ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.11.08                                                                                           Справа № 10/263

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючої-судді           Дубник О.П.

суддів          Процика Т.С.

Слуки М.Г.

При секретарі судового засідання          Ніколайчук С.В.

розглянув апеляційну скаргу Львівського відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Елегант»№15/07 від 02.07.08р.

на рішення господарського суду Львівської області від 22.05.2008р.

у справі №10/263

за позовом Львівського ВАТ «Елегант», м.Львів

до відповідача Закритого акціонерного товариства (далі ЗАТ) «Галичина», м.Львів

про          стягнення 3600,00 грн.

за участю представників

від позивача –Яворська А.М. –представник (дов. у справі);

від відповідача –не з’явився (належно повідомлений).

Розпорядженнями голови суду, які знаходяться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів. Новим складом суду розгляд справи розпочато спочатку.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 27.08.08р.

Права та обов’язки згідно ст.22 ГПК України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.05.2008р. у справі №10/263 (суддя Довга О.І.) частково задоволено позов Львівського ВАТ «Елегант»до ЗАТ «Галичина»та стягнено з відповідача на користь позивача 339,47 грн. збитків. В задоволенні позовних вимог в сумі 2480,53 грн. відмовлено. В частині стягнення 780,00 грн. позов залишено без розгляду.

Судом першої інстанції на підставі п.2 ст.22, ст.623 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.218, ч.2 ст.224 Господарського кодексу України позовні вимоги задоволенні лише в частині стягнення на користь позивача з ЗАТ «Галичина», яке користується правом проїзду до власних приміщень через земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні позивача, витрат з земельного податку та з прибирання та вивозу сміття за 1 півріччя 2007 року в сумі 339,47 грн. по цій земельній ділянці, що доведено матеріалами справи.

В задоволенні решти позовних вимог в сумі 2480,53 грн. Львівському ВАТ «Елегант»відмовлено, а в частині стягнення 780 грн. позов залишено без розгляду, оскільки останній належним чином не обґрунтував розрахунок понесених ним збитків та не підтвердив такі належними та допустимими доказами.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, Львівське ВАТ «Елегант»оскаржує рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, наполягаючи, що через недодержання ЗАТ «Галичина»правил здійснення господарської діяльності (ст.ст.218, 224, 225 ГК України), відмови від укладення договору на користування спорудами позивача для проїзду транспортних засобів та від сплати спожитих протягом 1 півріччя 2007 року послуг, у позивача виникли збитки (втрачена вигода) у вигляді витрат на утримання споруд, які використовував відповідач.

Апелянт також стверджує, що розрахунок позовної суми заявлений на рівні, що не перевищує межі, погодженої за договором 2004 року –в сумі 600 грн. за місяць; реальні ж витрати позивача є значно більшими.

Враховуючи вищевикладені твердження, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ЗАТ «Галичина», заперечуючи доводи апелянта, вказує, зокрема, на те, що у даному випадку не можуть бути застосовані правила ст.35 ГПК України, оскільки за правовим змістом ст.ст.22, 623 ЦК України, ст.224 ГК України відсутні правові підстави застосування ціни нечинної угоди 2004 року для розрахунку і доведення збитків (упущеної вигоди) за 1 півріччя 2007 року.

На думку відповідача, позивач застосував у розрахунку збитків різні відсотки за різними видами витрат, не підтвердивши їх належними та допустимим доказами.

Не завершення до логічного кінця переддоговірних спорів, порядок вирішення яких визначений нормами матеріального права, за твердженнями ЗАТ «Галичина», не свідчить про неправомірну поведінку відповідача.

Наводить відповідач і інші підстави, якими він заперечує доводи апелянта.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, суд встановив наступне:

Львівське ВАТ «Елегант»на підставі ст.ст.3, 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст.20, 216-218, 224 ГК України, ст.ст.96, 103 ЗК України подало до суду позов про стягнення на його користь з ЗАТ «Галичина»заподіяних йому збитків (упущеної вигоди) за 1 півріччя 2007 року у сумі 3600 грн. за користування спорудами позивача з розрахунку 600 грн. на місяць, беручи до уваги угоду №3 від 24.12.03р., якою власне і було обумовлено зазначений розмір щомісячної плати.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка, яку використовує ЗАТ «Галичина», межує з земельною ділянкою ВАТ «Елегант». Прохід і проїзд до будівлі відповідача може здійснюватися тільки через земельну ділянку, якою користується позивач.

Вищезазначене встановлено також і в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.08р. у справі №1/978-14/303, яка набрала законної сили, а саме: колегія суддів дійшла висновку про необхідність частково задоволити позовну вимогу ЗАТ “Галичина” про визнання права земельного сервітуту на частину земельної ділянки, необхідну для проходу, проїзду автомобільного транспорту до будівлі-складу, що знаходиться у постійному користуванні ВАТ “Елегант” по вул. Зеленій, 147 в м.Львові, а також позовну вимогу ТзОВ “Ельвіс” про визнання права земельного сервітуту на частину земельної ділянки шириною 3,18 м., яка знаходиться в постійному користуванні ВАТ “Елегант” по вул. Зеленій, 147 в м.Львові, для проїзду автомобільного транспорту до будівлі-складу.

