ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про
повернення позовної заяви

04
липня 2008 р.
Справа № 9/19-08-02-2а

Суддя господарського суду
Балтак О.О.  , розглянувши матеріали

за
позовом:Приватного
підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1,  ЗКПО
НОМЕР_1)

до:Дзюньківського сільського споживчого
товариства (вул. Кооперативна, 12, с. Дзюньків, Погребищенський р-н, Вінницька
обл., 22232)

про
стягнення 141190,34 грн.

ВСТАНОВИВ
:

До
господарського суду надійшла позовна заява №2501/06 від 25.06.2008 року
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Погребище Вінницької області  про
стягнення з  Дзюнківського
сільського споживчого товариства
заборгованості  в сумі 11481 грн.
24 коп. та відшкодування  збитків  в розмірі 129709 грн. 10 коп.  за договором постачання товарів № 122 від
01.01.2005 року.

Суд
дійшов висновку, що   дана позовна заява
підлягає поверненню  виходячи з
наступного.

Відповідно
до ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов,
обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, законодавство, на
підставі якого подається позов.

Проте,
в порушення  п.3 ст.63 ГПК України  в позовній заяві не вказано та не надано
доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Так, позивач,  зазначивши в позовній заяві про  поставку товарів  на загальну суму 12981 грн. 24 коп., згідно
договору № 122 від 01.01.2005 року, доказів такої поставки як і власне  первинних документів які б
підтверджували   поставку ( накладні,
довіреності на отримання товару тощо) до позовної заяви не додав.

Водночас,
наданий  з позовними матеріалами  Акт звірки взаєморозрахунків  від 01.07.2005 року  посилання на первинні документи на підставі
яких виникла заборгованість  не  містить.
Крім того,  акт  звірки
є  тільки   документом,
по   якому бухгалтерії підприємств
звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких
зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором,
накладними, рахунками тощо.

Поряд
з цим, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми позову відповідно до
вимог чинного законодавства та умов договору з його нормативним обгрунтуванням
( у т. р.  в частині стягнення збитків).

Відповідно
до ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви
додається документ про сплату державного мита в установленому порядку та
розмірі.

Як
вбачається з  Декрету Кабінету Міністрів
України "Про державне мито" із майнових позовів має сплачуватися мито
в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів
громадян і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто не
менше 102 грн. і не більше 25500 грн..

В
позовній заяві ставляться вимоги про стягнення
заборгованості та збитків  на
загальну суму  141190 грн.  34 коп. .

Як
доказ сплати державного мита  позивачем
надано  платіжне доручення  № 223 від 24.06.2008 року про сплату
державного мита в розмірі 51 грн. 00 коп., тоді як з даного позову розмір мита
має  складати  1411 грн. 90 коп. ( 1% від 141190 грн. 34
коп.)

Поряд
з цим,  позивач  просив суд прийняти  держмито у сплаченому  розмірі, оскільки через несплату боржником по
справі  у позивача виникло   важке
фінансове становище, одночасно позивач зобов"язався  сплатити держмито у повному розмірі до
винесення рішення по справі.

Проте,  дане клопотання не може бути задоволене
судом, оскільки норми Господарського процесуального кодексу України не
передбачають право господарського суду на розстрочення чи відстрочення  сплати судових витрат.  Окрім того,
позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували  важкий матеріальний стан сторони.

Таким
чином, позивачем порушено розмір сплати державного мита, що відповідно до п. 4
ст. 63 ГПК України є підставою для повернення позовної заяви.

Виходячи
з вище викладеного позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись
п. п.  3, 4 ч.1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ
:

Позовну заяву
№2501/06  від 25.06.08  на 2 - х аркушах разом з матеріалами  на  15
- ти аркушах повернути позивачу.

У
відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” від 21.10.93 р. № 7-93 державне мито у сумі 51 грн., перераховане за
платіжним дорученням    № 223    від 24.06.2008 р.  ,
підлягає поверненню.

У
відповідності з п. 2 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про
державне мито" від 21.10.93 р. № 7-93 та п. 13 Постанови Кабінету
Міністрів  України  № 1258 від 21.12.2005р. "Про  затвердження
Порядку  оплати  витрат з
інформаційно-технічного
забезпечення  судових  процесів, пов'язаних  з розглядом
цивільних  та господарських
справ,  та їх розмірів"  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу  в сумі 118 грн.,
перераховане за платіжним дорученням    №
40 від 24.06.2008 р.  , підлягають
поверненню.

Суддя
Балтак О.О.

віддрук. 3 прим.:

1 - позивачу

2 - відповідачу

3 - в наряд