ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.08 р.
Справа № 38/102

Господарський суд Донецької області
у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні
Какуша Н.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1. Іловайськ Донецької області

до відповідача: Комунального
підприємства “БІОН” м. Іловайськ Донецької області

про
стягнення  2 877грн.26коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1.- СПД,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий 10.11.2004р. Харцизьким МВ УМВС України в
Донецькій області; ОСОБА_2.- представник за дов. №б/н від 18.08.2008р.

від відповідача: Владиченко М.В. -
юрисконсульт за дов. №191 від 21.08.2008р.

Суть спору:

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1м. Іловайськ Донецької області, звернувся до господарського
суду з позовом до  Комунального
підприємства “БІОН” м. Іловайськ Донецької області  про стягнення суми заборгованості за
поставлені горюче-паливні матеріали з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення,  3%
річних у розмірі у розмірі 1699грн.46коп. та штрафних санкцій у розмірі 1
207грн.80коп., а всього 2 877грн.26коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір поставки № 21 від 01.10.2007 р.

20.08.2008 р. на адресу
господарського суду надійшов лист із Головного
управління статистики у Донецькій області від 12.08.2008р. №
14/4-20/717, відповідно до якого
Комунальне підприємство “БІОН значиться у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний
код 20315556) та знаходиться за адресою: 86793, Донецька область,     м. Харцизьк, м.Іловайськ, вул.Донецька,13.
Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів
справи.

19.08.2008р. відповідач надав суду
відзив на позовну заяву №3 від 15.08.2008р., в якому позовні вимоги визнає
частково у розмірі 1 320грн.00коп. та просить суд відмовити позивачу в
стягненні пені за несвоєчасне перерахування оплати вартості паливно-мастильних
матеріалів в сумі 1 207грн.80коп., посилаючись на наступне.

01.10.2007 р. відповідач купив у
позивача паливно-мастильні матеріали на суму        1 320грн.00коп. і зобов'язався в
трьохденний строк оплатити їх.

Однак у зв'язку з тяжким майновим
станом підприємства та відсутністю коштів свої зобов'язання відповідач не
виконав і до наступного часу і оплату не провів.

За допущене порушення позивач
нарахував пеню з розрахунку 0,5% від несплаченої суми за кожний день
прострочення в сумі 1 207грн.80коп.

Відповідач вважає зазначений
розрахунок помилковим, оскільки у відповідності із ст.ст.1,3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” платники
грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню у розмірі, що встановлюються за згодою сторін, але не вище
подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

З огляду на це, сума пені, на думку
відповідача,  яку позивач міг нарахувати
склала би 119грн.78коп.

Відзив судом розглянутий, прийнятий
до уваги та залучений до матеріалів справи.

03.09.2008 р. позивач на адресу
господарського суду надіслав обґрунтований розрахунок ціни позову № 8/09-08 від
01.09.2008 р. та заперечення на відзив відповідача № 3/09-08 від 01.09.2008 р.,
в якому з вимогами відповідача про відмову позивачу у стягненні пені за
несвоєчасне перерахування оплати вартості
горюче-паливних матеріалів в сумі 1 207грн.80коп. не згоден та просить
свої вимоги про стягнення з відповідача
пені у розмірі  1 188грн.00коп.
задовольнити у повному обсязі.

Розрахунок ціни позову та заперечення
судом розглянуті, прийняті до уваги та долучені до матеріалів справи.

09.09.2008 р. відповідач надав суду
доповнення до відзиву на позовну заяву  №
9 від 02.09.2008 р., в яких позовні вимоги визнає частково в частині стягнення
основного боргу в сумі 1 320грн.00коп., суми заборгованості з урахуванням
індексу інфляції у розмірі 316грн.80коп., 3 % річних у розмірі 32грн.66коп. та
просить суд задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення пені за
несвоєчасне перерахування оплати вартості паливно-мастильних матеріалів
частково у розмірі 119грн.78коп.

Доповнення до відзиву судом
розглянуті, прийняті до уваги та долучені до матеріалів справи.

