ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.09.08                                                                                           Справа № 9/63-1302

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: головуючого –судді Городечної М.І., суддів Юркевича М.В. та Кузя В.Л., розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства “Олімп” б/н і без дати (вх. № 181 від 26.05.2008 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 02.04.2008 року у справі № 9/63-1302

за позовом Акціонерно-комерційного банку “ІМЕКСБАНК” в особі філії АКБ “ІМЕКСБАНК” в місті Тернополі

до Приватного підприємства “Олімп”, с.Зарубинці, Підволочиський район, Тернопільська область

про розірвання договору кредиту № 105 від 21 липня 2005 року та звернення стягнення на предмет застави –зернозбиральний комбайн CLAAS «DOMINATOR 98 S” за договором застави від 08 вересня 2005 року, який належить Приватному підприємству “Олімп”, на погашення заборгованості по договору кредиту № 105 від 21 липня 2005 року на суму 276327,94 грн.

за участю представників сторін: від позивача –Коцюба Н.Я., від відповідача - не з‘явився.

Присутньому представнику позивача роз‘яснено права і обов‘язки передбачені ст.ст. 20, 22,28 ГПК України.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 02.04.2008 року у справі № 9/63-1302 частково задоволено позов Акціонерно-комерційного банку “ІМЕКСБАНК” в особі філії АКБ “ІМЕКСБАНК” в місті Тернополі до Приватного підприємства “Олімп”: стягнено з останього на користь позивача 253482,76 грн. кредиту, 811,54 грн. комісійної винагороди, 71774,33 грн. відсотків за час користування кредитом, 21111,99 грн. пені, нарахованої за період від 07.01.2007 року по 07.07.2007 року за несвоєчасне повернення кредиту, 5583,95 грн. пені, нарахованої за період з 01.10.2007 року по 31.03.2008 року за несплачені відсотки, 28000 грн. штрафних санкцій за рахунок заставного і належного ПП. «Олімп»майна: зернозбиральний комбайн, марки CLAAS «DOMINATOR 98 S”, 1982 року випуску, заводський № 09200563, двигун № 36646, реєстраційний № 12403 ТА, зареєстрований Підволочиською районною інспекцією державного технічного нагляду № 13 Тернопільської області 30 липня 2005 року, місце знаходження якого: с.Зарубинці, Підволочиського району, Тернопільської області. В позові щодо стягнення 1750,07 грн. пені та 28000 грн. штрафу за рахунок заставного майна та про розірвання договору кредиту № 105 від 21.07.2005 року –відмовлено. Також даним рішенням стягнено з відповідача на користь позивача 3909,22 грн. в відшкодування судових витрат по справі.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство «Олімп»(надалі ПП) вважає оскаржуване рішення місцевого суду незаконним та необгрунтованим, посилаючись на те, що судом при його прийнятті неповно з»ясовано обставини справи та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом не було належним чином дано оцінки тому факту, що відповідачем належним чином виконувались зобов»язання по кредитному договору, однак незаконними діями посадових осіб обох сторін кошти не перераховувались на виконання даного Договору, що стверджується матеріалами кримінальної справи, порушеної по даному факту, та відповідним вироком суду. Судом першої інстанції безпідставно не витребувано матеріали зазначеної вище кримінальної справи. Також скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом не було з»ясовано факту укладеності кредитного договору. Також ПП «Олімп» наводить й інші доводи в обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду.

Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 02.04.2008 року у справі № 9/63-1302 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Акціонерно-комерційному банку “ІМЕКСБАНК” в особі філії АКБ “ІМЕКСБАНК” в місті Тернополі, в позові.

Акціонерно-комерційний банк “ІМЕКСБАНК” в особі філії АКБ “ІМЕКСБАНК” (позивач у справі, надалі –Банк) у відзиві на апеляційну скаргу від 19.06.2008 року (вх № 4146 від 27.06.2008 року) заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить рішення господарського суду Тернопільської області від 02.04.2008 року у справі № 9/63-1302 залишити без змін.

