ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2008 р.

№ 18/67-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Добролюбової Т.В.,

суддів

Гоголь Т.Г.,

Швеця В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1

на постанову

Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 18 червня 2008 року

у справі

№ 18/67-08

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1

до

Регіонального відділення Фонду
державного майна України в Дніпропетровській області

про

зобов'язання укласти додаткову
угоду

за участю представників сторін
від:

позивача:
не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду касаційної
скарги,

відповідача: Лівітіна
Г.С. (дов. від 07.11.08),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2008 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України в
Дніпропетровській області про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору
купівлі-продажу об'єкта соціальної сфери -"Дитячий садок" (недіючий)
від 24.05.06, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг,                   вул. Ігнатьєва, 3.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської
області від 10.04.08 (суддя Петрова В.І.) в задоволенні позову відмовлено.
Рішення вмотивоване посиланнями на статтю 193 ГК України, статті 526, 651, 652
ЦК України. Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд вказав на
недоведеність позивачем в силу статей 33, 34 Господарського процесуального
кодексу України наявності правових підстав для зміни спірного договору шляхом
зобов'язання відповідача укласти додаткову угоду до договору купівлі-продажу
від 24.05.06 щодо зміни профілю об'єкта приватизації з організації виховання та
дозвілля дітей на профіль -адміністративний комплекс, визначених статтею 652 ЦК
України. Крім того суд зазначив, що заявлені позивачем вимоги суперечать п.5
статті 16 Закону України "Про дошкільну освіту", згідно з яким
вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних
навчальний закладів використовуються виключно для роботи з дітьми.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 18.06.2008 (колегією суддів у складі
Логвиненко А.О. -головуючий, Роговко В.Г., Стрелець Т.С.) рішення
Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.08 залишено без змін з
тих же мотивів.

Не погоджуючись з прийнятими у
справі судовими актами, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постановлені
рішення і постанову у справі скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. Касаційна скарга вмотивована доводами щодо порушення
судами попередніх інстанцій приписів статей 42, 188 ГК України, статтю 651 ЦК
України, статті 16 Закону України "Про дошкільну освіту".

На адресу Вищого господарського
суду України від Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області надійшов відзив на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1, у
якому відповідач вказав про законність і обґрунтованість оскаржуваних судових
актів, у зв'язку з чим просив залишити їх без змін, а касаційну скаргу -без
задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача Швеця
В.О., пояснення представника відповідача,
перевіривши правильність застосування господарськими судами норм
матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій
та вбачається з матеріалів справи, 24.05.06 між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Дніпропетровській області та фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу об'єкта соціальної
сфери -„Дитячий садок” (недіючий), розташованого за адресою:  Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.
Ігнатьєва, 3 (далі -Договір). Згідно з підписаним сторонами актом
приймання-передачі  від 20.07.06 об'єкт
соціальної сфери -„Дитячий садок” (недіючий) було передано позивачу у
власність. Призначення спірного об'єкту - організація виховання та дозвілля
дітей.

Відповідно до п.1.1., п.1.2, п.3.1
Договору відповідач зобов'язався передати у власність позивача спірний об'єкт,
а позивач в свою чергу - прийняти його і сплатити за нього ціну відповідно до
умов, визначених в договорі. Право власності на об'єкт приватизації переходить
до позивача (покупця) з моменту сплати повної вартості придбаного об'єкта
приватизації. Передача об'єкта приватизації здійснюється відповідачем позивачу,
що засвідчується актом приймання-передавання, який підписується обома сторонами
протягом 3-х офіційних робочих днів з моменту сплати повної вартості придбаного
об'єкта приватизації.

Згідно з пунктом 5.6 Договору
позивач зобов'язався використовувати об'єкт приватизації зі збереженням профілю
не менше 5 років з моменту підписання акту приймання-передавання майна.

Судами встановлено, що позивач
виконав зобов'язання за Договором  і
сплатив вартість об'єкта в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями  № 24 від 10.05.06 на суму 14980,56 грн, № 32
від 25.05.06 на суму 2996,11 грн, № 36 від 20.06.06 на суму 83000,00 грн,  № 39 від 18.07.06 на суму 63809,49 грн, на
загальну суму - 164 786,16 грн (а.с.15,16).

Листом від 22.05.07 ФОП ОСОБА_1
звернувся до відповідача з клопотанням розглянути можливість зміни діючого
профілю спірного об'єкта за Договором від 24.05.06 на профіль -
офісно-складське приміщення (а.с. 27). У відповідь на дане звернення,
Регіональне відділення ФДМ України в Дніпропетровській області відмовив у
внесенні таких змін до Договору, посилаючись при цьому на положення п. 5.6
Договору, п. 5 статті 16 Закону України "Про дошкільну освіту" і
Закону України "Про позашкільну освіту" (лист від 14.02.08 №
12/12-1090, а.с. 29-30).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вивільнені приміщення
ліквідованих державних та комунальних дошкільних  навчальних закладів використовуються виключно
для роботи з дітьми, а майно, яке є державною або комунальною власністю
(земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання, тощо), придбання чи
відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти,
використовується виключно із зазначеною метою. Судами встановлено,
що спірний об'єкт є об'єктом приватизації, віднесений до групи Ж згідно зі
статтею 5 Державної програми приватизації на 2000 - 2002 роки. Статтею 96
Державної програми передбачено, що продаж об'єктів групи Ж здійснюється у
порядку, що встановлюється Фондом державного майна України.

Відповідно до статті 1.4 Положення
про порядок приватизації об'єктів групи Ж (затв. наказом Фонду держмайна
України N 1693 від 14.08.00) приватизація дитячих дошкільних закладів
здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про дошкільну
освіту". Дитячий садок згідно зі статтею 12 Закону України “Про дошкільну
освіту” є дошкільним навчальним закладом. Статтею 3 цього Закону унормовано, що
держава визнає пріоритетну роль дошкільної освіти та створює належні умови для
її здобуття. Держава сприяє розвиткові та збереженню мережі дошкільних
навчальних закладів незалежно від підпорядкування, типів і форм власності.
Пунктом 5 статті 16 Закону передбачено, що вивільнені приміщення ліквідованих
державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовуються виключно
для роботи з дітьми. Майно, яке є державною або комунальною власністю (земельні
ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого
призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно із
зазначеною метою.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх
інстанцій про відсутність правових підстав для зміни умов спірного договору
купівлі-продажу об'єкта соціальної сфери від 24.05.06, а тому господарські суди
обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувана постанова
Дніпропетровського апеляційного господарського суду є законною та
обґрунтованою, а тому не вбачається підстав для її зміни чи скасування.

Щодо доводів касаційної скарги, то
вони не спростовують вказаного висновку суду, та пов'язані з переоцінкою
доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Відповідно до статті 1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 червня 2008 року у
справі    № 18/67-08 - без змін.

Головуючий суддя:                                                                 Т.
Добролюбова

Т. Гоголь

Судді:

В. Швець