КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2008                                                                                           № 13/206

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Ропій Л.М.

суддів:           Буравльова С.І.

Попікової О.В.

при секретарі:           Бабенко Т.І.

За участю представників:

від позивача - Дятел Ю.В. (довіреність № 48 від 22.05.2008р.);

від відповідача - Педенко С.В. (довіреність № 005/02 від 23.09.2008р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

на рішення Господарського суду м.Києва від 10.06.2008

у справі № 13/206 (Паламар П.І.)

за позовом                               Регіональнго відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Сіті"

про                                                  стягнення неустойки, ціна позову 773 901,90 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від09.09.2008р. відповідно до ст. ст. 69, 99 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги продовжений за заявою сторін.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від10.06.2008р. у справі №13/206 у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки вважає, що при прийнятті рішення господарським судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права. При цьому позивач зазначає, що на підставі отриманих документів у листі від 26.03.2007 р. № 008/02 (№ 2730 від 29.03.2007 р.) та інформації від 06.04.2007 р. № 007/03 складено акт поточної перевірки від 10.04.2007 р. № 35 виконання умов договору купівлі-продажу, в якому зафіксоване неналежне виконання умов зобов’язань визначених у п. 5.4. договору. Отже, було порушено умови, визначенні змістом зобов’язань.

Крім того, відповідач вважає, що при розгляді даної справи, господарським судом першої інстанції була допущена помилка у застосуванні положень ст. 35 ГПК України щодо підстав звільнення від доказування, оскільки в порушення згаданих вимог неправомірно надано преюдиціального значення оціночним судженням, зробленим судом при вирішенні іншої справи, та безпідставно ототожнено факти, встановлені судом, з їх юридичної оцінкою. Сам факт наявності рішення господарського суду у справі № 25/229 не є беззаперечною підставою для відмови в позові у даній справі.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача в судовому засіданні просив залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Позивач подав до господарського суду першої інстанції позов про стягнення з відповідача пені в розмірі 773 901,90 грн.

В ході розгляду справи в господарському суді першої інстанції позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 524 586,74 грн.

Рішенням господарського суду першої інстанції у позові відмовлено.

Дослідивши всі матеріали справи, з’ясувавши всі обставини, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування вказаного рішення господарського суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.10.2005 р. сторонами укладено договір № 1078 купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва комунальної власності, що підлягає продажу за конкурсом (далі договір), за умовами якого позивач, як продавець, продав, а відповідач, як покупець, купив об’єкт незавершеного будівництва – базове підприємство для забезпечення шкільних їдалень, розташоване за адресою: м. Київ, проспект Радянської України, 8. відповідач зобов’язався прийняти об’єкт і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі (п. 1.1.).

Розділом 5 договору визначено обов’язки відповідача.

Так, відповідно до п. п. 5.1., 5.2. та 5.3. договору відповідач зобов’язався сплатити податок на додану вартість за об’єкт незавершеного будівництва; у встановлений цим договором термін сплатити вартість продажу об’єкта незавершеного будівництва; у встановлений цим договором термін прийняти об’єкт незавершеного будівництва.

Згідно із п. 5.4. договору відповідач зобов’язався виконувати умови продажу відповідно до протоколу конкурсної комісії щодо визначення остаточного переможця конкурсу від 24.10.2005 р. № 3, а саме: протягом п’яти років з моменту підписання договору купівлі – продажу збудувати на місці об’єкту незавершеного будівництва новітній житловий комплекс з центром дозвілля, торгівлі, адміністративними приміщеннями та паркінгом та ввести його в експлуатацію; самостійно вирішити питання відведення земельної ділянки під об’єктом в установленому законом порядку; в річний термін з моменту підписання Договору підготувати та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об’єкт; не відчужувати об’єкт приватизації на земельну ділянку під ним до завершення будівництва та введення його в експлуатації; забезпечити вимоги екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час будівництва та подальшого введення комплексу в експлуатацію; після завершення будівництва в приміщеннях комплексу не будуть зберігатись та вироблятись шкідливі препарати.