Угода №3 від 24.12.03р., предметом якої є користування контрольно-перепускним пунктом і проїжджою частиною території позивача, була укладена з терміном дії до 31.12.04р.

У встановленому законом порядку сторони так і не дійшли згоди щодо підписання відповідної угоди на 2007 рік і не передали цей спір на вирішення суду.

Зі справи вбачається, що між сторонами вже існували господарські спори про стягнення збитків (упущеної вигоди) за користування проїжджою частиною території позивача за попередні періоди.

З розрахунку позовних вимог, який уточнювався позивачем листом №15/07 від 11.03.08р.), вбачається, що позивач при встановленні плати за користування відповідачем частиною проїжджої території позивача та іншими його спорудами та складу збитків, що становлять неодержаний прибуток, який підлягає відшкодуванню, включив: податок за землю (2/3 відсотки); послуги з охорони території по всьому периметру земельної ділянки позивача, в тому числі плата за денну охорону (40 відсотків); освітлення відповідної (2,3 відсотка) території, у тому числі прожектором; опалення (обігрів приміщення) контрольно-пропускного пункту, що становить 0,33 відсотка усіх площ; витрати на телефон на КПП; прибирання відповідної (1/6) території двірником, дератизатиція, та вивіз сміття (1/30); експлуатація інженерно-транспортних інфраструктур та утримання зовнішнього під‘їздного до КПП майданчика (асфальтування).

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Також, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч.2 ст.224 ГК України).

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ч.2 ст.623 вказаного Кодексу).

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що через прохідну і частину проїзду заїжджають і виїжджають ліворуч від прохідної до власних приміщень не лише ВАТ «Елеган»»та ЗАТ «Галичина», а й ТзОВ «Ельвіс», приміщення якого знаходяться по периметру за приміщеннями відповідача, та орендарі ВАТ «Елегант». Інші користувачі проїжджають через прохідну і через територію за прохідною, однак повертають праворуч від прохідної до приміщень, зданих позивачем в оренду.

Враховуючи викладені вище обставини справи та норми матеріального права, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що доведеними є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків на користь позивача зі сплати останнім земельного податку та за вивіз сміття та прибирання території двірником, однак такі збитки, як вірно зазначено місцевим господарським судом, слід розділити на 3 частини за кількістю осіб - основних користувачів спірної території, а не в розмірі 2,3 % від усієї площі земельної ділянки, як це наведено позивачем у розрахунку.

Таким чином, з ЗАТ «Галичина»слід стягнути на користь позивача збитки по земельному податку, що становить 45 грн. на місяць, а за 1 півріччя 2007 року –270 грн., та збитки за вивіз сміття та прибирання території двірником в сумі 11,57 грн. на місяць, а за 1 півріччя 2007 року –69,47 грн.

Щодо решти позовних вимог, то такі суд першої інстанції теж правомірно визнав необґрунтованими та непідтвердженими відповідними доказами, оскільки згідно приписів ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків, тому ціна договору від 24.12.03р., строк дії якого закінчився в 2004 році, не може бути підставою доказування розміру упущеної вигоди за спірний період.

Наявні ж у справі первинні документи (договори, акти виконаних робіт, платіжні документи, довідки), представлені позивачем в підтвердження розміру заявлених до стягнення з відповідача збитків, є лише підтвердженням факту здійснення ним певних господарських операцій і розміру фактично понесених ним витрат за спірний період в цілому за видами цих витрат згідно розрахунку, а не завданих йому відповідачем збитків (упущеної вигоди).

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апелянтом не спростовано з посиланням на законодавство та матеріали справи висновків суду першої інстанції щодо встановлення факту здійснення охорони власних будівель та прилеглої до них території відповідачем шляхом укладення відповідних договорів з найманими охоронниками; щодо недоведеності позивачем кількості спожитої електроенергії прожектором, який задіяний на освітлення частини проїжджої території, що використовується для проїзду автотранспортом відповідача; обставин щодо невикористання відповідачем приміщення прохідної позивача, через що останній відніс на ЗАТ «Галичина»витрати на опалення КПП; невикористання відповідачем зовнішнього майданчика, витрати на асфальтування якого позивач теж покладає на відповідача.

Не наведено апелянтом і в апеляційній скарзі, з чого складаються його витрати на експлуатацію інженерно-транспортних інфраструктур.

Згідно із ч.2 ст.104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Вичерпний перелік підстав безумовного скасування судового рішення у разі порушення норм процесуального права наведено в ч.3 ст.104 ГПК України.

Таким чином, розгляд справи понад встановлений термін чи розсилка судового рішення з порушенням термінів його розсилки, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене вище, судова колегія вважає оскаржуване рішення законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 22.05.08р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

3.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя О.П. Дубник

суддя Т.С.Процик

суддя М.Г.Слука

Постанову підписано 10.11.08р.