ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

№ 5020-9/066

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

на рішення

господарського суду м. Севастополя від 15.05.2008 р.

у справі

№ 5020-9/066

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

до

Товариства з обмеже6ною відповідальністю "Тадем"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Державне підприємство

"Пансіонат "Ізумруд"

про

стягнення заборгованості у сумі 33 166,87 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

— не з'явились;

відповідача:

— не з'явились;

третьої особи:

Степаненко Ю.М., дов. № 1 від 24.01.2008 р.;

В С Т А Н О В И В:

У березні 2008 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі – Відділення) звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тадем" (далі –Товариство) заборгованість з орендної плати у загальному розмірі 33 166,87 грн.

Позовні вимоги Відділення обґрунтовувало тим, що Товариство безпідставно та в порушення вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і інших законодавчих актів України сплачує орендну плату за договором оренди нерухомого майна від 06.10.2000 р., укладеним з Виробничим об'єднанням шахтної геології та технічного буріння "Укргвугіллягеологія", правонаступником якого є Державне підприємством "Пансіонат "Ізумруд" (далі – Пансіонат), лише чотири місяці на рік, у зв'язку з чим має заборгованість у розмірі 33 166,87 грн., яка підлягає стягненню.

Рішенням господарського суду м. Севастополя від 15.05.2008 р. (суддя Рибіна С.А.) у задоволенні позовних вимог Відділення відмовлено. Рішення прийнято з посиланням на норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та мотивовано тим, що Товариство сплачувало оренду плату за договором оренди нерухомого майна від 06.10.2000 р. у відповідності до умов вказаного договору.

Відділення звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду м. Севастополя від 15.05.2008 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Викладені у касаційній скарзі вимоги Відділення обґрунтовує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено ст. 762 Цивільного кодексу України, п. п. 4, 13, 14 та 17 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786.

Товариство скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Відділення, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду м. Севастополя від 15.05.2008 р. –без змін. Викладені у відзиві вимоги Товариство обґрунтовує тим, що судове рішення, яке оскаржується, прийнято у відповідності до норм Цивільного кодексу України, а доводи Відділення, наведені у касаційній скарзі, є безпідставними.

Пансіонат не скористався правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на касаційну скаргу Відділення до Вищого господарського суду України не надіслав, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 08.10.2008 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим господарським судом України у складі колегії суддів: Кравчук Г.А. –головуючий, судді Мачульський Г.М. та Шаргало В.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Відділення не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено господарським судом м. Севастополя, правовідносини між сторонами у справі виникли з 06.10.2000 р., тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, проте продовжують існувати після 01.01.2004 р., тобто після набрання чинності вказаним Кодексом, у зв'язку з чим, виходячи з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, при вирішенні спору має застосовуватись саме цей Кодекс.

Місцевим господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– між Виробничим об'єднанням шахтної геології та технічного буріння "Укргвугіллягеологія", правонаступником якого є Пансіонат, та Товариством укладено договір оренди нерухомого майна від 06.10.2000 р., п. 1.1 якого встановлює строк оренди –чотири місяці на рік (з 1 червня по 31 вересня);

– Товариство у 2005 р. –2007 р. сплачувало орендну плату за договором оренди нерухомого майна від 06.10.2000 р. за чотири місяці на рік.

Відповідно до частини першої ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Виходячи з викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що за договором оренди нерухомого майна від 06.10.2000 р. Товариство прийняло у користування на чотири місяці на рік майно, яке є об'єктом вказаного договору, та зобов'язалось сплачувати плату за користування зазначеним майном протягом періоду такого користування, тобто, протягом чотирьох місяців на рік.

Ст. ст. 525 та 526 Цивільного кодексу України встановлюють, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, Товариство, сплачуючи у 2005 р. –2007 р. орендну плату за договором оренди нерухомого майна від 06.10.2000 р. за чотири місяці на рік, належним чином виконувало зобов'язання за вказаним договором. Тобто твердження Відділення про необхідність сплати Товариством орендної плати у 2005 р. –2007 р. за 12 місяців на рік не ґрунтуються на умовах договору оренди нерухомого майна від 06.10.2000 р., а тому є такими, що суперечать ст. ст. 525, 526, 759 та 762 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим позовні вимоги Відділення обґрунтовано не були задоволені господарським судом першої інстанції.

Посилання Відділення у касаційній скарзі на порушення місцевим господарським судом Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, є безпідставним, оскільки вказана методика встановлює розрахунок і порядок використання плати за оренду державного майна, а не визначає період, за який має сплачуватись оренда плата за користування державним майном.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду м. Севастополя від 15.05.2008 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Відділення не спростовують висновків господарського суду м. Севастополя, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Севастополя від 15.05.2008 р. у справі № 5020-9/066 –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало