ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2008 р. Справа № 59/177-08

вх. № 6936/4-59

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Костін Г.М. дов. від 15.08.2008р. №503, Григор"єв І.В. дов. від 18.03.2008р. №259, Долуда О.В. дов. від 25.03.2008р. №287;

відповідача - Швецов М.В. дов. від 04.04.2008р. 3-ї особи - не з"явився

розглянувши справу за позовом

Статутного територіально-галузевого об"єднання "Південна залізниця", м. Харків

до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків 3-я особа ,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національна комісія регулювання електроенергетики України, м. Київ

про стягнення 801126,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач СТГО „Південна залізниця” звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій (з урахуванням уточнення вх.№15164 від 09.10.2008р.) просить стягнути з відповідача АК „Харківоблєнерго” на свою користь 800131,01 грн. заборгованості, що утворилася на підставі договору від 04.01.2005р. № 2/04/01/П/Е-05256/НЮ, в тому числі суми основного боргу, пені за несвоєчасну оплату, 3-х відсотків річних та втрати від інфляції. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов’язань за зазначеним договором в частині оплати послуг по передачі електроенергії відповідача місцевими (локальними) мережами позивача. В судовому засіданні представники позивача підтримують позовні вимоги, наполягають на їх задоволенні.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву (вх.№18173 від 08.10.2008р.) зазначив, що відповідно до укладеного договору від 04.01.2005р. № 2/04/01/П/Е-05256/НЮ позивачем надавались послуги з передачі електричної енергії його місцевими (локальними) мережами за тарифами, які затверджуються НКРЕ України на відповідний період. Проте, вказує відповідач, позивач неправильно застосував до цих послуг тарифи, передбачені постановою НКРЕ України від 21.06.2007р. №836. На думку відповідача ця постанова не підлягає застосуванню, оскільки вона застосовується лише в тих випадках коли особа, яка надає такі послуги самостійно закуповує електроенергію на оптовому ринку електроенергії, а позивач до таких осіб не відноситься. В даному випадку до відносин сторін, вказує відповідач, повинна застосовуватись постанова НКРЕ України від 20.08.2008р. №1081, та відповідні затверджені нею тарифи. В судовому засіданні представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову з наведених у відзиві підстав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Національна комісія регулювання електроенергетики України, залучена до участі у справі ухвалою від 13.10.2008, в поясненнях по справі (вх.№3680 від 10.11.2008р.) заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова НКРЕ України від 20.08.1999р. №1081. Правом на участь представника у судовому засіданні третя особа не скористалась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні 08.10.2008 оголошувалась перерва до 9 годин 45 хвилин 13.10.2008 , та 10.11.2008 до 10 годин 00 хвилин 14.11.2008 року для виготовлення повного тексту рішення.

З’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

СТГО “Південна залізниця” є ліцензіатом з передачі електричної енергії. Статус ліцензіата підтверджується ліцензією, виданою Національною комісією регулювання електроенергетики від 04.01.2005р. серії ПР №0035.

Між позивачем та відповідачем укладений договір від 04.01.2005р. №2/04/01/П/Е-05256/НЮ на передачу електроенергії АК „Харківобленерго” мережами СТГО „Південна залізниця”. Договір був пролонгований додатковими угодами № 1 від 28.11.2008 року до 31.12.2006 року та № 2 від 24.11.2007 року до 31.12.2007 року. Предметом договору (п.1.1.) є передача електроенергії постачальника (відповідача) електричними мережами передавальника (позивача). Умовами п.4.1. договору встановлено, що вартість послуг з передачі електроенергії визначається за тарифами, які затверджуються НКРЕ України на відповідний період.

Постановою НКРЕ від 20.08.1999р. №1081 „Про затвердження тарифів на передачу електричної енергії” для СТГО „Південна залізниця” затверджено тарифи не передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, в т.ч. для електричних мереж, розташованих на території Харківської області І клас (35кВ та вище) – 6,26 грн./МВтт., ІІ клас (менше 35кВ) – 13,55 грн./МВт.

Постановою НКРЕ від 21.06.2007р. №836 „Про затвердження тарифів на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та постачання електроенергії за регульованим тарифом Південній залізниці” позивачеві затверджено такі тарифи: для 1 класу напруги – 5,92 грн./МВтт. (без ПДВ), для 2 класу напруги – 39,16 грн./МВтт. (без ПДВ).

Позивач застосовуючи тарифи, затверджені постановою НКРЕ від 21.06.2007р. №836, просить стягнути заборгованість, яка за його розрахунками, утворилась протягом строку дії договору, а саме за листопад, грудень 2007р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.1 Закону України „Про електроенергетику” передача енергії – це транспортування енергії за допомогою мереж на підставі договору.

Згідно ч.3, 9 ст. 17 Закону України „Про електроенергетику” тарифи на передачу і постачання електричної енергії місцевими (локальними) електромережами регулюються Національною комісією регулювання електроенергетики України. Підприємства, які постачають електричну енергію мережами, які не є їх власністю, повинні купувати електричну енергію на оптовому ринку електричної енергії України та вносити плату за користування місцевими (локальними) електричними мережами.

