ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.09.08 р.
Справа № 2/133

Суддя господарського суду Донецької
області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання
Трубачевій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Прокурора Володарського
району смт. Володарське в інтересах держави в особі Комунального підприємства
“Володарськ-водомережа” смт. Володарськ

до відповідача: Приватного
підприємця ОСОБА_1смт. Володарське

третя особа: Комунальне
підприємство “Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного
господарства” м. Маріуполь

про стягнення заборгованості в
сумі  1231,52 грн.

За участю

представників сторін:

від прокуратури: Лисенко С.І. - за
посвідч.

від позивача: Сарбаш О.І. - за
довір.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Левада Ю.М.  - за довір.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Володарського району
Донецької області в інтересах держави в особі Комунального підприємства
“Володарськ-водомережа” смт. Володарськ, звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1смт. Володарське
про стягнення заборгованості в розмірі 1231,52грн.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор та позивач посилаються на невиконання відповідачем умов договору № 37
від 03.09.2007р., несплату рахунків за період з березня до травня 2008р.

Відповідач надав відзив на позову
заяву, за яким проти позовних вимог заперечує, посилаючись на неправомірність
визначення позивачем обсягів спожитої води у спірному періоді, вказує на
необхідність здійснення розрахунків за отриману воду згідно з норм омами
водоспоживання, а саме, - “Норм витрат води для споживачів, що не мають засобів
обліку води” розроблених КП “Володарськ-водомережа” та затверджених Головою
Володарської селищної ради 10 січня 2008р., згідно яких, встановлена норма
фактичного споживання води для продовольчих магазинів, яка обчислюється
виходячи із розрахунку 400 л. на 1 робоче місце на добу.

Ухвалою господарського суду
Донецької області від 31.07.2008р. до участі у справі в якості третьої особи
без самостійних вимог було залучено Комунальне підприємство “Маріупольське
виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства”.

Третя особа надала відзив на
позовну заяву від 28.08.2008р. № 02-41/30441, де вказує, що 06.04.2006р. між КП
“Маріупольським ВУ ВКГ” та ПП ОСОБА_1. укладений договір № 4522 на приймання
господарсько-побутових та виробничих стічних вод в систему міської
каналізації.  Об'єкт водоспоживання
відповідача розташований за адресою: АДРЕСА_1. Розрахунки за спожиту воду
Відповідач здійснює з КП “Володарськ-водомережа”, а розрахунки за послуги
водовідведення з КП “Маріупольське ВУ ВКГ”. Третя особа вказує на те, що
нарахування за послуги водовідведення здійснюються виходячи із наявності та
кількості  санітарно-технічних приборів
та розміру площі для миття підлоги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, суд
ВСТАНОВИВ:

03.09.2007р. між Комунальним
підприємством “Володарськ-водомережа” (Підрядник) та Приватним підприємцем
ОСОБА_1(Замовник) був укладений договір № 37 про надання комунальних послуг.

Згідно п.1.1. договору Підрядник
приймає на себе зобов'язання надавати комунальні послуги з підіймання,
розподілення та подачі води.

Пунктом 1.3. договору визначено, що
вартість 1м3 поданої води складає 11,34грню. з ПДВ.

Розділом 2 “Особі умови” визначено,
що рахунки на оплату послуг пред'являються по врегульованим тарифам. Розмір
щомісячної оплати за надані послуги здійснюється у відповідності до
встановлених тарифів та норм.

Позивач умови договору виконав, за
період з березня 2008р. по травень 2008р. надав послуги з підйому, розподіленню
та подачі води, що не заперечується відповідачем.

За надані послуги позивачем були
виставлені рахунки № 229 від 25.03.2008р. на суму 464,94грн., № 290 від
21.04.2008р. на суму 464,94грн., № 327 від 22.05.2008р. на суму 464,94грн., а
всього на загальну суму 1394,82грн.

