ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.08

Справа №АС5/511-08.

Господарський
суд Сумської області у складі:

головуючого
судді: Гудима В.Д.

при
секретарі судового засідання:
Глущенко Є.В.., розглянув справу

за
позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до
відповідача - Управління Пенсійного фонду України  в Ковпаківському районі, м. Суми

за
участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -
Управління державного казначейства України в Сумській області

про
скасування вимоги про сплату боргу

За
участю представників сторін:

Від
позивача - предст. ОСОБА_2

Від
відповідача -   предст. Макотренко В.П.

Від
третьої особи - не з'явився.

Суть
спору: Позивач подав позовну заяву в якій просить суд скасувати вимогу
Управління Пенсійного фонду України  в
Ковпаківському районі про сплату боргу
№ Ф-95/1 від 3.03.08р.; скасувати рішення Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі про застосування фінансових санкцій № 413 від
3.03.08р. та  № 729 від 11.04.08р.

Відповідач  подав заперечення на позовну заяву в якому
зазначив про те, що вимога про сплату боргу, рішення Управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі про застосування фінансових санкцій до позивача
винесені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши
матеріали справи, суд встановив:

Позивач
зазначає,  що в період з 14.02.08р. по
03.03.08р. відповідачем була проведена позапланова документальна перевірка
ОСОБА_1з питань правильності повноти нарахування, своєчасності сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів
до Пенсійного фонду України за період з 01.04.05 р. по 20.02.08р., про що
складено відповідний акт №39 від 03.03.08р. За результатами зазначеної
перевірки, ОСОБА_1 донараховано за 2005-2007 роки 27 748 грн. 10 коп. страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, про що отримана
вимога про сплату боргу № Ф-95/1 від 3.03.08р..

В
зв'язку з зазначеним донарахуванням, на підставі акта перевірки № 39 від
03.03.08р., рішеннями  Управління
Пенсійного фонду України  в
Ковпаківському районі №413 від 03.03.08р. та № 729 від 11.04.08р.  до відповідача застосовані штрафні санкції та
нарахована пеня.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в ході здійснення
перевірки відповідачем не було враховано сплат єдиного податку за перевірений
період та платежів до Пенсійного фонду, які позивач перерахував в сумі єдиного
податку, чим завищено суму донарахованих за результатами перевірки внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Внаслідок зазначеного до
позивача необґрунтовано та неправомірно застосовані фінансові санкції, в тому
числі і на суму фактично сплачених внесків.

Так
позивач зазначає, що за період квітень - грудень 2005 р., 2006 р. та
січень-жовтень 2007 р. ним сплачено єдиного податку на загальну суму 10150 грн.
00 коп., що підтверджується копіями платіжних документів, які містяться в
матеріалах справи, в свою чергу, 42% від вказаної суми - 4263 грн. 00 коп.
перераховано до Пенсійного фонду.

Відповідно
до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач
подав відзив на позовну заяву в якому проти позовних вимог заперечує,
зазначаючи про те, що в статті 6 Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" встановлено пільги, зокрема, звільнення від сплати боргу
на обов'язкове державне пенсійне страхування. Отже, за правилами цієї статті,
позивач не є платником ставок збору, встановлених для нього з доходів,
одержуваних ним від здійснення підприємницької діяльності, які обкладаються
єдиним податком. Втім, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на
обов'язкове пенсійне страхування» - платниками збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Окрім того, обов'язок сплати страхових внесків не пов'язується зі статусом
платника податку як суб'єкта підприємницької діяльності, який обрав спрощену
систему оподаткування.

Відповідач
зазначає, що позивач не нараховував страхові внески з квітня 2005 по жовтень
2007 року за тарифом 32,3% в загальній сумі 85387,76 грн., хоча фонд оплати
праці у звітах зазначав. Внаслідок зазначених обставин при перевірці, органом
Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми було донараховано
страхових внесків в сумі 27748,10 грн.

Відповідно
до п. 17 ст. 14 Закону України "Про систему оподаткування", збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування належить до загальнодержавних
податків та зборів, ставки та механізм справляння яких не можуть
встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про
оподаткування.

Ставки,
механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановлюються Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею
1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено перелік осіб, що є платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, відповідно до пунктів 1, 3
статті 1 вказаного Закону, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності,
їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання
громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників;
фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які не використовують
працю найманих працівників, а також адвокати, їх помічники, приватні нотаріуси,
інші особи, які не є суб'єктами підприємницької діяльності і займаються
діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу.

Крім
того, пунктом 5 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлено, що платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи, що здійснюють
господарські операції.

Враховуючи
викладене, можна зробити висновок, що обов'язковість сплати збору на
загальнообов'язкове пенсійне страхування не пов'язується із статусом платника
податку як суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно
до ст. 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" встановлює пільги,
зокрема, звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування суб'єкта малого підприємництва тільки в сфері його підприємницької діяльності.
Визначення поняття "підприємницька діяльність" дається у статті 42
Господарського кодексу України. За змістом цієї норми права, підприємницька
діяльність - це безпосередня самостійна систематична на власний ризик
діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою
отримання прибутку.

Таким
чином, вказаний спір по даній справі не підпадає під правовідносини, що
регулюються Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", а є об'єктом
регулювання іншого правового акта - Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування". Названий же Закон не
встановлює такої пільги, як звільнення від сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування для суб'єктів підприємницької діяльності, що перейшли на
спрощену систему оподаткування.

Відповідно
до ч. 1 ст. 14 Закону Украйни "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" підприємства, установи і організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі
філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та
інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,
10, 15 статті 11 цього Закону є страхувальниками відповідно до цього Закону,
тому повинні сплачувати страхові внески за найманих працівників.

Таким
чином, позивач є страхувальником відповідно до п. 1 ст. 14 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і
зобов'язаний сплачувати внески у розмірі 32 % суми фактичних виплат на оплату
праці та відповідно до п. 3 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виявлення
своєчасно несплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і
розмірах, визначених цією статтею.

Доведення
правомірності рішення в даному випадку покладено на відповідача.

При
цьому, відповідач по справі, суб'єкт владних повноважень, не скористався своїм
правом довести правомірність свого рішення, та спростувати докази надані
позивачем, матеріалів в обґрунтування своєї позиції по справі не подав.

В
судовому засіданні 23.10.08р. відповідач зазначив, що врахування зарахованих до
Пенсійного фонду сум єдиного податку, які сплачені позивачем, можливо при
поданні відповідних платіжних документів, якими підтверджується суми фактично
сплаченого єдиного податку.

Враховуючи
наведене, а також те, що з наданих матеріалів не вбачається правомірність та
обґрунтованість нарахування сум внесків та належне врахування сум єдиного податку,
що підлягають зарахуванню до Пенсійного фонду, господарський суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства  України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України  в
Ковпаківському районі про сплату боргу № Ф-95/1 від 3.03.08р.

3.          Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі про застосування фінансових
санкцій №413 від 3.03.08р.

4.          Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі про застосування фінансових
санкцій № 729 від 11.04.08р.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду. Заява
про апеляційне оскарження подається до суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції протягом десяти днів з дня складення постанови в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги
постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ
В.Д. ГУДИМ

Повний
текст постанови підписано 28.10.08 р.