ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.09.08 р.                     Справа № 7/257

Суддя господарського суду Донецької області І.А.Бойко

при секретарі судового засідання О.М. Якименко

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ

до відповідача державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк

про стягнення 44300грн.41коп.

За участю:

представників сторін:

від позивача: Бережний Р.В. - головний юрисконсульт (довіреність № 213/10 від 29.12.2007);

від відповідача: Ковеза В.Г. – юрисконсульт (довіреність № Н-01/155 від 24.01.2006)

В судовому засіданні 04.09.2008 було

оголошено перерву до 25.09.2008 до

09год.00хв.

Позивач – дочірня компанія „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом до державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк про стягнення 44300грн.41коп., яка складається з основного боргу в сумі 33613грн.03коп., пені в сумі 2751грн.97коп., індексу інфляції в сумі 6251грн.33коп. та 3% річних в сумі 1684грн.08коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 06/05-621-ТЕ-6 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 01.04.2005, додаткову угоду № 1 від 30.06.2005 до договору № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.04.2005, додаткову угоду № 2 від 27.09.2005 до договору № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.04.2005, акти передачі-приймання природного газу від 30.04.2005, від 31.05.2005, від 30.06.2005, від 31.07.2005, від 31.08.2005, від 30.09.2005, від 31.10.2005, від 30.11.2005, від 31.12.2005, розрахунок заборгованості.

Позивач в поясненнях (вих. № 31/10-10221 від 10.10.2007) позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що розрахунки за поставлений по договору природний газ проводяться на підставі актів приймання-передачі газу.

У відзиві на позовну заяву (вих. № 2009-1/4102 від 19.10.2007) відповідач просить провадження по справі припинити у зв’язку з відсутністю заборгованості. Так, платіжним дорученням № 1390 від 20.04.2005 позивачу була перерахована сума 100000,00грн. за договором № 06/04-2483-ТЕ-7 БМЕС-041833/28 від 28.12.2004. За даним договором відповідачем була здійснена переплата, у зв’язку з чим листом № 2009.8/888 від 23.05.2005 залізниця звернулася до установи банку з проханням змінити частину платежу та віднести суму 33613,02грн. в рахунок погашення боргу за договором № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.04.2005. Листом № 03/48 від 24.05.2005 банк повідомив, що сума 33613,02грн. зарахована в рахунок погашення боргу за договором № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.04.2005. Про зміну призначення платежу позивач не був повідомлений.

В запереченнях на відзив відповідача (вих. № 31/10-11427 від 08.11.2007) позивач вважає позицію відповідача необґрунтованою та безпідставною, з огляду на наступне.

ДП „Донецька залізниця” при сплаті 33613,02грн. чітко зазначило призначення платежу: за газ згідно договору № 06/04-2483-ТЕ-7 від 30.12.2004. Предметом розгляду по даній справі є стягнення заборгованості по договору на постачання природного газу № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.04.2005. Таким чином, платіжне доручення про сплату 33613,02грн. за договором № 06/04-2483-ТЕ-7 від 30.12.2004 не може бути доказом належного виконання зобов’язань за договором № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.04.2005. До того ж, п. 6.4. договору № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.04.2005 передбачає, що покупець – ДП „Донецька залізниця” в платіжних документах повинен обов’язково вказувати номер договору, дату його підписання та призначення платежу. Також, позивач не може зарахувати кошти, сплачені пл. дорученням в розмірі 33613,02грн. в рахунок погашення заборгованості по договору № 06/05-621- ТЕ-6 від 01.04.2005 у зв’язку з тим, що газ, який поставлявся відповідачу за договором № 06/04-2483-ТЕ-7, з ПДВ 20%, а газ, що постачався за договором № 06/05-621-ТЕ-6, з ПДВ 0%.

Ухвалою від 15.11.2007р. господарський суд (суддя Малашкевич С.А.) за власною ініціативою призначив по справі № 7/257 судову економічну експертизу, проведення якої доручив Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз, у зв’язку з чим зупинив провадження по справі.