Зазначені рахунки були отримані
відповідачем, проте не прийняті повністю до сплати, у зв'язку із непогодженням
із обсягом спожитої води та методом обчислення її вартості. Зокрема, за
отримані послуги в період з березня 2008р. по травень 2008р. відповідач
розрахувався частково в сумі 163,3грн., що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням часткової сплати,
прокурор просить стягнути заборгованість в розмірі 1231,52 грн., яка
обліковується за відповідачем та виникла за період з березня 2008р. по травень
2008р. Зазначені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно акту обстеження приміщення
магазину “Підвальчик” ПП ОСОБА_1. від 03.03.2008р. встановлено, що площа
магазина складає 40м2, також в підсобному приміщенні встановлено один унітаз та
дві мийки зі змішувачами, у приміщенні магазину встановлена ємність для продажу
очищеної води населенню, яка витрачається із загальної системи водоспоживання
жилого будинку. Крім того, контролерами позивача було зафіксовано, що магазин
працює цілодобово, а також факт неможливості відключення відповідача від
водоспоживання, внаслідок з'єднання його водопровідної системи із загальною
системою всього будинку.

На підставі зазначеного акту
позивачем з березня 2008р. здійснюється нарахування за послуги з водопостачання
за нормами витрати води для споживачів, що не мають засобів обліку води, а  саме за мийку зі змішувачем 60 л х 8 г х 30
днів; за унітаз зі змивним бочком 83 л х 8 г х 30 днів; за мийку підлоги 40 м2
х 6 л/добу х 30 днів.

Норми витрат води споживачами та
санітарними приборами та норми витрат води для споживачів, що не мають засобів
обліку води, а також тарифи на послуги з водопостачання затверджені Рішенням
Володарської селищної радою від 06.11.06р. № V/6-89.

Приписами ст. 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу пункту 1.2 Правил
користування системи комунального водопостачання і водовідведення в містах та
селищах України, дотримання цих Правил є обов'язковим для всіх осіб,
підприємств, установ, організацій, що користуються комунальними водопроводами і
каналізація ми, незалежно від їхньої відомчої належності і форми власності та
Водоканалу.

Відповідно до п. 12.15. Правил
користування системи комунального водопостачання і водовідведення в містах та
селищах України представник водоканалу має право здійснювати обстеження
водопровідних та каналізаційних мереж будь-якого користувача, приборів та
устроїв на них, контролювати раціональне водоспоживання та т.п. та складати
акти за результатами цих обстежень.

Згідно пункту 4.2 Правил, абонент
повинен виконувати усі рекомендації Водоканалу спрямовані на поліпшення
якісного обліку води в його мережі. У разі відмови абонента виконати ці
рекомендації його водокористування вважається без обліковим та витрата води
розраховується за пропускною здатністю води, за правилами пункту 9.6 Правил.

Кількість води, використаної
абонентами, визначається за показниками повірених в установленому порядку
водолічильників та інших приладів обліку, які мають бути опломбовані.

Відповідно до п. 11.3. Правил в
окремих випадках (сезонне водокористування, невеликі витрати води,
недоцільність встановлення водолічильника та т.п.), розрахунок витрат води
абонентами, що не мають вимірювальних приладів, за погодженням з Водоканалом,
здійснюється за нормами водоспоживання, затвердженими місцевими органами
державної виконавчої влади - за кількість днів користування водопроводом за цей
період.

Виходячи із матеріалів справи,
позивачем здійснюється нарахування за спожиту воду саме за нормами
водоспоживання, які встановлені у додатку до Рішення Володарської селищної ради
від 06.11.06р. № V/6-89.

Крім того, судом встановлено, що
між третьою особою - КП “Маріупольським ВУ ВКГ” та ПП ОСОБА_1. укладений
договір № 4522 від 06.04.2006р. на приймання господарсько-побутових та
виробничих стічних вод в систему міської каналізації.

Згідно до актів КП “Маріупольським
ВУ ВКГ” від 11.03.2008р., від 11.04.2008р. та від 14.05.2008р., які оформлені
належним чином та приймаються судом як докази, облік та нарахування за скидання
стічних вод до місцевої каналізації здійснюється по нормі водоспоживання та
повністю співпадає з методом обліку води та розрахунку за користування водою.

