ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2008 р. Справа № 37/161-08

вх. № 5146/4-37

Суддя господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Чеботарьов М.К. за довіреністю № 66-01-16/150 від 25.07.2008 р. Полубєдов П.Е. за довіреністю № 66-01-16/270 від 26.12.2007 р.

відповідача - Мажара С.В. за довіреністю № б/н від 03.12.2007 р.

розглянувши справу за позовом НТУ "Харківський політехнічний інститут",

м. Харків

до ТОВ "Рентал", м. Харків

про зобов'язання відбудувати знищений гараж

ВСТАНОВИВ:

НТУ "Харківський політехнічний інститут" (позивач) звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентал" (відповідач) в якому просить суд зобов'язати відповідача відбудувати знищений гараж позивача за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 5.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що рішенням Харківської міської ради Харківської області від 24.09.2003 р. № 187/03 ТОВ «Рентал» надано в оренду земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 5. Підставою для прийняття рішення було придбання у власність ТОВ «Рентал» багатоповерхової будівлі, розташованої по вул. Весніна, 5. Проте на земельній ділянці по вул. Весніна, 5 крім придбаної багатоповерхової будівлі знаходився гараж університету загальною площею 151,4 кв.м. Цей гараж не був предметом продажу і не належав ТОВ «Рентал» на праві власності. Але після отримання ТОВ «Рентал» вказаної земельної ділянки в оренду гараж університету було знищено. Факт знищення гаражу було виявлено під час перевірки позивачем будівель, що знаходяться на балансі університету, про що складено відповідний акт. Позивач, листом від 22.06.2008 р. № 66-01-16/134, звернувся до ТОВ «Рентал» з пропозицією добровільно відбудувати саме такий гараж як знищений, але ніякої відповіді на вказаний лист відповідачем університету не було надано, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому вказує на те, що позивачем не надано доказів виникнення у нього права власності (оперативного управління) на вказаний гараж, а акт комісії про відсутність гаражу не може служити доказом того, що саме відповідач відповідальний за знищення гаражу. Також, відповідач вказує на те, що на момент придбання у власність багатоповерхової будівлі, розташованої по вул. Весніна, 5, на зазначеній земельній ділянці не існувало гаражу позивача, у зв'язку з чим відповідач не причетний до знищення гаражу. Крім того, відповідачем у відзиві зазначається про те, що позивачем не надано доказів того, який саме гараж був за конструкцією, формою (геометрією), з якого саме матеріалу він був побудований (цегла, дерево, бетон чи інше).

Позивач, через канцелярію господарського суду 06.10.2008 р. за вх. № 17942, надав витяг з акту ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за 2006 -2007 роки та І півріччя 2008 року за № 032-12/25 від 18.07.2008 р., який господарським судом залучається до матеріалів справи.

Представники позивача у судовому засіданні призначеному на 06.10.2008 р. підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні призначеному на 06.10.2008 р. проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні призначеному на 06.10.2008 р. було оголошено перерву до 13.10.2008 р. о 14:30 год., у зв'язку з необхідністю підготовлення повного тексту рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідач набув у власність нежитлові приміщення багатоповерхової будівлі по вул. Весніна, 5 у м. Харкові 06.12.2002 р. на підставі договору купівлі - продажу від 29.11.2002 р.

30.12.2003 р. між відповідачем та Харківською міською радою Харківської області було укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 5 загальною площею 0,4984 га, під забудовою 0,1849 га, для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень.

Позивач у позові посилається на те, що на земельній ділянці по вул. Весніна, 5 крім придбаної багатоповерхової будівлі знаходився гараж позивача загальною площею 151,4 кв.м. Цей гараж не був предметом продажу і не належав ТОВ «Рентал» на праві власності.

Комісією співробітників позивача було встановлено відсутність будівлі гаражу по вул. Весніна, 5 у м. Харкові, про що 09.06.2008 р. було складено відповідний акт.

Відповідно до інвентарних карток позивача обліку основних засобів № 48 даний гараж знаходиться на балансі університету та відомостей про знищення гаражу у них не значиться.

Дослідивши вказані інвентарні картки господарським судом було встановлено, що гараж по вул. Весніна, 5 у м. Харкові було введено в експлуатацію у 1925 році, на зворотній стороні карток міститься стисла індивідуальна характеристика гаража, де вказано матеріали, з яких побудовано гараж та його площа. Відповідно до вказаних інвентарних карток об'єм гаражу складає 384 куб.м., а корисна площа складає 151,4 кв.м.

Відповідно до виписки з акту інвентаризації будівель та споруд від 01.10.2006 р. даний гараж обліковується у позивача.

Також, господарським судом було встановлено, що відповідно до витягу з акту ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за 2006 -2007 роки та І півріччя 2008 року за № 032-12/25 від 18.07.2008 р. на балансі позивача рахується гараж вартістю 5549,00 грн. площею 151,4 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 5.

Рішенням Харківської міської ради від 02.06.2004 р. № 491 відповідачу було надано дозвіл на реконструкцію нежитлових приміщень по вул. Весніна, 5 під офісно-торговельний центр з прибудовою під магазин, яку відповідач повинен був здійснити до 01.05.2007 р.

Рішенням Харківської міської ради від 06.06.2007 р. № 507 відповідачу були продовжені строки вищевказаної реконструкції до 01.07.2008 р.

Рішенням Харківської міської ради від 05.09.2007 р. № 877 було затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованих нежитлових приміщень під офисно-торговельний центр з прибудовою під магазин загальною площею 6077,7 кв.м. ТОВ "Рентал" по вул. Весніна, 5.

Посилання позивача на те, що під час вищевказаної реконструкції нежитлових приміщень по вул. Весніна, 5 відповідачем було знищено гараж позивача господарським судом не може бути прийнято до уваги, оскільки даний факт не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також, посилання позивача на постанову господарського суду Харківської області у справі № АС-46/209-06 від 05.07.2006 р. не може бути прийнято судом до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази набрання даною постановою законної сили.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено те, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно статті 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" об'єкт нерухомого майна (нерухоме майно, нерухомість) - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, Іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: право власності на нерухоме майно.

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що зазначений гараж належав саме йому не відповідають дійсності, оскільки позивачем не надано до суду доказів державної реєстрації права власності на вказаний гараж.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що перелік способів захисту цивільних прав та інтересів встановлено ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч.2. ст. 20 Господарського кодексу України, а діюче законодавство не передбачає такого способу захисту прав та інтересів як зобов'язання відбудувати знищений гараж.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 2 та частиною 3 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу; відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази того, які би підтверджували те, що гараж за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 5 було знищено саме відповідачем, господарський суд приходить до висновку, що відповідачем не були порушені права або охоронювані законом інтереси позивача.

За таких обставин господарський суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові не підлягають покладенню на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 328, 331 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. 1, 4, 12, 21, 32, 33, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Доленчук Д. О.