ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2008 р.

Справа № 8/74-11А.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Байленд", м. Луцьк

до відповідача Луцької міської ради, м. Луцьк

про визнання рішення в частині нечинним та зобов’язання вчинити певні дії

Суддя Кравчук А.М.

при секретарі Турак О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Шестернін В.Д. (довіреність від 27.06.2008 року)

від відповідача: Гордійчук М.А. (довіреність у справі)

Відповідно до ст. ст. 27, 29, 30 Кодексу адміністративного судочинства України сторонам роз’яснено право відводу судді та секретаря судового засідання. Відводу не заявлено. На підставі ст. ст. 49, 51, 59 КАСУ роз’яснено процесуальні права та обов’язки сторін.

Суть спору: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Байленд" звернувся в господарський суд з позовом до Луцької міської ради та просить визнати нечинним рішення Луцької міської ради від 28.05.208 року №27/31 "Про продаж у власність земельної ділянки ТзОВ "Байленд" для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова, 2" в частині затвердження ціни продажу земельної ділянки (кадастровий номер) 110490031 на вул. Хакімова, 2 площею 0,0268 га для обслуговування нежитлового приміщення в розмірі 115 472 грн. 00 коп., зобов’язати Луцьку міську раду затвердити ціну продажу земельної ділянки (кадастровий номер) 110490031 на вул. Хакімова, 2 площею 0,0268 га для обслуговування нежитлового приміщення в розмірі 37 249 грн. 00 коп., зобов’язати Луцьку міську раду укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер) 110490031 на вул. Хакімова, 2 площею 0,0268 га для обслуговування нежитлового приміщення за ціною 37 249 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним:

- 28.05.2008 року Луцькою міською радою прийняте рішення №27/31 "Про продаж у власність земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Байленд" для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова, 2", п. 3 якого затверджено ціну продажу земельної ділянки (кадастровий номер 110490031) на вул. Хакімова,2 площею 0,0268 га для обслуговування нежитлового приміщення в розмірі 115 472 грн. 00 коп.;

- згідно з звітом експертної грошової оцінки земельної ділянки від 28.05.2008 року, виготовленого ЗАТ науково-виробничого підприємства "Технічне бюро кадастру", ринкова вартість земельної ділянки становить 37 249 грн. 00 коп.;

- експертна оцінка, будучи результатом професійної діяльності оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, визначає реальну ринкову вартість земельної ділянки;

- 02.04.2008 року Головним управлінням земельних ресурсів у Волинській області проведена обов'язкова державна експертиза звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки, результатом якої став позитивний висновок державної експертизи;

- відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" Луцька міська рада як суб'єкт владних повноважень була зобов'язана затвердити ціну продажу земельної ділянки в розмірі її реальної ринкової вартості, визначеної звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки від 28.01.2008 року, тобто 37 249 грн. 00 коп.;

- Луцька міська рада безпідставно та необґрунтовано, без посилання на положення нормативних актів, якими керувалась, самостійно визначила ціну продажу земельної ділянки в розмірі 115 472 грн. 00 коп., перебравши на себе компетенцію оцінювачів, вийшовши за межі наданих відповідачу законом повноважень.

Представник позивача подав заяву про зміну частини позовних вимог (вхід. №01-28/14004 від 03.09.2008 року), де крім заявлених позовних вимог просить визнати нечинним рішення Луцької міської ради від 28.05.2008 року №27/30 "Про продаж земельних ділянок комунальної власності несільськогосподарського призначення під об’єктами нерухомого майна із застосуванням коефіцієнта до експертної грошової оцінки" як таке, що прийняте з перевищенням повноважень відповідача, оскільки положення земельного законодавства не передбачають повноважень місцевої ради щодо встановлення коефіцієнтів до експертної грошової оцінки земельних ділянок і відповідно визначення в односторонньому порядку цін земельних ділянок при їх продажі шляхом викупу. Від позовних вимог в частині зобов’язання Луцької міської ради затвердити ціну продажу земельної ділянки в розмірі

37 249 грн. 00 коп. відмовився.

Заява про зміну частини позовних вимог, зокрема, щодо визнання нечинним рішення від 28 травня 2008 року № 27/30 "Про продаж земельних ділянок комунальної власності несільськогосподарського призначення під об'єктами нерухомого майна із застосуванням коефіцієнта до експертно-грошової оцінки" (вхід. №01-28/14004 від 03.09.2008 року) не може бути прийнята судом, оскільки не відповідає вимогам п.1 ст. 51 КАСУ, згідно якого позивач вправі, зокрема, змінити підставу або предмет адміністративного позову в будь - який час до закінчення судового розгляду. Зміна предмету позову означає зміну матеріально-правової вимоги до відповідача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача.