09.09.2008 р. позивач, остаточно
визначившись,  надав суду заяву, в якій
згідно ст.22 ГПК України, уточнив свої позовні вимоги та просить суд стягнути з
відповідача суму заборгованості за поставлений товар за договором поставки № 21
від 01.10.2007 р. у розмірі 1 320грн.00коп., інфляційні за період з 05.10.2007
р. по 31.07.2008 р. у розмірі
308грн.55коп., 3% річних у розмірі 32грн.66коп. за період з 05.10.2007
р. по 31.07.2008 р. та пеню у розмірі 1 188грн.00коп. за період з 05.10.2007 р.
по 31.07.2008 р.

Заява судом розглянута, прийнята до уваги та
долучена до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по
суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно
із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали
клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке
судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК
України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази по справі та вислухавши
уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2007р. між Комунальним
підприємством “БІОН” (за договором - покупець, далі-відповідач) та Приватним
підприємцем ОСОБА_1(за договором -
постачальник, далі - позивач)
було укладено договір поставки № 21, згідно до п.1.1 якого постачальник
зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити вказаний товар.

Пунктом 1.6 договору сторонами
передбачена форма розрахунку, а саме: з розрахункового рахунку протягом трьох
банківських днів.

Розділом 2 договору сторонами
передбачена відповідальність, а саме: у випадку невиконання своїх зобов'язань
покупець сплачує штраф у розмірі 0,5% за кожен день прострочення від загальної
суми договору.

Загальна сума договору: 1
320грн.00коп., у тому числі НДС - 220грн.00коп. (п.3.1 договору).

Договір вступає в силу з моменту
підписання та діє до моменту його виконання (п.3.2 договору).

Суд вважає договір  № 21 від 01.10.2007р. укладеним згідно вимог
ст.638  ЦК України.

На виконання вимог договору позивач
поставив на адресу відповідача: бензин А-80 у кількості 330 літрів на загальну
суму 1 320грн.00коп., що підтверджується товарними накладними № 105 від
01.10.2007 р. та № 106 від 01.10.2007 р. (які містяться у матеріалах справи), а
відповідач отримав вказаний товар, що підтверджується довіреністю серії
НОМЕР_2від 01.10.2007 р. (яка міститься у матеріалах справи), але не
розрахувався за нього.

Оскільки відповідач не розрахувався
з позивачем за отриманий товар, останній 11.04.2008р. № 02/04-08 та 20.06.2008
р. № 01/06-08 направив на адресу відповідача
претензії з проханням перерахувати дебіторську заборгованість за
поставлені горюче-паливні матеріали,  які
були залишені відповідачем без розгляду та реагування.

До теперішнього часу відповідачем
заборгованість за поставлений товар у розмірі      1 320грн.00коп. не погашена, яку позивач
просить стягнути з відповідача та проти якої відповідач не заперечує.

Крім того, позивач наполягає на
стягненні з відповідача, з урахуванням заяви про уточнення  позовних вимог, інфляційних за період з
05.10.2007 р. по 31.07.2008 р. у розмірі 308грн.55коп., 3% річних за період з
05.10.2007 р. по 31.07.2008 р. у розмірі 32грн.66коп. та пені за період з
05.10.2007 р. по 31.07.2008 р. у розмірі 1 188грн.00коп.у зв'язку з порушенням
грошового зобов'язання.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних
вимог посилається на договір поставки № 21 від 01.10.2007 р., акти звірки
взаємних розрахунків, товарні накладні № 105 від 01.10.2007 р. та № 106 від
01.10.2007 р. , рахунки-фактури № 105 від 01.10.2007 р. та № 106 від 01.10.2007
р. , претензію № 02/04-08 від 11.04.2008р., претензію № 01/06-08 від 20.06.2008
р., листи від 08.04.2008 р., від 25.10.2007 р., від 06.11.2007 р.,  розрахунок ціни позову № 8/09-08 від
01.09.2008 р., заперечення на відзив відповідача  № 3/09-08 від 01.09.2008 р., заяву про
уточнення позовних вимог від 09.09.2008 р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на
позовну заяву № 3 від 15.08.2008р., доповнення до відзиву на позовну заяву № 9
від 02.09.2008 р., правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач обґрунтовує свої вимоги
нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу  України, тому судом при розгляді справи
застосовані ці  норми, бо суд не має
право самостійно змінювати предмет або підстави позову.

