ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.09.08 р.                     Справа № 2/128пд

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Трубачевій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Дзержинського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” м. Дзержинськ

про зобов’язання прийняти пункти 2.3., 2.6., 2.9., 2.12., 2.17., 2.18., 2.19., 3.2., 3.3., 3.8. договору № 125 від 01.04.2008р. в редакції позивача

За участю

представників сторін

від позивача: не з’явився

від відповідача: Супрун І.Ф. – керівник

СУТЬ СПОРУ:

У судовому засіданні 11.09.08р.

до 17.09.08р. об 11 год. 00 хв.

оголошувалась перерва

Позивач, Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк в особі Дзержинського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” м. Донецьк про зобов’язання прийняти пункти 2.3., 2.6., 2.9., 2.12., 2.17., 2.18., 2.19., 3.2., 3.3., 3.8. договору № 125 від 01.04.2008р. в редакції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обов’язковість, в силу закону, укладення договору про надання послуг з водовідведення від 01.04.2008р. № 125, на направлення проекту такого договору відповідачеві для підписання та розбіжності, що виникли між сторонами під час укладання даного договору, які викладені у протоколі розбіжностей від 03.06.2008р., протоколі погодження розбіжностей від 09.06.2008р. Як на правову підставу заявленого позову позивач посилається на Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, ст. 181 ГК України.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, надав відзив на позовну заяву, де вказує, що не погоджується з редакцією позивача спірних пунктів договору. Заперечення відповідача полягають у наступному:

- за п. 2.3. – п. 21.10. Правил користування та п. 6.2. всеукраїнських Правил приймання не мають ніякого відношення до об’єму, умови даного пункту враховані в п. 8 спірного договору, а сам Комбінат під дію п. 21.6., 21.8. Правил користування за родом своєї діяльності не підпадає;

- за п. 2.6. – вказує, що позивач ознайомлений про єдине джерело отримання води, метод визначення стічних вод обумовлений в п. 2.4., а фактичний об’єм в п. 2.5. договору, скважин та каптажей Комбінат на своєму балансі не має;

-          за п. 2.9. – з Комбінатом існує договір, який діє до укладання нового;

-          за п. 2.12. – в разі не можливості виконання рекомендацій (фінансові, технічні аспекти) об’єм визначається відповідно до п. 2.4., 2.6. спірного договору;

-          за п. 2.17. – кількість та строки прийняття стоків обумовлені п. 2.13., якісний склад обумовлений п. 2.14., 2.16. Оплата послуг лабораторії не є предметом спірного договору;

-          за п. 2.18. – вказує на те, що п. 17.4 та п. 17.5. Правил користування обумовлені всі випадки відключення Абонента;

-          за п. 2.19. – посилається на те, що Комбінат не має власних очисних та інших обладнань для очистки стоків;

-          за п. 3.2. – вважає, що одне підприємство не може входити в декілька підгруп доповнення № 3 рішення від 25.01.2008р. № 5/14-431;

-          п. 3.3. – вказує на те, що відповідно до діючого законодавства корегування тарифу не передбачено, а затвердження тарифу визначається діючим законодавством;

-          п. 3.8. – уточнення по п. 4.5., 4.6., 4.7., так як вони не існують.

Процесуальний строк вирішення справи продовжувався за клопотанням сторін.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами, Державним обласним комунальним підприємством “Донецькоблводоканал”, правонаступником якого є позивач, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” в 2006 році укладався договір № 125 про надання послуг з водовідведення. Відповідно до розділу 9, пункт 9.2 цього договору обумовлювався строк його дії до 31.12.06р.

Згідно пунктів 9.4-9.5 вказаного договору, 01.01.07р. сторонами була підписана додаткова угода, згідно пункту 5 якої, строк дії договору продовжений до 31.12.07р.

Таким чином, строк дії договору № 125 від 01.01.06р. про надання послуг з водовідведення закінчився 31.12.07р. на 2008 рік продовжений не був.

У зв’язку з цим, відповідачем 07.05.08р. був направлений позивачу лист № 337 з проханням переукласти договір на послуги з водовідведення на 2008 рік та направлені необхідні документи для цього.

23.05.2008р. відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України Комунальним підприємством “Компанія “Вода Донбасу” (Підприємство питного водопостачання) направлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” (Абонент) проект договору про надання послуг з водовідведення № 125 від 01.04.2008р., підписаний з боку позивача.

