КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2008                                                                                           № 3/229

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Ткаченко В.В.

від відповідача - Філон В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" Святошинського району

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.07.2008

у справі № 3/229

за позовом                               Прокуратури Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до                                                   Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту "Автопарк-Сервіс" Святошинського району

третя особа           Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про                                                  звільнення незаконно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Прокуратури Святошинського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району м. Києва, третя особа - Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про звільнення незаконно зайнятої земельної ділянки площею 5000 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 18-б, що використовується.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.07.2008 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов’язано Комунальне підприємство по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району м. Києва звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 5000 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 18-б, що використовується під розміщення автостоянки, повернувши Київській міській раді.

Стягнуто з Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району м. Києва в доход Державного бюджету України 85 грн. витрат по сплаті державного мита.

Стягнуто з Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району м. Києва 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу до спеціального фонду Державного бюджету України по КЕКД 22050000 «Оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району м. Києва звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального права.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Зокрема заявник посилається на те, що спірна земельна ділянка була надана відповідачу розпорядженням КМДА № 531 від 31.03.2003 р. на законних підставах для експлуатації та відповідачем вчинялись дії щодо оформлення документів для подальшої експлуатації земельної ділянки. Також відповідач стверджує, що він сплачує у повному обсязі земельний податок, а отже відсутні підстави для припинення права користування земельною ділянкою.

Прокуратура просила суд рішення залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Представники Київської міської ради та Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судові засідання не з’являлись, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судових засідань, про що свідчать поштові повідомлення про вручення кореспонденції. Заявлених клопотань на адресу суду від сторін про неможливість прибуття в судове засідання з причин, що від них не залежить, не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2008 р. апеляційну скаргу Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району м. Києва прийнято до провадження та справу № 3/229 призначено до розгляду на 09.09.2008 р.

09.09.2008 р. розгляд справи було відкладено у зв’язку з неявкою представників позивача та третьої особи на 23.09.2008 р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.09.2008 р. було оголошено перерву до 09.10.2008 р.

Розпорядженням В.о. Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/5 від 08.10.2008 розгляд апеляційної скарги у справі № 3/229 доручено колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. - головуючий суддя, суддів Буравльов С.І., Вербицька О.В.

09.10.2008 р. розгляд справи було відкладено у зв’язку з неявкою представників прокуратури, позивача та третьої особи на 11.11.2008 р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду строк розгляду справи подовжено на один місяць

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/11 від 10.11.2008 розгляд апеляційної скарги у справі № 3/229 доручено колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. - головуючий суддя, суддів Вербицька О.В., Капацин Н.В.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі; апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель, зокрема є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів ( ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»).

Згідно ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Порядок планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охоронною земель, затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 № 312 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за № 1223/8544.

Пунктом 4.2 Порядку передбачено, що при проведенні перевірки державний інспектор: установлює особу, яка є власником земельної ділянки чи землекористувачем; при встановленні факту зміни власника чи користувача об'єкта нерухомості уживає заходів для з'ясування особи фактичного власника чи користувача; установлює правомірність використання земельних ділянок іншими землекористувачами, яким вони не надані у власність чи користування; перевіряє наявність документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою.

При виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор: з'ясовує обставини та суть скоєного порушення земельного законодавства; установлює особу, яка здійснила порушення земельного законодавства; установлює, чи є в діях чи бездіяльності особи, яка вчинила порушення земельного законодавства, ознаки адміністративного правопорушення або склад злочину; обстежує земельну ділянку і встановлює, чи завдана юридичними чи фізичними особами шкода земельним ресурсам внаслідок їхньої господарської та іншої діяльності ( п. 4.3 Порядку).

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства складається за результатами перевірки, якщо виявлено чи не виявлено порушення земельного законодавства ( п. 5.2 Порядку).

Також, відповідно до п. 5.6 Порядку в акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

Державним інспектором Київдержземінспекції проведена перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні Комунальним підприємством по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району земельної ділянки площею 5000 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 18-б, на підставі вимог статей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

В результаті проведеної перевірки встановлено, що зазначена вище земельна ділянка використовується під автостоянку без документів на право користування землею. Даний факт встановлено у акті перевірки від 18.05.2006 р. № 637/26, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель в м. Києві.

Документи, що посвідчують право власності або право користування вказаною земельною ділянкою в тому числі на умовах оренди передбачені ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України у Комунального підприємства по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997р. (із подальшими змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні – це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади – жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста – самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У відповідності до ч.5 ст. 16 вказаного Закону, від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 6 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ», місцеве самоврядування у м. Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в м. Києві ради та їх виконавчі органи.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, відповідно до закону, питання регулювання земельних ділянок.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок юридичним особам здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Оскільки, проект відведення земельної ділянки площею 5000 кв.м. по вул. Симиренка, 18-б у Святошинському районі м. Києва не розроблявся Київська міська рада не приймала рішення про передачу земельної ділянки у власність, відповідно відсутні будь-які правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку.

Про даний факт свідчить лист Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 03-25/18326 від 15.05.2008 р. відповідно до якого рішення Київської міської ради за поданням Головного управління земельних ресурсів стосовно відведення Комунальному підприємству по будівництву і експлуатації паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району земельної ділянки по вул. Симиренка, 18-б не приймалось, документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою по вул. Симиренка, 18-б в Головному управлінні не зареєстровані.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності та

право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації

Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки повертаються за їх належністю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель і споруд, провадиться підприємствами, установами, організаціями, які самовільно зайняли земельні ділянки, або за їх рахунок. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Твердження Комунального підприємства по будівництву паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 531 від 31.03.2003 р. відповідачу передано спірну земельну ділянку у користування не приймається до уваги, оскільки вказаним розпорядженням відповідачу було надано вказівку про завершення вирішення питання оформлення права користування земельними ділянками для будівництва і експлуатація автостоянок, підземних паркінгів з автостоянками у Святошинському районі м. Києва.

Особливості та процедура надання у постійне користування земельних ділянок у м. Києві визначається Регламентом розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві, затверджений рішенням Київської міської ради № 457/1867 від 15.07.2004 р. «Про врегулювання процедури передачі в користування земельних ділянок в м. Києві».

Відповідно до п.3 ст. вказаного Регламенту визначається перелік випадків, на які не поширюється його дія. Серед зазначеного переліку відсутній такий випадок, як надання земельних ділянок під розміщення паркувальних дільниць.

Згідно з ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують наявність у відповідача правової підстави щодо користування земельною ділянкою для розміщення та експлуатації автостоянки загальною площею 5000 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 18-б. Таким чином, оскільки відповідач не мав правових підстав розміщувати на спірній земельній ділянці будь-які об’єкти, вимоги до відповідача передати земельну ділянку на баланс Київській міській раді, привівши її у придатний для використання стан є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 22.07.2008 року у справі № 3/229 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Комунального підприємства по будівництву паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс» Святошинського району підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 22.07.2008 року у справі № 3/229 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства по будівництву паркінгів, гаражів, автостоянок для автотранспорту «Автопарк-Сервіс»Святошинського району - без задоволення.

Головуючий суддя

Судді