ПП «Олімп»явку представника в судове засідання повторно не забезпечив, причин зазначеного суду не повідомив. Однак, колегія суддів апеляційного суду враховуючи повідомлення відповідача належним чином про час та місце слухання справи, що стверджується поштовим повідомленням про вручення йому під розписку ухвали суду від 13.08.2008 року, яке знаходиться в матеріалах справи, неодноразове відкладення розгляду справи для надання можливості відповідачу забезпечити явку представника в судове засідання, однак останній забезпечуваним йому судом правом на участь в судовому засіданні жодного разу не скористався, положення ч. 3 ст. 22, ст. 101 ГПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд рішення господарського суду Тернопільської області від 02.04.2008 року у справі № 9/63-1302 в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення другої сторони, дослідивши наявні докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ПП «Олімп»не підлягає до задоволення. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 105 від 21.07.2005 року, Банк надав ПП «Олімп» кредит у розмірі 280000 грн. для оплати придбаного зернозбирального комбайну CLAAS «DOMINATOR 98 S” (п.п. 1.1, 1.2). Факт перерахування даних коштів стверджується, зокрема, платіжним дорученням № 105 від 21.07.2005 року, про перерахування відповідачем з його позичкового, спеціально відкритого для цієї мети, рахунку, вартості зернозбирального комбайна CLAAS “DOMINATOR 98 S” у розмірі 280 000 грн. на рахунок контрагента Позичальника - ПП “Терномаркет” .

При цьому, апеляційний суд, вважає безпідставними доводи скаржника про те, що відсутні правові підстави вважати даний договір укладеним, оскільки як вбачається з його змісту підписаний представниками обох сторін та скріплений їх печатками, що повністю відповідає ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (надалі –ГК). Крім цього, факт укладення даного Договору стверджується й фактом виконання сторонами його умов, зокрема, перерахуванням коштів позивачем, та їх використанням відповідачем на цілі, вказані в даному Договорі.

Згідно п. 1.1 кредитного Договору процента ставка за користування кредитом визначена сторонами у розмірі 20 % річних, а кінцева дата повернення кредиту із відсотками за користування кредитом, банківської комісії за відкриття позичкового рахунку та кредитної справи - 20 липня 2008 року. При цьому, погашення кредиту здійснюється за графіком повернення кредиту із щомісячною розбивкою його по сумах. Згідно п.п. 2.4-2.5 кредитного Договору відсотки за користування кредитом сплачуються у гривнях в останній робочий день поточного місяця за фактичну кількість днів в періоді (28-29-30-31/365), без врахування дня надання та дня погашення кредиту. При цьому, відсотки повинні сплачуватися не пізніше 30 числа місяця, починаючи від 30 липня 2005 р., і у випадку, коли останнє число місяця є неробочим днем, Позичальник зобов’язувався сплатити їх у попередній робочий день

На виконання п. 1.3 кредитного Договору від 21.07.2005 року № 105, для забезпечення належного виконання кредитного договору, сторонами укладено договір застави від 08.09.2005 року, згідно якого відповідачем передано в заставу позивачу зернозбиральний комбайн, марки CLAAS DOMINATOR –98S, 1982 року випуску, заводський № 09200563, двигун № 352.900.412.836646, реєстраційний № 12403 ТА, зареєстрований Підволочиською районною інспекцією державного технічного нагляду № 13 Тернопільської області 30 липня 2005 року, місце знаходження якого: с. Зарубинці, Підволочиського району, Тернопільської області.

Відповідно до п. 2.1, 3.3 Договору застави, позивач як заставодержатель набуває права звернення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. При цьому, таке право зберігається за позивачем і в разі часткового виконання відповідачем як позичальником забезпеченого заставою зобов»язання. Зазначені умови повністю відповідають ст. 589 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу».