03.06.2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” направило на адресу позивача спірний договір підписаний з протоколом розбіжностей.

17.06.2007р. позивачем на адресу відповідача було направлено протокол розбіжностей від 03.06.2008р., підписаний з протоколом узгодження розбіжностей від 09.06.2008р.

Відповідно до матеріалів справи протокол узгодження розбіжностей від 09.06.2008р. відповідачем підписано не було.

У зв’язку з тим, що сторони не підписали договір про надання послуг з водовідведення № 125 від 01.04.2008р., оскільки не досягли домовленості по пунктам 2.3., 2.6., 2.9., 2.12., 2.17., 2.18., 2.19., 3.2., 3.3., 3.8., Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” звернулося до господарського суду із вимогами про зобов’язання прийняти п.п. 2.3., 2.6., 2.9., 2.12., 2.17., 2.18., 2.19., 3.2., 3.3., 3.8. в їх редакції. Зокрема, позивач наполягає на прийнятті спірних пунктів договору у наступній редакції:

Пункт 2.3. – Вказаний об’єм стоків, що скидається Абонентом в селищну каналізаційну мережу, відповідно до вимог п. 21.10 Правил користування та п. 6.2. всеукраїнських Правил приймання, визначається на підставі балансу водоспоживання та водовідведення та з дотриманням вимог пунктів 21.6., 21.8. Правил користування.

Додаткова кількість стічних вод, що попадає в каналізацію через зливові люки колодязів в період дожів та сніготанення, визначається Сніп 2.04.03-85. “Каналізація. Наружні мережі та споруди” пункт 2.5. “Кількість стічних вод від підприємств та невраховані витрати в населеному пункті, дозволяється приймати додатково в розмірі 5% сумарного середньодобового водовідведення”.

Пункт 2.6. – Абонент зобов’язується щомісячно надавати Підприємству данні про об’єми води, отримані з усіх джерел. При цьому в разі отримання від інших підприємств, об’єми отриманої води повинні бути підтверджені первинними документами (актами реалізації, рахунками та іншим). В разі забору води з поверхні або підземних водозаборів (скважин, каптажів), вказані водозабори повинні бути обладнанні засобами обліку питною води, опломбованими Підприємством.

Пункт 2.9. договору – Абонент, який здійснює скидання та не має договору, оплачує Підприємству в п’ятикратному розмірі встановленого тарифу за весь об’єм скинутих за час відсутності договору стічних вод в відповідності з Правилами приймання.

Пункт 2.12. договору – Абонент повинен виконувати рекомендації Підприємства, направлені на поліпшення обліку об’ємів стоків в його мережах. В разі відмови Абонента виконувати ці рекомендації їх, його скидання стоків вважаться без обліковим, та скид стоків та їх об’єм визначається відповідно до п.п. 21.5., 21.9. Правил користування.

Пункт 2.17 договору – Абонент зобов’язується щомісячно, не пізніше 24 числа поточного місяця, надавати Підприємству данні про об’єми скинутих стічних вод за минулий місяць та їх якісних показниках (результатів аналізу стоків). Аналіз якості стоків, що скидаються Абонентом, здійснює будь-яка акредитована лабораторія за рахунок Абонента. В разі не надання результатів аналізу стоків, Підприємство має право виконати аналіз стоків самостійно, при цьому Абонент зобов’язується, на підставі виставленого Підприємством рахунку, оплатити вартість проведених аналізів стоків.

Пункт 2.18. договору – Підприємство має право відключити каналізаційну мережу Абонента відповідно вимогам п.п. 17.4., 17.5. Правил користування, в тому числі в разі не виконання Абонентом п.п. 3.4., 3.5. договору.

Права та обов’язки сторін при відключенні каналізаційної мережі визначаються Правилами користування.

Пункт 2.19. договору – Абонент, що має власні очисні споруди або здійснює самостійно скид очищених, умовно чистих, дренажних вод, надавати Підприємству данні про об’єми самостійного скиду стоків (щомісячно), а також належним чином завірені копії наступних документів: звіт 2ТП – Водхоз (щокварталу); дозвіл на спеціальне водокористування (при укладанні договору).

Пункт 3.2. договору – на момент укладання договору тариф на приймання стічних вод складає 1,86; 2,50; 3,75 гривень за 1м3 (без ПДВ). На загальну суму нараховується ПДВ в розмірі 20%.