Пунктом 3.7.2. Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.06.1996 № 15 встановлено, що ліцензіат має право одержувати від енергопостачальників, електроенергію яких він передає місцевими (локальними) електромережами на відповідному класі напруги, плату за тарифами на передачу електроенергії. Відносини між ліцензіатами регулюються договорами. Порядок розрахунку обсягів передачі електроенергії та тарифи на передачу визначаються нормативно-правовими актами НКРЕ.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п.3, ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно пред’явлено до стягнення з відповідача суму основного боргу, неустойки, 3-х процентів річних та втрат від інфляції.

При цьому суд виходить з того, що на виконання договору від 04.01.2005р. № 2/04/01/П/Е-05256/НЮ на передачу електроенергії АК „Харківобленерго” мережами СТГО „Південна залізниця” позивачем надавались, а відповідачем споживались послуги з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами позивача. Поясненнями представників сторін та матеріалами справи, зокрема актами про нарахування оплати за передачу електроенергії, актами звірки взаємних розрахунків встановлено, що у сторін немає розбіжностей щодо існування факту надання та споживання послуг, їх кількості та сум здійснених відповідачем оплат. Розбіжності стосуються лише вартості спожитих послуг.

Суд приходить до висновку про те, що вартість послуг визначається у відповідності до тарифів, затверджених Постановою НКРЕ України від 21.06.2007р. №836.

Підставами для такого висновку є таке. По-перше, зазначена постанова НКРЕ України видана пізніше ніж попередня постанова з тих самих питань від 20.08.1999р. №1081. Предмет регулювання цих постанов співпадає в частині тарифів на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами Південної залізниці. Отже постанова від 21.06.2007р. №836 припиняє дію постанови від 20.08.1999р. №1081. При цьому суд зауважує, що крім прямого припинення дії нормативного акту шляхом вказівки про його скасування іншим нормативним актом, в Україні застосовується фактичне припинення дії акту, що відбувається внаслідок прийняття іншого акту такої ж (або вищої) юридичної сили з тих самих питань. Отже відсутність у постанові від 21.06.2007р. №836 вказівки про скасування постанови від 20.08.1999р. №1081 не є обов’язковим для визнання дії останньої припиненою. З цих підстав твердження відповідача про протилежне є юридично неспроможними.

По-друге, суд враховує, що рішенням господарського суду Харківської області від 13.06.2008р. у справі №15/97-08 встановлено, що до відносин СТГО „Південна залізниця” та АК „Харківобленерго” з приводу передачі електроенергії АК „Харківобленерго” мережами СТГО „Південна залізниця” підлягають застосуванню тарифи, передбачені постановою НКРЕ України від 21.06.2007р. №836.

По-третє, суд приймає до уваги, що в офіційному друкованому органі НКРЕ України „Інформаційний бюлетень НКРЕ” власне третьою особою у даній справі повідомляється про те, що тарифи Південної залізниці на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами з 01.07.2007р. діють у відповідності до постанови НКРЕ України від 21.06.2007р. №836.

Суд не приймає доводи відповідача та третьої особи про те, що позивач працює не як ліцензіат з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами, оскільки не закуповує електричну енергію в Оптовому ринку електричної енергії. Суд зауважує, що такої умови, на існуванні якої наполягає відповідач, не передбачено ні Постановою НКРЕ України від 21.06.2007р. №836 ні постановою від 20.08.1999р. №1081.

Крім того, суд зазначає, що діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами та діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом є окремими видами господарської діяльності. Перший вид діяльності регулюється постановою НКРЕ України від 13.06.1996 № 15 „Про затвердження Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами”. Другий – постановою НКРЕ України від 13.06.1996 № 15/1 „Про затвердження Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом”. На кожний з цих окремих видів господарської діяльності видається окрема ліцензія. При цьому зазначеними нормативними актами не передбачено залежності умов здійснення одного виду діяльності від умов здійснення іншого. Отже здійснення або нездійснення позивачем господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, в тому числі діяльності щодо закупівлі електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії, жодним не впливає на умови здійснення позивачем діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами. Отже, твердження відповідача та третьої особи про протилежне не мають під собою правових підстав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги СТГО „Південна залізниця” є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.20, Господарського кодексу України, ст.1, 17 Закону України „Про електроенергетику”, Постанови НКРЕ України від 21.06.2007р. №836 керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82–85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Стягнути з Акціонерної компанії “Харківоблненерго” (вул.Плеханівська, 149, м. Харків, 61037, код за , п/р 72 в Першій Харківській філії АКБ “Базис”, МФО 351599) на користь Статутного територіально-галузевого об’єднання “Південна залізниця” (вул. Червоноармійська, 7, м. Харків, 61052, код за , п/р 2 в Харківській філії АБ “Експресбанк”, МФО 350716) 759761,60 грн. боргу, 19249,13 грн. пені, 12265,05 грн. трьох відсотків річних, 8855,23 грн. інфляційних втрат, 8011,26 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя

справа №59/177-08

повний текст рішення підписано 14.11.2008р.