25 листопада 2005 року шляхом укладення додаткової угоди № 3 до кредитного договору № 105 сторони внесли зміни у графік погашення кредиту, відповідно до якої Позичальник зобов’язувався, починаючи від дати підписання додаткової угоди, повернути до 30.11.2006 року кредит у розмірі 93240,00 грн., без розбивки цієї суми відповідними рівними частками щомісячно. У всьому іншому договір залишався без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відомостей розрахунку заборгованості, наданого Банком, й не заперечується відповідачем, у період до 27.01.2006 року, Відповідач на виконання договору кредиту № 105 від 21.07.2005 року, відповідно до наказів № 130 від 27.09.2005 р., № 168 від 09.11.2005 р., № 8 від 27.01.2006 р., повернув кредит на загальну суму 26517,24 грн. (15540,00 грн., 7770,00 грн., 3207,24 грн. відповідно), а також сплатив відсотки за користування кредитом у порядку, визначеному договором, на суму 66248,30 грн.

Таким чином, вбачається неналежне виконання відповідачем вимог кредитного договору від 21.07.2005 року, зокрема, порушено строки повернення кредиту та сплати відсотків, встановлені графіком погашення кредиту та додатковою угодою № 3 до кредитного Договору від 21.07.205 року № 105.

Станом на час подання позову, заборгованість відповідачем перед позивачем становила 108780 грн. по кредиту та 18612,10 грн. по відсотках за користування кредитом.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не можуть бути доказами виконання ПП «Олімп»зобов»язання по кредитному договору щодо повернення кредиту, платіжні доручення № 77 від 09.12.2005 р., № 121 від 20.10.2005 р. та № 109 від 29.09.2005 р. на загальну суму 75500 грн., на які посилається відповідач, оскільки дані кошти були перераховані ПП. Смоляк Є.А., а не Імексбанку на виконання кредитного договору № 105 від 21.07.2005 року.

При цьому, посилання апелянта на те, що вироком Тернопільського міськрайонного суду в кримінальній справі по обвинуваченню Козака О.М., Стебла М.І., Лакоцької С.П., Смоляка Є.А та Іванової Н.О., встановлено, що посадовими особами сторін кошти ПП «Олімп»протиправно не перераховувались на виконання договору кредиту № 105 від 21.07.2005 року, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу по даній справі, оскільки відповідно до ст. 35 ГПК України вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору лише з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені. В даному випадку, вироком Тернопільського міськрайонного суду лише встановлено факт неправомірних дій посадових осіб сторін щодо розпорядження грошовими коштами і жодним чином не встановлено факту належного виконання ПП. «Олімп»зобов»язань по кредитному договору від 21.07.2005 року № 105 щодо повернення Банку кредитних коштів. Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено, що вищезазначені кошти в сумі 75500 грн. перераховані Банку саме на погашення кредиту та відсотків по ньому згідно кредитного договору від 21.07.2005 року № 105.

08.12.2006 року позивачем направлено відповідачу претензію про сплату заборгованості по кредитному договору від 21.07.2005 року № 105 на суму 275746,01 грн.: 241150 грн. основного боргу, 4944,47 грн. відсотків за користування кредитом, 840 грн. пені згідно п. 4.1 Договору, 28000 грн. штрафу згідно п. 4.2 Договору, 811,54 грн. комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в у лютому 2006 року припинив повернення кредиту, а в листопаді цього ж року, і сплату відсотків за користування кредитом.

Таким чином, станом на 01.03.2008 року заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору № 105 від 21.07.2005 року складала 253482,76 грн. по кредиту та 71774,33 грн. по відсотках за користування кредитом.

Крім цього, як вбачається з листів-повідомлень Банку від 19.03.2007 р. № 735/07, від 30.05.2007р., акту, складеного представниками Банку за участю керівника ПП “Олімп”, за результатами виїзду на місце знаходження за договором застави заставного майна, керівник ПП “Олімп” відмовився пред’явити до огляду майно, яке перебуває у заставі, та надати Банку необхідні документи, які дають можливість визначити фінансовий стан Позичальника, чим порушено умови договору, які визначають зобов’язання Позичальника перед Банком.