В поданій позивачем заяві вказується як на зміну предмету позову, так і зміну підстав позову, що його представник підтвердив в судовому засіданні. Фактично йдеться про об’єднання в одній позовній заяві різних вимог, сумісний розгляд яких перешкоджатиме з’ясуванню прав і взаємовідносин сторін, суттєво утруднить вирішення спору.

Відмова позивача від позовних вимог в частині зобов’язання Луцької міської ради затвердити ціну продажу земельної ділянки в розмірі 37 249 грн. 00 коп. не суперечить закону, не порушує чиї -небуть права, свободи або інтереси, прийнята судом.

Відповідач у поясненнях від 14.07.2008 року №270/01-08 та його представник в судовому засіданні позовну заяву вважає безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

- рішенням №27/31 "Про продаж у власність земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Байленд" для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова, 2" було визначено порядок та умови відчуження земельних ділянок комунальної власності під об’єктами нерухомого майна, а також відповідачем, як власником та розпорядником земель комунальної власності, запропоновано умови відчуження земельної ділянки позивачу;

- питання продажу у власність земельної ділянки позивачу для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова, 2 у м. Луцьку виносилось на обговорення 27 сесії Луцької міської ради і шляхом голосування депутатами прийнято рішення №27/31 "Про продаж у власність земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Байленд" для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова, 2". При цьому

ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не була порушена;

- відповідно до Методики експертної грошової оцінки земельних ділянок оцінювач при проведенні експертної грошової оцінки земельної ділянки визначає лише ймовірну ціну продажу, а не остаточну ціну, за якою продавець змушений відчужувати земельну ділянку;

- вимоги про зобов’язання Луцької міської ради прийняти рішення про затвердження суми продажу земельної ділянки загальною площею 0,0268 га у розмірі 37 249 грн. 00 коп. та укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки за ціною 37 249 грн. 00 коп. не може бути задоволена, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки комунальної власності укладається на підставі рішення відповідної ради, яка у відповідності до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" має виключні повноваження щодо регулювання земельних відносин;

- зобов’язання відповідача до прийняття певного рішення тягне неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскільки вирішення даного питання відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування, а тому суд може лише зобов’язати міську раду розглянути дане питання у передбаченому законодавством порядку.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про відмову у позові. При цьому суд виходив з наступного:

28 травня 2008 року Луцька міська рада прийняла рішення № 27/30 "Про продаж земельних ділянок комунальної власності несільськогосподарського призначення під об'єктами нерухомого майна із застосуванням коефіцієнта до експертно-грошової оцінки", в п.1 якого зазначила: "Застосувати при продажі земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які знаходяться під об’єктами нерухомого майна коефіцієнт 3.1 до експертно-грошової оцінки для всіх земельних ділянок, рішення яких прийнятті 27-ю сесією міської ради".

Цією ж датою, 28.05.2008 року Луцькою міською радою прийнято рішення № 27/31 "Про продаж у власність земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Байленд" для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова,2.

Пунктом 3 вказаного рішення Луцька міська рада затвердила "ціну продажу вищезгаданої земельної ділянки у розмірі 115 472 гривні. Згідно із звітом закритого акціонерного товариства науково-виробничого підприємства "Технічне бюро кадастру" від 28.01.2008 року експертна грошова оцінка становить 37 249 грн.".

Отже, як вбачається з пояснень відповідача, останній при визначенні вартості земельної ділянки керувався рішенням від 28.05.2008 року № 27/30 "Про продаж земельних ділянок комунальної власності несільськогосподарського призначення під об'єктами нерухомого майна із застосуванням коефіцієнта до експертно-грошової оцінки". Вказане рішення не було предметом судового розгляду, на момент розгляду справи є чинним, сторонами не оспорювалось.

Рішення Луцької міської ради від 28.05.2008 року № 27/31 "Про продаж у власність земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Байленд" для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова,2" прийняте в межах компетенції, визначеної в ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з якою органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочність щодо володіння, користування та розпорядження об’єктами права комунальної власності, доцільність, порядок та умови відчуження об’єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам встановлений ст. ст. 127, 128 Земельного кодексу України.

