ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

№ 7/179

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвська Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Михайлюк М.В.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                   Відкритого акціонерного товариства по

газопостачанню та газифікації "Харківгаз"

на постанову           Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2008 року

у справі                                                  № 7/179

господарського суду                              міста Києва

за позовом                                                  Відкритого акціонерного товариства по

газопостачанню та газифікації "Харківгаз"

до                                                            Дочірньої компанії "Газ України"

Національної акціонерної компанії

"Нафтогаз України"

про          зобов"язання вчинити дії

за участю представників:

позивача –          Юркової Т.С.

відповідача –          Мицька Р.М.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2007 року Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Харківгаз" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про зобов"язання підписати акти передачі-приймання природного газу за жовтень, листопад, грудень 2006 року за договором на постачання природного газу №06/06-144 від 31.01.2006 року.

Вподальшому позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, зокрема, просив прийняти рішення про примусове виконання в натурі обов’язку, встановленого договором, щодо передачі (допоставки) природного газу для забезпечення виробничо-технологічних витрат в обсязі 298,902 тис. м3 за жовтень-грудень 2006 року.

Вказана заява позивача ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2008 року повернута без розгляду на підставі п.5 ст.63 ГПК України у зв"язку із зміною предмету і підстав позову.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.02.2008 року (суддя Паламар П.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2008 року (судді: Сотніков С.В., Дикунська С.Я., Дзюбко П.О.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Харківгаз" просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду про повернення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог, рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 31.01.2006 року між ДК “Газ України” (постачальник) та ВАТ “Харківгаз” (покупець) укладено договір на постачання природного газу №06/06-144.

Преамбулою цього договору визначено, що сторони керуються рядом нормативних документів, в тому числі постановою КМ України від 27.12.2001 року № 1729 “Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом” та іншими нормативними документами, які регламентують поставку та розподіл природного газу.

Відповідно до постанови КМ України № 244 від 02.03.2006 року “Про внесення змін до постанови КМУ від 27.12.2001 року № 1729”, що набрала чинності з 01.01.2006 року і, яка доповнила постанову КМ України № 1729, визначено, що потреби в природному газі для забезпечення технологічних та інших виробничих потреб дочірньої компанії “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”, суб'єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу природного і нафтового газу, забезпечуються з ресурсів імпортованого природного газу.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариство по газопостачанню та газифікації "Харківгаз" обгрунтовані непідписанням з боку відповідача актів прийому-передачі природного газу за вказаним договором.

Змінивши предмет позову, позивач шляхом подання до суду заяви, просив прийняти рішення про примусове виконання в натурі обов’язку, встановленого договором, щодо передачі (допоставки) природного газу для забезпечення виробничо-технологічних витрат в обсязі 298,902 тис. м3 за жовтень-грудень 2006 року.

Вказана заява позивача ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2008 року повернута без розгляду на підставі п.5 ст.63 ГПК України у зв"язку із зміною предмету і підстави позову.

Місцевий та апеляційний господарські суди повно, всебічно дослідили надані сторонами докази і доводи, належно їх оцінили та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому, суд першої інстанції виходив з відсутності такого способу захисту права, визначеного переліком статтей 16 ЦК та 20 ГК України щодо зобов"язання підписати акти приймання –передачі.

Апеляційний господарський суд, погодившись з позицією суду першої інстанції додатково зазначив, що позивач не довів, в силу статті 33 ГПК України, обґрунтованості заявлених вимог, а тому, за наведених у позові підстав, його вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому, апеляційний господарський суд встановив, що п.3 доручення Мінпаливенсрго №01/25-256 від 17.10.2006 року визначено господарюючого суб'єкта - ЗАТ “Укргаз-Енерго”, що здійснює постачання газу для задоволення власних потреб, нормованих втрат та виробничо-технологічних витрат відкритих акціонерних товариств по газопостачанню та газифікації, а тому відповідач не мав можливості поставити газ за договором №06/06-144 від 31.01.2006 року, укладеним з позивачем.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вищевказаним договором передбачено, що перехід права власності від продавця до покупця здійснюється на підставі актів приймання-передачі.

Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Зобов'язання відповідача (продавця) передати позивачу (покупцю) природний газ виникає за умови наявності у першого права власності на газ та його подальше постачання у відповідному періоді для певної категорії споживачів.

З огляду на викладене та здійснення постачання природного газу для задоволення власних потреб, нормованих втрат та виробничо-технологічних витрат у вказаному періоді ЗАТ “Укргаз-Енерго”, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність обов"язку відповідача передавати протягом жовтня-грудня 2006 року за договором № 06/06-144 від 31.01.2006р. природний газ та, відповідно, підписувати з позивачем акти приймання-передачі газу за цей період.

Також обгрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій щодо неправильності обрання позивачем такого способу захисту права, як підписання актів прийому-передачі в силу ст.16 ЦК та ст.20 ГК України.

Складання та підписання актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) –є обов'язком господарюючих суб'єктів, який виникає на підставі факту здійснення господарської операції, а отже не може бути визначений як самостійне зобов’язання за договором.

Крім того, звернувшись до суду першої інстанції із заявою про зміну предмету позову шляхом прийняття рішення про примусове виконання в натурі обов’язку, встановленого договором щодо передачі (допоставки) природного газу для забезпечення виробничо-технологічних витрат в обсязі 298,902 тис. м3 за жовтень-грудень 2006 року, змінились підстави позову Відкритого акціонерного товариства "Харківгаз", що суперечить нормам статті 22 ГПК України.

За таких обставин судова колегія Вищого господарського суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про порушення позивачем вимог ст.58 ГПК України щодо об"єднання позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають цим обставинам, їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, прийняті ухвала та рішення суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Харківгаз" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2008 року у справі № 7/179 залишити без змін.

Головуючий суддя

Н.Г. Дунаєвська

Судді

Н.І. Мележик

М.В. Михайлюк