На вирішення експертам були поставлені наступні питання:

1. Чи підтверджуються первинними бухгалтерськими документами та обліковими регістрами ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” м. Київ та ДП „Донецька залізниця” м. Донецьк наявність заборгованості у сумі 33613,02грн. у ДП „Донецька залізниця” по розрахунках за договором від 08.04.05 №Д/БМЄС-05560, 06/05-621-ТЕ-6 за поставлений газ та послуги з його транспортування?

2. Чи відображена в бухгалтерському та податковому обліках ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” м. Київ та ДП „Донецька залізниця” м. Донецьк сплата ДП „Донецька залізниця” м. Донецьк за платіжним дорученням від 20.04.05 № 1390 суми 33613,03 грн. за поставлений природний газ за договором від 08.04.05 № Д/БМЄС-05560, 06/05-621-ТЕ-6, з урахуванням зміни в наступному платником призначення платежу?

3. Чи вірно в позові по цій справі ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” м. Київ були розраховані суми пені, 3% річних, компенсації за інфляцію?

13.08.2008р. до господарського суду від Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок бухгалтерської експертизи № 5976/24 від 24.07.2008 по поставленим питанням разом з господарською справою.

У висновку бухгалтерської експертизи надано відповідь на поставлені судом питання, а саме:

по першому питанню: „При здійсненні досліджень експертом встановлено, що первинними бухгалтерськими документами документально підтверджується заборгованість ДП “Донецька залізниця” м. Донецьк перед ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” м. Київ у сумі 33 613, 02 грн. по розрахунках за договором від 08.04.05 № Д/БМЄС-05560, 06/05-621-ТЕ-6 за поставлений газ та послуги з його транспортування.

В результаті дослідження встановлено, що регістрами бухгалтерського обліку ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” документально підтверджується заборгованість ДП „Донецька залізниця” перед ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” в сумі 33613,02грн. по розрахунках за договором від 08.04.05 № Д/БМЄС-05560, 06/05-621-ТЕ-6 за поставлений газ та послуги з його транспортування.

В результаті дослідження не уявляється можливим по обліковим регістрам ДП „Донецька залізниця” (Управління Донецької залізниці „Служба будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд Донецької залізниці) визначити, чи має місце в регістрах бухгалтерського обліку наявність заборгованості в сумі 33613,02грн. у ДП „Донецька залізниця” по розрахунках за договором від 08.04.05 № Д/БМЄС-05560, 06/05-621-ТЕ-6 за поставлений газ та послуги з його транспортування, так як в указаних регістрах не мається аналітичної деталізації даних про зміст господарських операцій, про дати та номери первинних документів, про контрагентів (постачальниках, одержувачах коштів), про номери договорів та заборгованість по ним по кожному звітному місяцю.”;

по другому питанню: „ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” м. Київ в регістрах бухгалтерського обліку та в податковому обліку при формуванні податкового зобов’язання по ПДВ за платіжним дорученням від 20.04.05 № 1390 оплата суми 33 613, 03 грн. за поставлений природний газ за договором від 08.04.05 №Д/БМЄС-05560, 06/05-621-ТЕ-6, з урахуванням зміни у наступному платником призначення платежу, не відображена.

За результатами дослідження регістрів бухгалтерського обліку ДП “Донецька залізниця” м. Донецьк експерту не уявляється можливим визначити, чи відображена в бухгалтерському обліку ДП “Донецька залізниця” м. Донецьк за платіжним дорученням від 20.04.05 № 1390 оплата суми 33 613,03грн. за поставлений природний газ за договором від 08.04.05 №Д/БМЄС-05560, 06/05-621-ТЕ-6, з урахуванням зміни у наступному платником призначення платежу.