Пункт 3.3. договору – в разі корегування тарифів або затвердження нових розмірів тарифів Абонент оплачує послуги за цим договором з дня їх вступу в силу без додаткового погодження (п. 1.10. Правил користування).

Пункт 3.8 договору – при оплаті за іншими підставами, передбаченими законодавством та цим договором (п. 2.1., п. 4.5., п. 4.6., п. 4.7. та т.д.), Абонент здійснює оплату в триденний строк з дня отримання відповідного рахунку.

Відповідач просить п. 2.3., 2.6., 2.12., 2.17., 2.18., 3.2., 3.3., 3.8 прийняти в редакції відповідача, п. 2.9., 2.19 виключити з договору.

Вимоги позивача підлягають задоволенню частково з огляду на наступні підстави.

Порядок укладання договорів визначений ст.ст. 179-188 Господарського кодексу України.

В силу ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язком для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.4 цієї ж статті при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, примірного договору, рекомендованого органом управління суб’єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади.

Особливості укладання господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені ст.184 ГК України. Так, відповідно до ч.3 ст.184 ГК України укладенні господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладання господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем.

Згідно Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” має право від свого імені і за свій рахунок надавати комунальні послуги населенню і юридичним особам: по водопостачанню і водовідведенню; по теплопостачанню; на наданню житлово-комунальних послуг.

Згідно довідки № 02/22-456 від 17.09.2008р. Новгородської селищної ради Товариство з обмеженою відповідальністю “Новгородський ККГ” є балансоутримувачем всіх водопровідних та каналізаційних мереж, що знаходяться в комунальній власності громади селища Новгородське та є єдиним постачальником питної води населенню, бюджетним та прочим організаціям, що розташовані на території селищної ради.

Довідкою № 02/22-345 від 15.07.08р. Виконавчий комітет Новгородської селищної ради повідомив суд про те, що на балансі відповідача власних очисний споруд не має та самостійно відповідач скид очищених стоків не здійснює.

Предметом договору від 01.04.08р. № 125, який містить спірні пункти, є приймання та очищення господарсько-побутових та близьких до них по складу стічних вод Абонента підприємством питного водопостачання, що надходять на очисні споруди в межах погоджених об’ємів, в т.ч. розрахункових об’ємів стічних вод, що попадають в каналізаційні мережі через зливні люки колодязів в період дощів та сніготанення, та погодженого помісячного графіку в межах максимально допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

До зобов’язань відповідача - Абонента відноситься спуск стічних вод та своєчасна оплата послуг Підприємства з водовідведення у відповідності з діючими тарифами, умовами договору, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, Правилами приймання стічних вод підприємства в систему каналізації міст, Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скидання промислових та інших стічних вод підприємства в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.

Правила користування системами комунального водопостачання і водовідведення визначають взаємовідносини між об’єднаннями, виробничими управліннями водопровідно-каналізаційними господарствами, комбінатами комунальних підприємств (Водоканал) і користувачами (абонентами) міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій. При цьому, дотримання цих Правил є обов’язковим для всіх осіб, підприємств, організацій, установ, які користуються комунальними водопроводами і каналізаціями, незалежно від їх відомчої належності і форми власності та Водоканалу.

Наведе свідчить про те, що відносини між сторонами даного спору з приводу користування каналізацією, згідно договору № 125 від 01.04.2008 року, регулюються, зокрема, положеннями Господарського кодексу України, а також чинними Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (далі в тексті – Правила приймання), Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення (далі в тексті – Правила користування), зі змісту яких вбачається, що Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” – підприємством питного водопостачання (послуг з водовідведення), а Товариство з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” є споживачем (абонентом) у розумінні ст. 19 Закону України “Про питну воду та питне водопостачання”, Правил користування системами комунального водопостачання і водовідведення, якими передбачений єдиний та обов’язковий порядок відпускання води та приймання стічних вод лише шляхом укладання договору.

Як встановлено під час судового розгляду справи, сторонами повністю дотримано вимоги ст. 181 Господарського кодексу України щодо загального порядку укладання господарських договорів.

Розглядаючи по суті зміст спірних пунктів договору № 125 від 01.04.2008 року про надання послуг з водовідведення, суд виходить з наступного.

Спірний п. 2.3. договору повністю відповідає вимогам Правил приймання, а саме п. 6.2., Правилам користування – п. 21.1., 21.6., 21.7., 21.8., 21.9., 21.10, БніП 2.04.03-85 “Каналізація. Зовнішні мережі і споруди”, у зв’язку з чим підлягає прийняттю у редакції запропонованій позивачем.

