ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.10.08
Справа  № 17/56

Львівський апеляційний господарський суд
в складі колегії:

головуючого-судді

Кравчук
Н.М.

суддів

Гнатюк
Г.М.

Мирутенко
О.Л.

розглянувши           апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особиОСОБА_1(надалі СПД ФООСОБА_1.) б/н від
12.06.2008р.

на рішення                    Господарського суду
Рівненської області від 04.06.2008 року

у
справі                    №17/56

за
позовом:                     СПД ФООСОБА_1, м. Рівне

до
відповідача:           Відкритого акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»в особі Рівненської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», м. Рівне

третя
особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Рівненського
міського нотаріального округу Бештинарський Олександр Васильович, м. Рівне

про:                    визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню,

з
участю учасників судового процесу:

від
позивача:ОСОБА_1.
-підприємець;ОСОБА_2 -адвокат (довіреність № 960730 від 04.06.2008р.)

від
відповідача: Огороднік
О.В. -представник (довіреність № 401093 від 31.01.2007р.)

від
третьої особи: не
з'явився

Права
та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 28 ГПК України представникам сторін
роз'яснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від представників
не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Рівненської області у справі № 17/56 від 04.06.2008р.
(суддя Петухов М.Г.) відмовлено у задоволенні позовних вимог СПД ФООСОБА_1 до
Рівненської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з участю третьої
особи: приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу
Бештинарського О.В.

Приймаючи
рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки позивачем було
порушено умови кредитного договору, то відповідно до умов кредитного договору
та договору застави приватним нотаріусом правомірно вчинено виконавчий напис №
46 про задоволення вимог ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»за рахунок заставленого
майна.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням, СПД ФООСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в
якій рішення суду першої інстанції вважає незаконним, прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення,
яким задоволити позовні вимоги. Зокрема, в обґрунтування скарги апелянт
зазначає, що він не був належним чином повідомлений про дострокове погашення
кредитного договору шляхом направлення попередження про вчинення виконавчого
напису.

Відповідач
в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника
заперечує, рішення господарського суду вважає законним та обґрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя
особа в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, у відзиві
на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує, рішення господарського
суду вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи,
що третя особа належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду
справи, колегія суддів вважає за можливе слухати справу за її відсутності в
порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив
наступне.

Між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»(кредитор) та СПД ФО ОСОБА_1. (позичальник) було
укладено кредитний договір №010/89-07/204 від 19.06.2007р., відповідно до умов
якого кредитор на положеннях та умовах цього договору відкриває позичальнику
відновлювальну кредитну лінію у сумі 50 000,00 грн., яка має бути повернута
позичальником в строк до 18.06.2008р. включно (а.с. 6-10).

Для
забезпечення виконання зобов'язання по поверненню позивачем позики за кредитним
договором, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (засаводержатель) та СПД ФО ОСОБА_1.
(заставодавець) 19.06.2007р. укладено договір застави транспортних засобів №
010/89-07/204/1, за умовами якого підприємецьОСОБА_1. надав в заставу власне
майно (вантажні автомобілі марки МАЗ-504, 1984р. випуску, державний номер 06958
РО; КАМАЗ-5320, 1983р. випуску, державний номерНОМЕР_1; напівпричіп ОДАЗ-9370,
1982р. випуску, державний номер НОМЕР_2.) оціночною вартістю 77 645,00 грн.
(а.с.11-12).

На
виконання умов кредитного договору відповідач надав позивачу кредит в розмірі
50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 34 від 21.06.2007р.
(а.с. 60).

Пунктом
3.6 кредитного договору № 010/89-07/204 від 19.06.2007р. встановлено, що
позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом
на рахунок нарахованих процентів, не пізніше останнього робочого дня кожного
місяця шляхом перерахування позичальником коштів платіжним дорученням з
поточного рахунку, а у випадку повного погашення кредиту не пізніше дня такого
погашення.

Свої
зобов'язання по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом, позивач
виконував не належним чином, в результаті чого в останнього виникла
заборгованість перед відповідачем (а.с. 53-54).