В податковому обліку ДП “Донецька залізниця” при формуванні податкового кредиту по ПДВ, за платіжним дорученням від 20.04.05 № 1390 оплата суми 33 613, 03 грн. за поставлений природний газ за договором від 08.04.05 №Д/БМЄС-05560, 06/05-621-ТЕ-6, з урахуванням зміни у наступному платником призначення платежу, не відображена.”;

по третьому питанню: „Розмір штрафних санкцій:

індекс інфляції – 6251грн.33коп.;

3% річних – 1654грн.20коп. (розходження даних дослідження з даними, зазначеними в позовній заяві при розрахунку 3% річних, складає в сторону зменшення 29,88грн. та виникло внаслідок того, що за даними дослідження при розрахунку прийнятий період з 11.01.2006 по 11.09.2007 (600 днів), а по даним позову - період становить 611 днів з 11.01.2006 по 14.09.2007;

пеня – 2800грн.92коп. (розходження даних дослідження з даними, вказаними в позові, становлять в сторону збільшення 48,95грн. за рахунок того, що експерт при розрахунку пені використовував період з 11.03.2007 по 11.09.2007 (185 днів), а позивач нарахував пеню за період з 16.03.2007 по 14.09.2007 (за 182 дня).”.

Розпорядженням голови господарського суду Донецької області Темкіжева І.Х. від 13.08.2008 справа № 7/257 у зв’язку з обранням судді Малашкевича С.А. на посаду судді Донецького адміністративного апеляційного суду була передана на розгляд судді господарського суду Донецької області Бойко І.А.

Ухвалою від 13.08.2008 суд поновив провадження по справі № 7/257 та розгляд справи призначив на 04.09.2008.

В поясненнях (вих. № 31/10-10087 від 03.09.2008) позивач зазначив, висновки експертизи свідчать про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 33613,03грн.

В судовому засіданні 04.09.2008 було оголошено перерву до 25.09.2008 до 09год.00хв. для надання позивачем пояснень стосовно листа № 31/18-9330 від 08.08.2008, в якому останній зазначає про списання боргу в сумі 33613,03грн. у зв’язку з закінченням строку позовної давності; відповідачем – доказів в обґрунтування заперечень на позов.

25.09.2008 судове засідання було продовжено.

Представник позивача в засіданні суду 25.09.2008 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

25.09.2008 відповідач через канцелярію господарського суду надав пояснення (вих. № 2009-1/3904 від 24.09.2008), в яких зазначив, що згідно акту звірки розрахунків на 31.10.2006, підписаному між позивачем та відповідачем, заборгованість ДП „Донецька залізниця” перед ДК „Газ України” відсутня. Наявність раніш перерахованої суми 33613,02грн. з рахунку відповідача на рахунок позивача підтверджується повідомленням ДК „Газ України” від 08.08.2008 № 31/18-9330.

Розглянувши матеріали справи, висновок бухгалтерської експертизи та заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

01.04.2005 між дочірньою компанією „Газ України” Національної акціонерного компанії „Нафтогаз України” (Постачальник) та державним підприємством „Донецька залізниця” (Покупець) був укладений договір № 06/05-621-ТЕ-6 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій.

30.06.2005 та 27.09.2005 Сторони підписали Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду № 2, відповідно, до договору № 06/05-621-ТЕ-6 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 01.04.2005.

Відповідно до умов зазначеного договору Постачальник зобов’язується передати у власність Покупцю в 2005 році природний газ, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору. Газ, що постачається за даним договором, використовується Покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій. Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом даного Договору.

Пункти 3.3., 3.4. договору № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.04.2005 передбачають, приймання-передача газу, поставленого Постачальником Покупцю у відповідному місяці, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому визначаються фактичні обсяги спожитого газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Покупець зобов’язується надати Постачальнику два примірники акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою Покупця. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків.

На виконання умов даного договору позивач протягом квітня-грудня 2005 року поставив відповідачу природний газ в об’ємі 3721,454тисяч куб. м на загальну суму 794021грн.98коп.

Факт отримання відповідачем природного газу в зазначеному об’ємі та на вказану суму підтверджується актами передачі-приймання природного газу від 30.04.2005, від 31.05.2005, від 30.06.2005, від 31.07.2005, від 31.08.2005, від 30.09.2005, від 31.10.2005, від 30.11.2005, від 31.12.2005.

Перелічені акти передачі-приймання природного газу підписані і скріплені печаткою відповідача без зауважень та заперечень та погоджені з газотранспортною організацією.

У відповідності з п. п. 6.1., 6.4. договору оплата за газ проводиться Покупцем грошовими коштами плановими платежами щодекадно до 10, 20 та 30 числа місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10-го числа, наступного за місяцем поставки газу.