Оскільки між сторонами по справі
уклалися господарські правовідносини, то
судом застосовані положення Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській
сфері.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема,  з господарського
договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК
України)

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів  абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори
та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання
або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у
силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 статті 530 ЦК
передбачений строк (термін) виконання зобов'язання. Якщо  у
зобов'язанні  встановлений  строк
(термін)  його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1.6 договору сторони
передбачили, форму розрахунків, а саме: з розрахункового рахунку на протязі 3
банківських днів.

Згідно частини 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивачем на адресу відповідача
були направлені претензії № 02/04-08 від 11.04.2008р. та  № 01/06-08 від 20.06.2008 р. з проханням
перерахувати дебіторську заборгованість за поставлені горюче-паливні
матеріали,  які були залишені
відповідачем без розгляду та реагування.

Суд вважає, оскільки відповідач до
теперішнього часу не розрахувався за поставлений товар на суму 1 320грн.00коп.,
то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є доказаними, обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Отже, на підставі наведеного суд
вважає, що вимоги позивача щодо стягнення
інфляційних за період з 05.10.2007 р. по 31.07.2008 р. у розмірі
308грн.55коп. та 3% річних за період з 05.10.2007 р. по 31.07.2008 р. у розмірі
32грн.66коп. є такими, що підлягають задоволенню.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у
сфері господарювання ( ч. 1 ст. 218 ГК України).

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання
чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним
вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського
правопорушення ( ч. 2 ст. 218 ГК України).

Слід зазначити, що договором,
укладеним між сторонами, не передбачена відповідальність у вигляді пені за
прострочення виконання зобов'язань, а передбачена відповідальність за
невиконання покупцем своїх зобов'язань  у
вигляді штрафу у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення від загальної суми
договору( п.2.2 договору).

Тому суд вважає, що вимога позивача
стосовно стягненні пені є такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що
наданий позивачем розрахунок пені за період з 05.10.2007 р. по 31.07.2008 р. є
необґрунтованим, оскільки період нарахування пені перевищує шість місяців, що
не відповідає вимогам ст. 232 Господарського кодексу України.

Визнання відповідачем позову
частково в частині стягнення пені суд не приймає до уваги, оскільки  ці дії відповідача суперечать законодавству.

Позовні вимоги у частині стягнення
боргу, 3% річних та інфляційних підтверджуються представленими доказами по
справі та визнаються відповідачем.

З урахуванням зазначеного, суд
вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу треба віднести на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
174, 193 Господарського кодексу України,
ст.ст.11, 509, 526, 530, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49,
82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1. Іловайськ Донецької області до  Комунального підприємства “БІОН” м. Іловайськ
Донецької області про стягнення суми заборгованості за поставлені
горюче-паливні матеріали у розмірі 1 320грн.00коп.,  інфляційних у розмірі 308грн.55коп., 3%
річних у розмірі 32грн.66коп. та пені  у
розмірі 1 188грн.00коп., задовольнити частково.

Стягнути з Комунального
підприємства “БІОН” м. Іловайськ Донецької області (86793, Донецька
область,  м.Харцизьк, м. Іловайськ, вул.
Донецька,13, р/р 290910801 у філії ПІБ м.Харцизька, МФО 334345, ) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. Іловайськ
Донецької області (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер  НОМЕР_3) заборгованість в сумі 1320грн.00коп.,
інфляційні в сумі 308грн.55коп., 3% річних в сумі 32грн.66коп., держмито у сумі
58грн.85коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
в сумі 68грн.08коп.

В решті позову відмовити.

Рішення оголошено у судовому
засіданні 09.09.2008року.

Видати наказ після набрання рішення
законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано
3 примірника:

1
- до справи

2
- сторонам у справі