Стаття 127 ЗК України передбачає, що продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах, отже, ніяк не за експертною оцінкою.

Згідно ч. 4 ст. 201 ЗК України експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно - правових угод щодо земельних ділянок.

Норма ст. 128 Земельного кодексу України регулює договірний порядок продажу земельних ділянок громадянам і юридичним особам із земель державної та комунальної власності.

Визначення вартості земельної ділянки, що підлягає продажу, здійснюється на підставі її грошової оцінки та експертної оцінки за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Експертна грошова оцінка передбачає визначення ринкової (імовірної

ціни продажу на ринку) або іншого виду вартості об'єкта оцінки (заставна,

страхова, для бухгалтерського обліку тощо), за яку він може бути проданий (придбаний) або іншим чином відчужений на дату оцінки відповідно до умов угоди. (п. 3 Методики експертної грошової оцінки земельних ділянок, що затверджена постановою КМ України, від 11.10.2002, № 1531 "Про експертну

грошову оцінку земельних ділянок").

На підставі грошової та експертної оцінки органи державної влади та місцевого самоврядування визначають вартість земельної ділянки, а також встановлюють і затверджують ціну продажу земельної ділянки, яка може бути меншою чи більшою від її ринкової вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування.

Таким чином, обов'язок міської ради продати земельну ділянку саме за експертною оцінкою чинним законодавством не передбачений.

Позивач зазначає, що відповідач вийшов за межі компетенції, проте останній не здійснював оцінки земельної ділянки, а затвердив ціну продажу.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

З Рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року у справі № 1-10/2004 щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) випливає, що кожен може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадках їх порушення, оспорювання чи невизнання.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним.

Рішення Луцької міської ради від 28.05.2008 року № 27/31 "Про продаж у власність земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Байленд" для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова,2 прийняте в межах компетенції міської ради з додержанням вимог законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Ст. 70 КАСУ належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач не довів порушень з боку відповідача при прийнятті ним оспорюваного рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання рішення від 28.05.2008 року № 27/31 нечинним.

Вимога про зобов’язання Луцької міської ради укласти з товариством з обмеженою відповідальністю "Байленд" договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер) 110490031 на вул.. Хакімова, 2 площею 0,0268 га для обслуговування нежитлового приміщення за ціною 37 249 грн. 00 коп., задоволенню не підлягає, оскільки:

Приписи ст. ст. 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.ст. 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо, зокрема, регулювання земельних відносин, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Зобов'язання цього органу продати земельну ділянку за відсутності відповідного рішення є порушенням його виключного, передбаченого Конституцією України, права на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту. Недотримання ж радою вимог земельного законодавства та неприйняття нею рішення не може бути підставою для порушення судами земельного законодавства та права ради самостійно визначити висновки по розгляду питання щодо продажу земельної ділянки, а також компетенцію суду відповідно до чинного законодавства лише щодо спонукання ради розглянути подане клопотання без визначення судом певного змісту висновку рішення сесії.

Позивач просить зобов'язати міську раду укласти з ним договір купівлі - продажу за ціною 37 249 грн. 00 коп., проте рішення міської ради про продаж земельної ділянки позивачу за такою ціною відсутнє. Рішення ради прийняте про продаж земельної ділянки на умовах, затверджених, зокрема, п.3, тобто за ціною 115 472 грн. 00 коп.

Провадження у справі в частині зобов’язання Луцької міської ради затвердити ціну продажу земельної ділянки в розмірі 37 249 грн. 00 коп.

підлягає закриттю на підставі п.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України , -

постановив:

1. У задоволенні позову про визнання нечинним рішення Луцької міської ради від 28.05.2008 року № 27/31 "Про продаж у власність земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Байленд" для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Хакімова,2" в частині затвердження ціни продажу в розмірі 115 472 грн. 00 коп. та зобов’язання Луцької міської ради укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер) 110490031 на вул. Хакімова, 2 площею 0,0268 га для обслуговування нежитлового приміщення за ціною 37 249 грн. 00 коп. відмовити.

2. Провадження у справі в частині зобов’язання Луцької міської ради затвердити ціну продажу земельної ділянки в розмірі 37 249 грн. 00 коп. закрити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Львівського апеляційного адміністративного суду України.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя А.М. Кравчук

Дата виготовлення повного тексту

постанови 30.09.2008 року

Суддя                                                    Кравчук Антоніною Михайлівною