Відповідно до п. 21.1. Правил
кількість стічних вод, що надходять в каналізацію, визначається по кількості
води, що надходить з комунального водопроводу або місцевих джерел, відповідно
до показань водолічильників, а при відсутності останнього - по діючим нормам
водоспоживання та іншими видами взаємних розрахунків з абонентами в
відповідності до                 п. 21.2.
Правил. Цим пунктом встановлено, що метод визначення кількості стічних вод
встановлюється Водоканалом.

З огляду на вищевказане,
заперечення відповідача стосовно неправильності застосування позивачем норм
водоспоживання, є безпідставними, оскільки водоспоживання не може бути менше
ніж кількість стоків, які скидаються до каналізації та приймаються КП
“Маріупольським ВУ ВКГ”.

Крім того, при вирішенні питання
стосовно застосування іншої норми водоспоживання, яка за твердженням
відповідача повинна складати 400 л. на добу на одне робоче місце, як для
продовольчих магазинів, суд виходить з наступного.

Позивачем та третьою особою надані
довідки-дислокації об'єктів водоспоживання в магазині “Підвальчик”, що належить
відповідачеві. Згідно цих довідок, відповідач самостійно визначає кількість
санітарно-технічних приборів (мийка, унітаз) та площу об'єкту для мийки підлоги
та вказує кількість працюючих в магазині. Проте, із змісту цих довідок та
пояснень сторін в судових засіданнях, судом не встановлено, що магазин
відповідача облаштований певною кількістю робочих місць та дійсно є
продовольчим магазином. Зазначені обставини відповідачем також не
доведені.

Також, позивачем при здійсненні
розрахунку за нормами споживання врахована лише одну мийку зі змішувачем, тоді
як актом обстеження від 03.03.2008р. виявлено встановлення двох мийок зі
змішувачами.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615
Цивільного кодексу України одностороння відмова від  виконання зобов'язання  і одностороння зміна умов договору не
допускаються.

Зобов`язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст.526 ЦК України),

Зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Аналогічні положення щодо
належності та своєчасності виконання зобов'язань містить Господарський кодекс
України (ст. 193 ГК України).

Таким чином, вимоги прокурора в
частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1231,52грн. обґрунтовані,
підтверджені належними та необхідними доказами та підлягають задоволенню.

З огляду на вище встановлені
обставини справи, заперечення відповідача не приймаються судом, у зв'язку з їх
необґрунтованістю та недоведеністю.

Щодо вимог прокурора про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на майно та кошти відповідача в межах позовних
вимог, то суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї
ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких
заходів можу утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду. Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема,
зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна тощо на момент
виконання рішення.

Як видно із матеріалів справи,
прокурором та позивачем не надано жодного доказу на доведення та обґрунтування
утруднення чи неможливості виконання рішення господарського суду. У зв'язку з
цим, такі вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають
віднесенню на відповідача в порядку, що передбачений ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Правилами
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах
та селищах України, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 78, ст. ст. 82 -85 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Прокурора
Володарського району смт. Володарське в інтересах держави в особі Комунального
підприємства “Володарськ-водомережа” смт. Володарськ до Приватного підприємця
ОСОБА_1смт. Володарське про стягнення заборгованості в сумі 1231,52грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_1в ОД Райффайзен Банк “Аваль”, МФО НОМЕР_2, ІПН
НОМЕР_3) на користь Комунального підприємства “Володарськ-водомережа” (87000,
смт. Володарськ, вул. Леніна, 134, р/р 8 Володарський ООБ, МФО
394374, ЗКПО 34686588) суму боргу в розмірі 1231,52грн.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_1в ОД Райффайзен Банк “Аваль”, МФО НОМЕР_2, ІНН
НОМЕР_3) на користь Державного бюджету України державне мито в сумі 102 грн.

Стягнути з  Приватного підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_2, р/р
НОМЕР_1в ОД Райффайзен Банк “Аваль”, МФО НОМЕР_2, ІНН НОМЕР_3) на користь
Державного бюджету України (р/р 0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області,
МФО 834016, отримувач: , Державний бюджет м. Донецьк
Ворошиловський район, код бюджетної класифікації 22050000)  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через
господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів
з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня
набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Мартюхіна Н.О.