Також в п. 5.4. договору визначено обов’язок відповідача в приміщеннях на перших поверхах будинку розташувати: магазини (створення невеликого торговельного комплексу продуктовими магазинами, а також побутовими товарами), аптеку, кафе, банк, перукарню, хімчистку, приміщення побутово-громадського типів, що можна буде використовувати для проведення соціальних заходів або функціонування соціальних чи культурних закладів.

Згідно із п. 5.4. договору загальна собівартість будівництва – 55 048 750,00 грн., в тому числі:

- придбання об’єкта з урахуванням ПДВ – 3 211 250,00 грн.;

- інвестування власних коштів протягом 2006 року – 4 000 000,00 грн.;

- кредит

всього: – 15 837 500,00 грн. в тому числі:

протягом 2006 року – 4 000 000,00 грн.

протягом 2007 року – 5 500 000,00 грн.

протягом 2008 року – 6 337 500,00 грн.

- залучені інвестиції від продажу квартир:

всього: – 32 000 000,00 грн., в тому числі:

протягом 2007 року – 24 000 000,00 грн.

протягом 2008 року – 8 000 000,00 грн.

Розділом 6 договору визначено обов’язки позивача.

Так, відповідно до п. п. 6.1.1., 6.1.2. та 6.1.3. договору позивач зобов’язався передати відповідачу об’єкт незавершеного будівництва у встановлений у цьому договору термін; повідомляти відповідача у разі несвоєчасного внесення платежів за об’єкт незавершеного будівництва; контролювати виконанням умов цього договору.

Спір у даній справі виник через те, що позивач вважає, що відповідачем не виконано умови договору щодо інвестування протягом 2006 року 4 000 000,00 грн. власних коштів та 4 000 000,00 грн. кредиту, фактично на будівництво інвестовано лише 260 980,97 грн., у зв’язку з чим позивач нарахував відповідачу до сплати пеню в розмірі 1 524 586,74 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.07.2007 р. у справі № 25/229 за позовом ТОВ ”Гранд Сіті” (відповідач у даній справі) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (позивач у даній справі) про визнання додаткової угоди укладеною, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2007 р. та постановою Вищого господарського суду України від 07.02.2008 р., встановлено, що ТОВ ”Гранд Сіті” (відповідач у даній справі) належним чином і в повному обсязі виконувало взяті на себе зобов’язання, передбачені п. 5.4. договору № 1078, однак, необхідності в інвестуванні об’єкта будівництва в порядку і розмірі, визначених в договорі № 1078, не було.

Також вказаним рішенням встановлено, що ТОВ “Гранд Сіті” (відповідач у даній справі) з метою врегулювання ситуації направило лист № 048/02 від 28.12.2006 на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києва (позивач у даній справі). В листі № 048/02 від 28.12.2006 р. ТОВ ”Гранд Сіті” висловило пропозицію внести зміни до договору № 1078 в частині внесення інвестиційних коштів в об’єкт будівництва шляхом підписання додаткової годи до договору, у зв’язку з чим п. 5.4. договору № 1078 викласти в новій редакції.

Відповідно до абзацу 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, відповідач належним чином і в повному обсязі виконував взяті на себе зобов’язання, передбачені п. 5.4. договору.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Як зазначено вище, у відповідача не було необхідності в інвестуванні об’єкта будівництва в порядку і розмірі, визначених в договорі, отже, вина відповідача в невиконанні умов договору щодо обсягів інвестування в об’єкт незавершеного будівництва відсутня.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для визнання доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, переконливими та такими, що спростовують висновки господарського суду першої інстанції, а тому апеляційний господарський суд вважає, що при прийнятті рішення господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку відповідно до ст. 43 ГПК України та прийняв законне й обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду міста Києва від10.06.2008р. у справі № 13/206 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Матеріали справи № 13/206 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Ропій Л.М.

Судді                                                                                          Буравльов С.І.

Попікова О.В.