ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

09.09.08
Справа  № 27/251

Львівський апеляційний
господарський суд в
складі колегії

головуючого - судді -Гнатюк Г.М.

суддів          - Кравчук Н.М.

- Мирутенко О.Л.

Розглянувши
апеляційну скаргу  Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1, с.Крупсько, Миколаївського району від 15.01.2008р.

на
рішення господарського
суду Львівської області від 21.12.2007р.

у
справі   № 27/251

за
позовом  Крупської сільської ради, с.Крупсько,
Миколаївського району

до
відповідача 1: Миколаївської
районної державної адміністрації, м.Миколаїв, Львівської області

до
відповідача 2: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, с.Крупсько, Миколаївського району

про  розірвання
договору встановлення  земельного
сервітуту від 04.01.2005р.

за участю представників
сторін:

від позивача:
не з'явився

від відповідача 1: Сапріянчук В.Д. -зав.юридичним
сектором

від відповідача 2: не з'явився

Відповідачу-1
роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Клопотання
про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

Представники
позивача та відповідача-2 в судове засідання 09.09.2008р. не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, що
підтверджується  повідомленнями про
вручення поштового відправлення №№352670, 352671 від 22.08.2008р.

Встановив :

Рішенням  господарського суду Львівської області  від 21.12.2007р. у справі №27/251   (суддя Масловська Л.З.) задоволено позов  Крупської сільської ради та розірвано договір
встановлення земельного сервітуту №1 від 04.01.2005р., укладений  між Крупською сільською радою та
суб'єктом  підприємницької діяльності  приватним підприємцем ОСОБА_1 та судові
витрати стягнено з відповідача-2.

Не
погоджуюсь із зазначеним рішенням, приватний підприємець ОСОБА_1 оскаржив  його в апеляційному порядку, просить  рішення місцевого господарського суду
скасувати і  прийняти нове рішення у
справі, яким  в позові відмовити. В
обгрунтування зазначає, що  розірвання
договору сервітуту тягне за собою порушення прав інших фізичних осіб, зокрема
мешканців села Крупсько.

У
відзиві на апеляційну скаргу (вх. 1510 від 03.03.2008р.)  Крупська сільська рада заперечила вимоги
апелянта з підстав наведених  у цьому
відзиві та зазначає, що рішення  прийняте
з дотриманням  та правильним
застосуванням норм  матеріального  та процесуального  права і просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Крупською
сільською радою  було подано клопотання
про зупинення провадження у справі, у відповідності до ст.79 ГПК України, до
вирішення  господарським судом Львівської
області справи №31/150  за позовом
Крупської сільської ради до відповідачів - Миколаївської районної державної
адміністрації, м.Миколаїв, Львівської області та Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, с.Крупсько, Миколаївського району про визнання недійсним
договору оренди землі від 04.01.2005р. Враховуючи неявку представника позивача
в судові засідання, колегія суддів вирішила клопотання про зупинення
провадження у справі відхилити, так як вирішення справи №31/150, жодним чином
не впливає на вирішення по суті даної справи. При цьому позивач не буде
позбавлений у разі необхідності звернутися із заявою про перегляд даної справи
за нововиявленими обставинами.

Представник
Миколаївської  районної  державної адміністрації в судових засіданнях
зазначив, що розірвання  договору
земельного сервітуту призведе  до
ущемлення  інтересів територіальної
громади, оскільки  у випадку розірвання
цього договору орендар -приватний підприємець ОСОБА_1, продовжуючи
користуватись земельною ділянкою (а підстав для розірвання договору оренди
земельної ділянки немає), не буде зобов'язаний
враховувати  інтереси громади.

Розглянувши
матеріали справи, оцінивши докази,
заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду Львівської
області від 21.12.2007 року скасувати, та в задоволенні позову відмовити,
враховуючи наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, 22.12.2004 р. Крупською сільською радою було
прийнято рішення № 130 “Про затвердження технічної документації по
інвентаризації земельної діля нки та надання її в оренду для рибогосподарських
потреб".

Розпорядженням
голови Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області № 504
від 29.12.2 004 р. було затверджено технічну документацію по

інвентаризації
земельної ділянки під старорічищем площею 7.7596 га на території

Крупської
сільської ради.

05.01.2005
р. між Миколаївською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено
05.01.2005 р. договір оренди земельної ділянки 7.7596га при орендній платі 363
грн. в рік для рибо-господарських потреб.