Щодо спірного пункту 2.6. договору, то суд виходить з наступного.

Приписами п. 7.2. Правил приймання встановлено, що Підприємства зобов’язані систематично (відповідно до місцевих Правил приймання) подавати до Водоканалу інформацію про об’єми та якісний склад стічних вод, які вони скидають до міської каналізації. Інформацію підписують керівник Підприємства та особа, відповідальна за водовідведення. Керівник підприємства несе відповідальність за достовірність інформації.

Пунктом 21.1. Правил користування визначено, що кількість стічних вод, що надходять до каналізації, визначається за кількістю води, що надходить з комунального водопроводу або місцевих джерел, згідно з показниками водолічильників, а в разі відсутності останніх – за діючими нормами водоспоживання та іншими видами взаємних розрахунків з абонентами згідно з п. 21.2. Правил.

Згідно до п. 21.2. Правил Абоненти, що мають власні водозабори і скидають стічні води до комунальної каналізаційної мережі, зобов’язані щомісяця не пізніше 5 числа, подавати Водоканалові дані про кількість скинутих за минулий місяць стічних вод та показників їхньої якості.

Метод визначення кількості стічних вод встановлюється Водоканалом.

Якщо облік кількості стічних вод визначено одним із методів, вказаних у цьому пункті Правил, і зафіксовано договором або двостороннім актом між Водоканалом та абонентом на обумовлений термін, то останній, протягом цього терміну може не надавати Водоканалу такі данні.

Пунктом 2.4. спірного договору, щодо якого сторони дійшли згоди визначено, що метод визначення кількості стічних вод встановлюється Підприємством питного водопостачання, тобто, позивачем. Фактичний об’єм стічних вод, що надходять до селищної каналізаційної мережі, визначаються по кількості води, що надходить з комунального водопроводу або місцевих джерел, відповідно до показань водолічильників, а при відсутності останніх – по діючим нормам водоспоживання та інших видів взаємних розрахунків з Абонентом в відповідності з п. 21.2. Правил користування.

Виходячи із наявних матеріалів справи, судом встановлено, що між сторонами укладений договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання № 29 від 26.12.2007р., та позивач за цим договором надає відповідачу послуги з централізованого водопостачання.

Згідно до пояснень керівника відповідача, наданих у судових засіданнях, єдиним джерелом отримання води Товариством з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” є Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу”.

Наведені обставини не заперечуються позивачем. Також, відсутність інших постачальників води відповідачеві та інших джерел отримання води підтверджується й листом Виконавчого комітету Новгородської селищної ради № 02/22-345 від 15.07.2008р., яким повідомляється, що на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю “Новгородський ККГ” власних очисних споруд не має, скидання самостійно очищених стоків комбінат не здійснює; на території житлового масиву “Петровська гора”, з якого здійснюється скидання стоків на очисні споруди Дзержинського РВУУКГ, поверхневі або підземні водозабори (скважини та каптажи) відсутні.

З огляду на вищевказане, та з урахуванням майнових інтересів обох сторін, недопущення незаконного втручання позивача у внутрішню господарську діяльність відповідача з одного боку, а також необхідністю дотриманням контролюючих функцій позивача за кількістю скинутих стоків відповідачем з іншого боку, суд прийшов до висновку, що викладення п. 2.6. договору повинно бути в редакції суду, а саме – “Абонент зобов’язується щомісячно надавати Підприємству данні про об’єми води, отримані з усіх джерел. При цьому, в разі отримання води від інших підприємств, об’єми води повинні бути підтверджені документально.

Щодо п. 2.9. спірного договору, то суд виходить з наступного:

Згідно вимог п. 21.1. Правил користування, у разі відмови абонента від укладання договору кількість стічних вод прирівнюється до 100% одержаної води від усіх джерел.

Пунктом 1.2. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скидання промислових та інших стічних вод підприємства в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України визначено, що даним нормативним актом встановлений єдиний на території України порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів і поширюється на комунальні підприємства водопроводно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації.