Згідно
з п. 7.3 договору за не виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору (в т.ч. проценти за користування кредитом та штрафні
санкції), кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості. В
такому випадку вимога про погашення зобов'язань може бути направлена кредитором
позичальнику у будь-який час у письмовому вигляді та підлягає виконанню у
повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання
кредитором за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього
договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік
зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на
квитанції, яка надається кредитору відділенням зв'язку при відправленні
листа з повідомленням про врученння або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане
позичальником особисто у кредитора.

Як
вбачається з долученого, в судовому засіданні 28.08.2008р. представником
відповідача, доказу про направлення позивачу попередження про вчинення
виконавчого напису, дане попередження було направлене 15.01.2008р., згідно
квитанції відділення зв'язку при відправленні листа з повідомленням про
врученння. Крім того, факт направлення попередження позивачу рекомендованим
листом підтверджується фіскальним чеком №4080 від 15.01.2008р., що спростовує
твердження позивача про те, що йому цього попередження не направлялось (а.с.
55-56).

Твердження
скаржника про те, що кредитором на його адресу не направлялося вимоги про
дострокове погашення заборгованості  не
заслуговують на увагу суду, оскільки
попередження про вчинення виконавчого напису  по своїй суті і змісту і є вимогою про
погашення заборгованості, в якому вказаний 30- ти денний (п.7.3 договору)
термін  виконання зобов”язання.

Статтею
526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття
546 Цивільного кодексу України встановлює, що виконання зобов'язання може
забезпечуватися, між іншим, заставою.

Застава
- це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель)
має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами (стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Статтею
589 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на
предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свої вимоги, визначені на момент фактичного
задоволення.

Відповідно
до ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу»заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 цієї статті передбачено,
що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не
передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене
майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків
акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням
суду.

Відповідно
до п. 2.3 договору застави заставодержатель набуває права стягнення
заборгованості за рахунок предмету застави у випадку якщо кредит, що
забезпечений заставою не буде погашений у встановлені кредитним договором
строки.

Відповідно
до п.2.12 договору застави № 010/89-07/204/1 від 19.06.2007р., у випадку
невиконання заставодавцем зобов'язань по кредитному договору заставодержатель
на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставлене
майно, реалізує його будь-яким прийнятним способом, самостійно, або через
третіх осіб за власним розсудом.

Пунктом
3.2.3 договору застави № 010/89-07/204/1 від 19.06.2007р. передбачено, що у
разі порушення заставодавцем умов цього договору або кредитного договору,
заставодержатель має право достроково стягнути суму заборгованості.
У цьому випадку він має повідомити заставодавця у десятиденний строк у
письмовій формі. Якщо заставодавець не виконає вимогу про повернення боргу,
заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок  заставленого майна.

Оскільки
позивач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав,
станом на 18.03.2008р. заборгованість по кредитному договору № 010/89-07/204
від 19.06.2007р. по сплаті процентів, згідно розрахунку складала 3 639,92 грн.
(а.с.57), в зв'язку з цим заставодержатель скористався своїм правом
дострокового стягнення суми заборгованості, тому подав до приватного нотаріуса
Бештинарського О.В. заяву про вчинення виконавчого напису на договорі застави.

27.03.2008р.
приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським
О.В. вчинено виконавчий напис № 46 про задоволення вимог ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль»за рахунок заставленого майна (а.с.13).

Статтею
87 Закону України "Про нотаріат" та п. 282 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004, передбачено, що для стягнення
грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно
п. 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності
боржника перед стягувачем.

Згідно
п.1 переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал
нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність
заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Тобто,
заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не
потребує додаткового доказування у випадках, коли подані для вчинення
виконавчого напису документи, передбачені зазначеним Переліком.

Оскільки
матеріалами справи підтверджена заборгованість позивача перед відповідачем, в
свою чергу відповідач належними та допустимими доказами її не спростував, то
колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського суду про дотримання приватним нотаріусом
порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису.

Відповідно
до ст.41 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею
32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Відповідно
до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З
огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий
господарський суд прийняв рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому це рішення слід залишити без змін, а апеляційне
подання без задоволення.

Керуючись,
ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,
Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Рівненської області від
04.06.2008р. у справі № 17/56 залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і
може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3.          Справу передати в місцевий господарський суд Рівненської
області.

Головуючий
суддя                                                  Н.М. Кравчук

судді
Г.М. Гнатюк

О.Л. Мирутенко