СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.06.08
Справа №  20/249/08

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1, Запорізька область, Приазовський район, с.Ботієве

до Приватного
підприємця ОСОБА_2, Запорізька область, м.Мелітополь

про витребування майна

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача   -ОСОБА_1.
(приватний підприємець);

Від відповідача  -не
з'явився;

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про витребування
від ПП ОСОБА_2. на користь ПП ОСОБА_1. належного їй майна, а саме: металеві
ворота (2 шт.), віконні грати (7 шт.), металеві
двері (2 шт.), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду від
14.04.2008р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/249/08,
судове засідання  призначено на
12.05.2008р.  Ухвалою суду від 12.05.2008р.  на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи
відкладено на 02.06.2008р.

02.06.2008р. справу розглянуто, за
згодою позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує  позовні вимоги, викладені у позовній заяві,
та на підставі договору, ст.ст.321,387 ЦК України просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, письмовий відзив та витребувані судом документи не надав. Про час і
місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд визнав можливим розглянути
справу на підставі ст.75 ГПК України у відсутність відповідача, за наявними в
ній матеріалами, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2005р.  між приватним підприємцем
ОСОБА_2(орендодавець)   та   приватним
підприємцем  ОСОБА_1(орендар)  був підписаний договір оренди нежитлової
будівлі, згідно з яким  орендодавець  передає, а орендар приймає в строкове платне
володіння і користування  нежитлове   приміщення під розміщення майстерні,
позначену в плані літерою Б-1, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 396,7 кв.м., основною площею 368,5 кв.м., термін оренди один рік з
моменту підписання договору.

Відповідно до п. 3.3 договору  орендар має право обладнати приміщення
воротами металевими (2 шт.), віконними гратами (16 шт.), металевими дверима (2
шт.), силовими електричними кабелями (по всьому приміщенню), системою
вентиляції, силовими електрощитами (4 шт.), лампами освітлення (19 шт.),
батареями опалення. Вищезазначене обладнання належить орендарю, який після  закінчення дії договору має право на його
вилучення.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач, після закінчення дії договору, частково повернув майно за
договором  оренди нежитлової будівлі від
17.03.2005р. , а саме: віконні брами (9 шт.), силові електричні кабелі, систему
вентиляції, силові електрощити (4 шт.), лампи освітлення (19 шт.), батареї
опалення.

15.08.2007р. на адресу відповідача
була направлена претензія щодо повернення майна, а саме:  металеві ворота (2 шт.), віконні грати (7
шт.), металеві  двері (2 шт.), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Майно не повернено.

Проаналізувавши норми законодавства,
оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на
наступних підставах.

Предметом розгляду є позовні вимоги
про витребування незаконно привласненого відповідачем майна, яке належить
позивачеві на праві власності, та яке не повернено відповідачем після
закінчення терміну оренди, а саме: металеві ворота (2 шт.), віконні грати (7
шт.), металеві  двері (2 шт.), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Статтями 316, 317, 319, 321  Цивільного кодексу України передбачено, що
правом власності є право особи на річ (майно), яке вона  здійснює відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.
Ніхто  не
може   бути протиправно  позбавлений
цього  права  чи обмежений
у  його здійсненні.

Статтею
387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Предметом даного позову є
вимога  про повернення майна з чужого
незаконного  володіння ( віндикаційний
позов).  Матеріально-правова вимога
позивача у віндикаційному позові повинна мати відповідні підстави, що тягнуть
за собою визначені законом правові наслідки.
Зазначені позивачем у позовній заяві підстави  повинні підтверджувати право власності
позивача на витребуване майно, факт вибуття
майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні
відповідача, а також відсутність у відповідача правових  підстав для володіння цим майном.

Відповідно до ст. 33  Господарсько-процесуального кодексу України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень .

Як вбачається із матеріалів справи,
правовідносини сторін були врегульовані договором оренди і в момент підписання
договору сторони погодили, що орендар (позивач) має право обладнати приміщення
воротами металевими (2 шт.), віконними гратами (16 шт.), металевими дверима (2
шт.), силовими електричними кабелями (по всьому приміщенню), системою
вентиляції, силовими електрощитами (4 шт.), лампами освітлення (19 шт.),
батареями опалення. Вищезазначене обладнання належить орендарю, який після  закінчення дії договору має право на його
вилучення. Таким чином, відповідач визнав право власності позивача на вказані у
позові предмети, а також визнав, що позивач має право їх вилучити.

Із оглянутих судом фотокарток
вбачається, що на момент розгляду справи спірне майно знаходиться в приміщенні,
яке було орендоване позивачем і належить на праві власності відповідачу (як
зазначено у договорі оренди). Вартість майна підтверджується наданими позивачем
розрахунками.

Згідно з ст. 397 ЦК України
володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає  його у себе.

Всупереч ст.33 ГПК України відповідач
не надав доказів у підтвердження правових підстав для утримування майна
позивача.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача
необхідно стягнути суму 165, 66 грн. витрат на державне мито та суму 118 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки спір
виник внаслідок його  неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Витребувати від Приватного
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь
Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
належне їй майно, а саме: металеві ворота (2 шт.) загальною вартістю
10787,54грн., віконні грати (7 шт.) загальною вартістю 2979,94грн.,
металеві  двері (2 шт.) загальною
вартістю 2799,14грн., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2)  суму 165 грн. 66 коп. державного мита, суму
118  грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати накази після набрання рішенням законної
сили.

Суддя
Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення
оформлено і підписано у повному обсязі
11 .08. 2008р.