Порядок застосування даної Інструкції у взаємовідносинах сторін встановлений пунктом 1.1 договору, по якому не має спору між сторонами. Таким чином, обгрунтування позивачем редакції спірного пункту 2.9 договору нормами пункту 2.1 зазначеної Інструкції, є цілком правомірним та повністю підпадає під зміст абзацу 5 пункту 2.1 Інструкції, яким передбачено, що підприємства, що здійснюють скид та не мають договору (або при закінченні строку його дії), сплачують Водоканалу в п’ятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих за час відсутності договору стічних вод відповідно до місцевих Правил приймання

Посилання позивача на п. 6.1. Правил приймання судом до уваги не приймається, оскільки вказаний пункт регулює порядок підключення нових абонентів до системи каналізації та не відноситься до бездоговірного скидання стічних вод.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про викладення п. 2.9. договору в редакції позивача.

Редакція спірного пункту 2.12. договору повністю відповідає пункту 4.2. Правил користування, а п. 21.5. та 21.9. визначена відповідальність за самовільне та без облікове скидання стічних вод до каналізації, у зв’язку з чим, підлягає прийняттю в редакції позивача.

Щодо спірного пункту 2.17 договору, то він також підлягає прийняттю в редакції позивача, оскільки повністю співпадає з вимогами викладеними в п. 2.2., 2.4., 7.2., 7.6. Правил приймання.

Відносно п. 2.18 договору, то суд виходить з наступного.

Як вбачається з протоколу узгодження розбіжностей від 09.06.08р., то редакції спірного пункту 2.18 договору була погоджена сторонами в редакції запропонованій відповідачем, а саме: Підприємство має право відключити каналізаційну мережу Абонента згідно вимог пунктів 17.4, 17.5 Правил користування. Права та обов’язки сторін при відключенні каналізаційної мережі визначаються Правилами користування.

Вказана редакція не суперечить приписам п. 17.4. Правил користування, п. 2.1. Правил приймання та ст. 525 Цивільного кодексу України та ст. 193 ГК України у зв’язку з чим підлягає прийняттю в узгодженій редакції позивача.

Спірний пункт 2.19. договору підлягає виключенню з огляду на ті обставини, що як встановлено судом вище Товариство з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” не має будь-яких очисних споруд, та це підтверджено належними доказами в розумінні ст. 32-34, 36 ГПК України. Тобто, судом приймається редакції відповідача з приводу пункту 2.19 договору.

Щодо п. 3.2. договору, то суд вважає, що останній підлягає прийняттю в редакції відповідача з наступних підстав.

Відповідачем до матеріалів справи надано пояснення за підписом керівника Товариства з обмеженою відповідальністю Супрун І.Ф. № 631 від 17.09.2008р., де зазначено, що відповідно до щомісячних актів скинутих стічних вод частка населення складає 97% загального скиду, бюджетні організації та інші – 3%.

До матеріалів справи надано договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання № 29 від 26.12.2007р., який укладений між позивачем та відповідачем та згідно п. 5.1. якого, Споживач (відповідач) оплачує Підприємству (позивачу) послуги з водопостачання по тарифам, які встановлені у відповідності з діючим законодавством та не підлягають погодженню сторонами. Тариф на момент укладання договору складає: за 1 м3 питної води 4,10 грн. (без ПДВ).

Листом від 31.01.2008р. позивач повідомив відповідача, що тариф на послуги з постачання води КП “Компанія “Вода Донбасу” для споживачів (без ПДВ) складає за 1 м3 води питної 0,620грн., де зазначено, що даний лист є невід’ємною частиною договору.

Таким чином, послуги з водопостачання для Підприємства відповідача надаються за єдиним тарифом, який визначений рішенням Донецької обласної ради № 5/14-431 від 25.01.2008р. “Про затвердження тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, що надаються комунальним підприємством “Компанія “Вода Донбасу”.

Крім того, необхідно зазначати, що між сторонами було укладено договір № 125 про надання послуг з водовідведення від 01.01.2006р., згідно до п. 3.2. цього договору відповідачу був встановлений єдиний тариф на приймання стічних вод.

Відповідно статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 32 Закону України “Про питну воду та питне водопостачання”, за надання послуг із питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 цього Закону встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води та питного водопостачання віднесено, зокрема, визначення рівня та якості послуг з питного водопостачання та водовідведення і встановлення тарифів на ці послуги.

Оцінюючи доводи сторін, суд виходить з тих обставин, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” є підприємством, яке має на балансі мережі водопостачання/водовідведення та надає послуги з водопостачання безпосередньо населенню та має відповідну ліцензію, здійснює послуги з питного централізованого водопостачання та водовідведення.