Відповідно пунктів 4.3 та 7.4 кредитного договору, настання терміну повернення Позичальником кредиту та відсотків за фактичний час користування ним, може настати достроково, зокрема, у випадку порушення Позичальником на строк більший, ніж на п’ять днів, термінів сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідачем не подано суду доказів відсутності заборгованості перед позивачем по кредитному договору від 21.07.2005 року № 105 на суму 253482,76 грн. по кредиту та 71774,33 грн. по відсотках за користування кредитом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 цього ж Кодексу, Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в позивача відповідно до п. 2.1 договору застави від 08.09.2005 року, ст. 589 ЦК України виникло право звернення на предмет застави на 253482,76 грн. по кредиту та 71774,33 грн. по відсотках за користування кредитом, а отже, право вимогати в судовому порядку звернення стягнення на заставлене майно в зв»язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору від 21.07.2005 року № 105.

Крім цього, як підставно встановлено судом першої інстанції, позивачем підставно у відповідності до п. 4.1 кредитного договору та ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 261, ст. 267 ЦК України, нараховано пеню за невиконання зобов’язань з повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом, на суму 21111,99 грн. за період з 07.01.2007р. по 07.07.2007р. та 5583,95 грн. за період з 01.10.2007р. по 31.03.2008 р., відповідно.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в частині висновку про обґрунтованість нарахування відповідачу 28000 грн. штрафу за порушення умов даного договору у частині недопущення кредитора до перевірки стану обладнання зерносушильної машини, переданого у заставу, оскільки його стягнення передбачено п. 4.2, п. 3.3.11 кредитного договору, та про безпідставність нарахування Банком штрафних санкцій за неподання Позичальником кредитору документів для перевірки фінансового стану, не відповідає умовам кредитного договору, оскільки у п. 3.3.6 даного Договору, йдеться про забезпечення позичальника, а не кредитора, всіма необхідними документами.

Крім цього, обгрунтованою є наявність заборгованості відповідача по комісійній винагороді, передбаченій п. 3.3.13 кредитного договору, у розмірі 811,54 грн. за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку у розмірі 2,5 процента від суми кредиту, яку Позичальник зобов’язувався сплатити до 01.07.2006 р. та до 01.07.2007 року.

Відповідно до статі 19 Закону України „Про заставу” за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що позов Акціонерно-комерційного банку “ІМЕКСБАНК” в особі філії АКБ “ІМЕКСБАНК” в місті Тернополі до Приватного підприємства “Олімп” про стягнення з останього на користь позивача 253482,76 грн. кредиту, 811,54 грн. комісійної винагороди, 71774,33 грн. відсотків за час користування кредитом, 21111,99 грн. пені, нарахованої за період від 07.01.2007 року по 07.07.2007 року за несвоєчасне повернення кредиту, 5583,95 грн. пені, нарахованої за період з 01.10.2007 року по 31.03.2008 року за несплачені відсотки, 28000 грн. штрафних санкцій за рахунок заставного і належного ПП «Олімп»майна: зернозбиральний комбайн, марки CLAAS «DOMINATOR 98 S”, 1982 року випуску, заводський № 09200563, двигун № 36646, реєстраційний № 12403 ТА, зареєстрований Підволочиською районною інспекцією державного технічного нагляду № 13 Тернопільської області 30 липня 2005 року, місце знаходження якого: с.Зарубинці, Підволочиського району, Тернопільської області, є підставним та обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги Банку про розірвання кредитного договору від 21.07.2005 року № 105, то апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду першої інстанції про відмову в позові в цій частині вимог, оскільки відповідно ст. 4-3, ст. 33 ГПК України Банком не подано суду доказів дотримання, встановленої ст. 188 ГК України процедури розірвання господарських договорів.

Порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення судом даної справи, апеляційним судом не встановлено, а отже, й відсутні підстави для скасування даного рішення місцевого суду з підстав, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, рішення господарського суду Тернопільської області від 02.04.2008 року у справі № 9/63-1302 є законним та обгрунтованим, а тому відсутні, встановлені ст. 104 ГПК України підстави для його скасування чи зміни.

Судові витрати по розгляду апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 49, 99 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Олімп” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 02.04.2008 року у справі № 9/63-1302 залишити без змін.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий- суддя М.І.Городечна

Судді М.В.Юркевич

В.Л.Кузь