В платіжних дорученнях на оплату Покупець повинен обов’язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб’єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог – згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобов’язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

В порушення умов договору та вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач зобов’язання по оплаті спожитого природного газу виконав не в повному обсязі та з простроченням строків оплати, передбачених умовами договору.

Загальна сума заборгованості становить 33613грн.03коп.

Відповідач проти наявності заборгованості в сумі 33613грн.03коп. заперечує, посилаючись на її відсутність, але документів в підтвердження сплати заявленої суми, оформлених згідно п. 6.4. договору, не представив.

З огляду на це, з урахуванням умов договору щодо порядку оплати наданих послуг (п. 6.4. договору), приймаючи до уваги ст. 34 Господарського процесуального кодексу України щодо допустимості доказів, висновок експерта по першому питанню, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 33613,03грн. законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.

Окрім стягнення основного боргу, позивач з посиланням на п. п. 7.2., 7.4. договору № 06/05-621-ТЕ-6 від 01.10.2005, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 258, 549-551 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Пеня нарахована Постачальником протягом 6-ти місяців, що передують моменту звернення з позовом. Відповідно до розрахунку пеня нарахована за період з 16.03.2007 по 14.09.2007 (за 182 дні) та становить 2751грн.97коп.

Нарахування та розмір пені відповідають умовам договору, приписам ст. ст. 231, 232 Господарського кодексу України, ст. 258 Цивільного кодексу України, розрахунок пені зроблений вірно, про що свідчить висновок експерта по третьому питанню, тому сума пені також підлягає стягненню на користь позивача.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання, за вимогою кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

З огляду на ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу індекс інфляції за період з січня 2006р. – по серпень 2007р. та 3% річних за період з 11.01.2006 по 14.09.2007. Відповідно до розрахунку індекс інфляції становить 6251грн.33коп., 3% річних – 1684грн.08коп.

Нарахування інфляційних та 3% річних на суму основного боргу законодавчо закріплено, розрахунок інфляційних та 3% річних зроблений вірно, що підтверджується висновком експерта по третьому питанню, отже інфляційні в сумі 6251грн.33коп. та 3% річних в сумі 1684грн.08коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Заперечення відповідача проти позовних вимог судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищенаведеним, та не мають під собою доказового підгрунття.

Позивач платіжним дорученням № 4580 від 12.09.2007 оплатив державне мито в сумі 444грн.00коп.

Статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від 21.01.1993, з змінами, передбачено, із заяв майнового характеру держмито сплачується в розмірі 1% ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з позовної заяви, ціна позову складає 44300грн.41коп.

З огляду на ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, держмито повинно бути сплачене в розмірі 443грн.00коп.

Отже, позивачем сплачена сума державного мита в більшому розмірі, ніж передбачено Декретом. Тому, зайво сплачена сума підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Витрати по сплаті державного мита в сумі 443грн.00коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.00коп., витрати за проведення судової експертизи у відповідності до ст.ст. 44, 48, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 258, 509, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 42, 43, 44, 48, 49, 77, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги дочірньої компаніі „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ до державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк про стягнення 44300грн.41коп., яка складається з основного боргу в сумі 33613грн.03коп., пені в сумі 2751грн.97коп., індексу інфляції в сумі 6251грн.33коп. та 3% річних в сумі 1684грн.08коп., задовольнити.

Стягнути з державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; р/р № 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, ) основний борг в сумі 33613грн.03коп., пеню в сумі 2751грн.97коп., індекс інфляції в сумі 6251грн.33коп., три відсотки річних в сумі 1684грн.08коп., держмито в сумі 443грн.00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.00коп.

Стягнути з державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз (83102, м. Донецьк, вул. Ливенка, 4; р/р 0122 в ГУДК у Донецькій області, МФО 834016, ) витрати по оплаті бухгалтерської експертизи № 5976/24 від 24.07.2008 в сумі 4963грн.20коп. (оплата на підставі рахунка № 996 від 24.07.2008).

Позивачу видати довідку на повернення з Державного бюджету України надмірно сплачене державне мито в сумі 1грн.00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя