  про день та час розгляду справи був
повідомлена належним чином, проте вимоги суду не виконала, представника в
судове засідання не направила, про причини неявки не повідомила, що судом
розцінюється як неявка в судове засідання без поважних причин. Враховуючи
викладене, суд вважає за можливе вирішити спір по суті у відсутності СПД
ОСОБА_1

Розгляд справи здійснювався із
застосуванням технічних засобів фіксування судового процесу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами
документи, господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
між ПП ОСОБА_1 та ТОВ „Севан” м.Харків були укладені усні угоди на поставку
вугілля 2985,5тон на суму 856512,11грн та купівлі конструкції до спорудження
модульного типу на суму 22499,99грн, а також 81.33 м.куб. лісу кругляк на
20201,40грн.

В підтвердження факту укладення
усних угод Шахтарською ОДПІ надано до матеріалів справи податкові накладні: від
01.10.2004р №283 на суму 22006,29грн, №284 на суму 123458,99грн, №285 на суму
29572,41грн, №286 від 02.1.2004р на суму 126877,56грн, №289 від 06.10.2004р на
суму 24839,17грн, №290 від 10.10.2004р на суму 24000грн, №296 від 11.10.2004р
на суму 46612,96грн, №297 від 11.10.2004р на суму 43932,72грн, №300 від
12.10.2004р на суму 44227,91грн, №310 від 16.10.2004р на суму 28373,49грн, №311
від 17.10.2004р на суму 42626,27грн,
№320 від 23.10.2004р на суму 75208,48грн, №321 від 24.10.2004р на суму
15539,16грн, №324 від 26.10.2004р на суму 21985,39грн, №327 від 28,10,2004р на
суму 62867,47грн, №328 від 28.10.2004р на суму 19220,07грн, №332 від
30.10.2004р на суму 22006,29грн, №333 від 30.10.2004р на суму 83157,48грн.,
згідно із якими відповідач ОСОБА_1 придбала у ТОВ „Севан” м.Харків 2985,5тон
вугілля на суму 856512,11грн,   №323 від
25.10.2004р на суму 20201,40грн, згідно якої СПД ОСОБА_1 придбала ліс у розмірі
81,33т,  №315 від 19.10.2004р на суму
22499,99грн, згідно якої відповідач отримала конструкцію до модульної споруди.

В підтвердження сплати поставлених
товарів ОСОБА_1позивачем надані
квитанції до прибуткових касових ордерів №85 від 01/10/2004 на суму
875213,50 грн., б/н від 10.10.04р. на суму 21000грн.

Зазначені товари в той же день були
продані ОСОБА_1 іншим покупцям, що підтверджується наявними в матеріалах справи
документами, зокрема податковими накладними.

Позивач в позовній заяві зазначив,
що ПП ОСОБА_1 лише оформила документи, але фактично її волевиявлення не
відповідало дійсній меті і при проведенні перевірки у відповідача Шахтарською
ОДПІ не надано доказів в підтвердження передачі придбаного нею товару з
м.Харкова до м.Шахтарська. Позивач також зважає на те, що всі товарні та податкові
накладні від ТОВ „Севан” підписані особою, яка не мала на те належних
повноважень, а також відбиток печатки ТОВ „Севан” на вказаних документах
нанесений не кліше ТОВ „Севан” і тому, на думку позивача, відповідач - СПД
ОСОБА_1 при укладанні угод мала умисел та мету, яка суперечать інтересам
держави і суспільства, а саме неправомірне формування на підставі підроблених
первинних документів податкового кредиту з податку на додану вартість з метою
несплати податків до бюджету, використання в бухгалтерському обліку підроблених
первинних документів.

Шахтарською ОДПІ була проведена у
ОСОБА_1 планова виїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового
законодавства та інших законодавчих актів за період з 01.01.2004 р. по
31.12.2004 р, про що складено акт № 2/17-011-1/ від 12.01.2006р.

За результатами зазначеної
перевірки були встановлені, зокрема, порушення Закону України “Про податок на
доходи фізичних осіб”, ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яке
полягає в не поданні до органу державної податкової служби податкових
декларацій про доходи за 2004 рік, 1-й кв., 1 півріччя та 9 місяців 2005 р.;
Закону України “Про податок на додану вартість”, які призвели до заниження
податку на додану вартість за період з 01.07.2004 р. по 31.01.2005 р. на суму
826 625,82 грн, ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яке
полягає в не поданні органу державної податкової служби податкових декларацій з
податку на додану вартість за липень, жовтень, листопад, грудень 2004 р.,
березень, червень, липень, серпень, вересень 2005 р., та несвоєчасному поданні
податкових декларацій з податку на додану вартість за серпень 2004 р., вересень
2004 р., січень, лютий 2005 р., квітень, травень 2005 р.

Відповідно до ч. 1 та. ч. 2 ст. 173
Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що
виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у
сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або
утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських
зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські
зобов'язання.

Майново-господарськими, згідно зі
ст. 175 Господарського кодексу України,
визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських
відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана
сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають
між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 та ч. 1
ст. 208 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

При цьому матеріалами справи
повинен бути доведений факт наявності у однієї або обох сторін господарського
зобов'язання мети, яка за відомо суперечить інтересам держави та
суспільства.

Податковий орган стверджує, що
умисел фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 полягає в тому, що відповідно до
податкових накладних, виписаних Товариством з обмеженою відповідальністю
“Севан” м. Харків, на суму 899213,50 грн, наявних в матеріалах справи, а також
квитанцій до прибуткових касових ордерів відповідач  формувала витрати по податку на доходи та
податковий кредит з податку на додану вартість з метою  ухилитися від сплати (податку на доходи
фізичних осіб) та податку на додану вартість.