Виходячи з цього, узгоджуючи спірний пункт 3.2 договору, сторони повинні керуватися тарифами на водовідведення, що передбачені для вказаної категорії споживачів, оскільки об’єкт споживання послуг з водовідведення відповідача не відноситься до таких категорій як “населення”, “бюджетні установи та організації”, “інші споживачі”.

Тобто, як суб’єкт, відповідач підпадає під вимоги саме пункту 2.1 додатку № 3 рішення обласної ради від 25.01.08р. Що стосується тарифів для населення, бюджетних установ та організацій, то такі тарифи передбачені в інших додатках до рішення обласної ради та не підлягають застуванню до відповідача.

При такому положенні, та, враховуючи, що відповідач надає послуги з питного централізованого водопостачання та водовідведення в місті Новгородське різним категоріям споживачів, суд прийшов до висновку щодо безпідставності обрахування об’ємів стічних вод за окремими тарифами, як для населення, бюджетних установ та інших споживачів, оскільки зазначені категорії споживачів, за матеріалами даної справи, не споживають та не користуються послугами позивача та не мають з останнім договірних відносин.

З огляду на вказане суд дійшов до висновку, що оскільки водопостачання здійснюється за єдиним тарифом, той водовідведення повинно здійснюватися за єдиним тарифів.

Позивачем не доведено та необґрунтовано з посиланням на норми закону необхідність встановлення декількох тарифів на водовідведення для Товариства з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства”. Застосування декількох тарифів до одного споживача не передбачено й самим рішенням Донецької обласної ради № 5/14-431 від 25.01.2008р. “Про затвердження тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, що надаються комунальним підприємством “Компанія “Вода Донбасу”.

З огляду на вказане п. 3.2. договору підлягає прийняттю в редакції відповідача.

Викладення редакції п. 3.3. договору в редакції позивача повністю відповідає вимогам пункту 1.10 Правил користування, у зв’язку з чим заперечення відповідача до уваги не приймаються, а п. 3.3. підлягає прийняттю в редакції позивача.

Щодо п. 3.8. договору, то суд виходить з узгодженої сторонами редакції під час складання протоколу узгодження розбіжностей від 09.06.08р., а саме: При сплаті за іншими підставами, передбаченими законодавством пункт 2.1. даного договору, Абонент здійснює сплату в п’ятиденний строк з дня отримання відповідного рахунку, але не пізніше передостаннього банківського дня. Зазначена редакція спірного пункту 3.8 договору не суперечить п. 12.3. Правил користування та підлягає прийняттю в редакції запропонованій позивачем.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позов обґрунтованим частково, та підлягаючим задоволенню в частині прийняття редакції позивача повністю щодо пунктів 2.3., 2.9., 2.12., 2.17., 2.18., 3.3., 3.8., у редакції суду пунктів 2.6., пунктів 2.19., 3.2 – у редакції відповідача.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179-188 Господарського кодексу України, Законами України „Про питну воду та питне водопостачання”, „Про житлово-комунальні послуги”, Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення у містах і селищах України”, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, ст. ст. 82 – 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” с. Новгородське про зобов’язання прийняти п.п. 2.3., 2.6., 2.9., 2.12., 2.17., 2.18., 2.19., 3.2., 3.3., 3.8. договору № 125 від 01.04.2008р. про надання послуг з водовідведення в редакції Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” задовольнити частково.

Пункт 2.3., 2.9., 2.12., 2.17., 2.18, 3.3., 3.8. договору № 125 від 01.04.2008р. про надання послуг з водовідведення прийняти в редакції позивача.

Пункт 2.19., 3.2. договору № 125 від 01.04.2008р. про надання послуг з водовідведення прийняти в редакції відповідача.

Пункт 2.6. договору № 125 від 01.04.2008р. про надання послуг з водовідведення викласти в редакції суду:

П. 2.6.: Абонент зобов’язується щомісячно надавати Підприємству данні про об’єми води, отримані з усіх джерел. При цьому в разі отримання води від інших підприємств, об’єми води повинні бути підтверджені документально.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Новгородський комбінат комунального господарства” (85295, м. Дзержинськ, п. Новгородське, вул. Артема, 1, р/р 884 у Дзержинському відділенні Ощадбанку України, МФО 394147, ЗКПО 31459617) на користь Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 85, п/р 6023 в філії ГУ АК ПІБ в Донецькій області м. Донецьк, МФО 334635, ) витрати по сплаті державного мита в розмірі 59,5грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 82,60грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя