ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.08                                                                                 Справа № 16/146.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Комунального виробничого управління водопроводно-каналізаційного господарства м. Свердловська, м. Свердловськ Луганської області

до Обласного комунального підприємства “Компанія “Луганськвода”, м. Луганськ

про стягнення 151392 грн. 27 коп.

при секретарі судового засідання Маценко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –Хорошаєва О.В., дов. від 13.08.08. №286,

від відповідача –Пушкарська М.І., дов. від 08.02.08. №135,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про стягнення з відповідача боргу в сумі 151392,27грн. за договором купівлі-продажу від 01.03.05. №3/05.

Відповідач проти позову відзивом від 14.08.08. №20/218, в якому вказує, що за договором купівлі-продажу від 01.03.05. №3/05 позивач поставок товарів не здійснював, а накладні, додані позивачем до матеріалів справи, свідчать про поставку товару за усною домовленістю між сторонами по справі про поставку товару, яка була повністю оплачені відповідачем.

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу від 01.03.05. №3/05, на підставі якого позивач (продавець) зобов’язався передати відповідачу (покупцю) товар в асортименті, в строки та по ціні, вказаних у договорі, а відповідач зобов’язався оплатити куплений товар. Строк виконання обов’язків покупцем договором не встановлено.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором купівлі-продажу і відповідає інституту правових норм глави 54 Цивільного кодексу України.

Позивач, стверджуючи про поставку продукції за вказаним договором, звернувся з даним позовом до суду з вимогою до відповідача про стягнення з відповідача боргу в сумі 151392,27грн. за договором купівлі-продажу від 01.03.05. №3/05, підтверджуючи свої вимоги накладними –від 30.12.04. №59 на суму 248655,23грн. (а.с.10) та від 31.01.05. на суму 2432,40грн. (а.с.11). Також до матеріалів справи додано акт звірення взаємних розрахунків від 01.07.08., який містить підписи осіб без зазначення посад і прізвищ, а в строчці визначення сторін не вказано між якими суб’єктами господарювання даний акт підписано. Довіреностей, виданих відповідачем на отримання ТМЦ від позивача, до матеріалів справи не надано.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених вище.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи та вислухавши представників сторін, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»облік господарських операцій здійснюється на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо –безпосередньо після її закінчення. Первинний документ –документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») –повинен матиме обов’язкові реквізити: назву, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд, у відповідності до ст.43 ГПК України і з урахуванням викладених правил Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оцінив докази, визначені позивачем і додані до матеріалів справи, якими він підтверджує поставку товару на суму позову у розмірі 151392,27грн., а саме –накладні –від 30.12.04. №59 на суму 248655,23грн. (а.с.10) та від 31.01.05. на суму 2432,40грн. (а.с.11)

Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що належні докази здійснених продавцем (позивачем) господарських операцій по поставці товару на суму в матеріалах справи відсутні.

При оцінці доказів суд враховував правила Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»і виходив з того, що поставка продукції повинна бути підтверджена видатковими накладними або накладними, які повинні містити обов’язкові реквізити, вказані в законі. Накладні, які додав позивач до матеріалів справи, суд оцінює критично – накладні не свідчать про здійснення господарських операцій за договором купівлі-продажу від 01.03.05. №3/05, оскільки договір укладено пізніше, ніж були здійснені господарські операції за вказаними накладними і предмет договору не відповідає вказаним у накладних товарам. Тому, накладні –від 30.12.04. №59 на суму 248655,23грн. (а.с.10) та від 31.01.05. на суму 2432,40грн. (а.с.11) не можуть бути визнані належними доказами продажу товару за вказаним договором. Доданий до матеріалів справи акт звірення, описаний вище за текстом даного рішення, також не може бути належним доказом існування грошового зобов’язання відповідача в розмірі позову на користь позивача за договором купівлі-продажу від 01.03.05. №3/05.

За таких підстав позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи і у позові слід відмовити і судові витрати у відповідності до ст.49 ГПК України слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,34,43,49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 19.08.08.

Суддя Р. Шеліхіна