Істотною
умовою, за якої сільська рада надавала згоду на передачу в оренду земе

льної
ділянки та яка передбачена в договорі оренди від 04.01.2 005 р. є - зобов»я-

зання
орендаря забезпечити і визначити на плані місце водопою для сільської худоби та
дозволити купання жителів с. Крупсько у встановленому місці на водоймі

(п.
19),  а п. 26 договору оренди передбачено,
що на орендовану ділянку встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх
осіб, а саме договір встановлення земельного сервітуту, виконання орендарем
умов якого передбачено п. 31 договору оренди.

04.01.2005
року між Крупською сільською радою та СПД-ФО ОСОБА_1 на виконання умов договору
оренди укладено договір встановлення земельного сервітуту. Договором
встановлення земельного сервітуту №1 від 04.01.2005 р. передбачено право
жителів с. Крупсько поїти худобу із водойми у визначеному для цього місці та
право прогону худоби до водопою, право купання жителів с. Крупсько у
встановленому місці на водоймі.

28.04.205
р.Крупською сільською радою було прийнято рішення №142 „Про

відміну
рішення сесії сільської ради № 130 від 22.12.2004 р.„Про затвердже ння технічної
документації по інвентаризації земельної ділянки та надання її в оренду для
рибогосподарських потреб".

02.06.205
р. Крупською сільською радою було прийнято рішення №  143 „Про розгляд протесту Миколаївського
міжрайонного прокурора від 24.05.2 005 р. № 0715-220-05 на рішення Крупської
сільради №142 від 28.04.2 005 р. „Про відміну рішення сесії сільської ради №
130 від 22.12.2 004 р. „Про затвердження технічної документації по
інвентаризації земельної ділянки та надання її в оренду для рибогосподарських
потреб", яким протест міжрайо нного прокурора було відхилено.

У
зв'язку з тим, що приватним підприємцем ОСОБА_1 належним чином не виконувались
взяті ним зобов'язання по договору оренди та по договору земельного сервітуту,
через що в селі Крупсько неодноразово
відбувався схід села, а саме 24.04.2005р., 22.05.2005р., 25.09.2005р. та
29.04.2007р. та неодноразово мешканці села зверталися  у сільську раду та в правоохоронні органи із
відповідними заявами і скаргами. На останньому з цих сходів мешканці села
вирішили розірвати договір оренди з ПП ОСОБА_1 у зв'язку з чим
26.06.2007р.  Крупською сільською радою
було прийнято рішення  №52 “Про
розгляд  пропозиції сходу села по відміні
оренди  озера “Річище” (а.с.145).

Відповідно
до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси
її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу. Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Від
імені громади села,   права власника
здійснює сільська рада.

Статею
98 Земельного кодексу України визначено, що право земельного сервітуту - це
право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або
безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Власники або
землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних сервітутів
(право поїти свою худобу із природної водойми та право прогону худоби до
природної водойми та інші) у відповідності до ст.99 Земельного кодексу України.

У
відповідності до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Згідно
ст.ст.401,404 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не
можуть бути задоволені іншим способом. Право користування чужою земельною
ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через
чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Відповідно
до ст.ст.33,34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень і господарський суд приймає ті докази, які мають  значення для справи, а обставини справи, які
відповідно до законодавства  повинні
бути  підтверджені  певними
засобами  доказування, не
можуть  підтверджуватись  іншими засобами доказування.

Колегія
суддів Львівського апеляційного господарського суду не може погодитися з
висновком місцевого господарського суду про розірвання договору земельного
сервітуту, який був укладений у відповідності до умов договору оренди, так як
розірвання договору земельного сервітуту тягне за собою позбавлення можливості
мешканців села користувати водоймою, зокрема купатися та поїти худобу, тобто
порушує права конкретних фізичних осіб.

Крім
цього, Крупською сільською радою, яка виступає в інтересах мешканців села та
здійснює їх права щодо розпорядження
природними ресурсами, не було прийнято жодного рішення про розірвання
договору земельного сервітуту чи договору оренди у зв'язку із невиконанням
приватним підприємцем  своїх зобов'язань.
Натомість рішення мешканців села, які прийняті на сходах села не мають
юридичної сили, а тому у відповідності до ст.34 ГПК України, не можуть
вважатися належними і допустимим доказами. Крім цього, наявність неодноразових
звернень Позивача до «Миколаївської районної державної

адміністрації»жодним
чином не засвідчує безпосередніх фактів порушень

сервітутних
чи інших зобов' язань приватним підприємцем ОСОБА_1

З
огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду
вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм
матеріального права, а тому  його слід
скасувати.

Судові
витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на
позивача.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну
скаргу  приватного підприємця ОСОБА_1
задоволити.

2.Рішення
господарського суду Львівської області від 04.01.2008 року по справі за №27/251
скасувати. В позові відмовити.

3.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали
справи направити в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                Мирутенко
О.Л.