Судово -технічною експертизою
документів, проведеною в межах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1
встановлено, що відбитки печатки Товариства з обмеженою відповідальністю
“Севан” м. Харків на первинних документах, які надані відповідачем у
підтвердження виконання господарських операцій, нанесені не кліше Товариства з
обмеженою відповідальністю “Севан” м. Харків. Підписи на первинних документах
виконані не посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю “Севан” м.
Харків, а іншою особою з підробкою оригінального підпису, що підтверджується
висновком судово -почеркознавчої експертизи Донецького науково -дослідного
інституту судових експертиз від 27.12.2006 р. № 6637/02.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 та ч. 1
ст. 71 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету
доказування.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Одним з доказів того, що платник
податку здійснював дії, спрямовані на ухилення від сплати податків у
відповідних податкових періодах, є складений органом державної податкової
служби акт перевірки.

Як вбачається з наявного в
матеріалах справи акту планової виїзної документальної перевірки дотримання
вимог податкового законодавства та інших законодавчих актів фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р. №
2/17-011-1/ від 12.01.2006 р відповідач  декларації про доходи за 2004 рік та 1-й кв.
2005 р., а також з податку на додану вартість за жовтень 2004 р. до органу
державної податкової служби не подана.

Зазначене свідчить про те, що за
даними господарськими операціями відповідач не формувала валових витрат з
податку на доходи фізичних осіб та податкового кредиту з податку на додану
вартість, тому наведений вище перелік документів (податкові накладні та
квитанції до прибуткових касових ордерів) на об'єкти оподаткування прибутковим
податком за 2004 рік, за 1-й кв. 2005 р. та податком на додану вартість за
жовтень 2004 р. не вплинули.

Зазначені обставини не дають
підстав для висновку щодо свідомого включення відповідачем  до складу податкового кредиту відповідного
періоду сум податку на додану вартість, зазначених в податкових накладних, які
виписувались від імені Товариства з обмеженою відповідальністю “Севан” м.
Харків невідомою особою (невідомими особами), а отже виключать можливість
встановлення факту наявності у фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 мети,
спрямованої на ухилення від сплати податків при укладенні господарських
зобов'язань в жовтні 2004р.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС
України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для
адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях,
чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Постановою Шахтарського міського
суду від 25.01.2008р у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні
злочину, передбаченого ст.358 ч.3 КК України ОСОБА_1 звільнена від кримінальної
відповідальності, в зв'язку із амністією і провадження у справі припинено.

Даною постановою суду не
аналізувались дії ОСОБА_1, пов'язані із скоєнням злочину, передбаченого ч.3
ст.358 КК України і які були  б
обов'язкові для їх врахування при прийнятті даного рішення.

Заявою від 29.09.2008р
(вих..№10886/10/10-013) Шахтарська ОДПІ змінила правові підстави позову і
просить стягнути з ПП ОСОБА_1 в доход держави кошти, одержані без встановлених
законом підстав, а саме вартість отриманого за податковими та товарними  накладними в жовтні 2004р від ТОВ „Севан”
майна у сумі 899213,50грн.

При цьому в якості правового
обґрунтування вимог Шахтарська ОДПІ посилається на п.11 ст.10 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” відповідно до якої податкові органи
мають право на подання позову до суду про визнання угод недійсними і
стягнення  в доход держави коштів,
одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без
встановлених законом підстав. В підтвердження обставин відсутності законних
підстав для отримання відповідачем товарів на суму 899213,50грн посилається на
фіктивність (підробку) податкових та товарних накладних та розрахункових
документів, вилучених у ОСОБА_1, що встановлено експертним висновком, наявним у
справі.

Господарський суд зобов'язував
Шахтарську ОДПІ надати докази фактичного отримання  відповідачем ОСОБА_1зазначеного в позові
товару на загальну суму 899213,50грн від ТОВ „Севан”, оскільки в процесі
розгляду справи позивач наполягав на тому, що документи щодо цих господарських операцій
є підробленими  свідчать про фіктивність
укладених на підставі цих документів правочинів.

Шахтарська ОДПІ не надані
документи  в підтвердження факту
отримання ПП ОСОБА_1товару на спірну суму, актом перевірки ОДПІ даний факт не
встановлений, даних щодо проведення зустрічних перевірок в ТОВ „Севан” м.Харків
також на вимогу суду не надано.

Відповідно до ст.71 КАС
України  кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 КАС України.

Суб'єкт власних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі без
поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних
доказів.

Наявні в матеріалах справи докази
не підтверджують факт отримання ПП ОСОБА_1за жовтень 2004р товарів на суму
899213,5грн від ТОВ „Севан” без законних підстав.

Враховуючи те, що фактичне
виконання відповідачами спірних господарських зобов'язань не підтверджене,
доказів використання фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 підроблених
документів в бухгалтерському та податковому обліку не надано, факт ухилення
учасниками спірних господарських зобов'язань від оподаткування належними
доказами не доведений, а також зміну органом державної податкової служби
предмету позову, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову повинно
бути відмовлено.

Керуючись ст.203, 208, 215 Цивільного
Кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України, п.11 ст.10 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні”, ст.ст.2, 17, 45, 151-154,
158, 160, 162, 163, 165, 167, 185-186, 254 пунктами 6,7 розділу 7 Прикінцевих
та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

У задоволенні позовних вимог
Шахтарської об'єднаної державної податкової інспекції до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 м.Шахтарськ
про стягнення в доход держави коштів, одержаних без встановлених законом
підстав у сумі 899213,50грн - відмовити.

Вступну та резолютивну частини
постанови залучити до справи.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через
господарський суд Донецької області заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня виготовлення повного тексту постанови та наступного подання
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження протягом строку,
встановленою для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                Ушенко
Л.В.

Повний текст постанови виготовлений
10.11.2008р