ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.08                                                                                 Справа № 14/119.

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Страхова компанія “Провіта”, м. Вишгород Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Олекс”, с. Миколаївка, Станично –Луганський район, Луганської області

про стягнення 9778 грн. 60 коп.

Суддя Лісовицький Є.А.

Представники:

від позивача –Захарова Т.Ю., довіреність № б/н від 22.10.07;

від відповідача –Поддубний Ю.Ю., довіреність № 150 від 21.07.08;

відповідно до ст.30 ГПК України у засіданні прийняв участь працівник відповідача Касьянова Л.І.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

У справі оголошена перерва до 08.09.08.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.02.2007р. № ВА/4625229 у сумі 9 478 грн. 60 коп., витрати по оплаті автотоварознавчої експертизи у сумі 300 грн. 00 коп., які виникли внаслідок виплати позивачем потерпілому від ДТП відшкодування.

Відповідач відзивом заперечує проти позову з тих підстав, що своєчасно повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду за телефоном, незгоден з розміром відшкодування.

Позивач заперечує проти факту повідомлення про ДТП відповідачем за телефоном.

При розгляді справи виникла необхідність у виклику у судове засідання працівника позивача, що розмовляв з представником відповідача 27.04.07 за телефоном для надання пояснень суду.

Позивач пояснив, що з працівниками відповідача 27.04.07 розмовляла Сушко К.О., яка звільнилась з підприємства, тому забезпечити її явку не вбачається можливим.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, Касьянову Л.І., суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до умов укладеного між товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" (надалі за текстом - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю „Олекс" (надалі за текстом - відповідач) полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 лютого 2007 року № ва/4625229 (надалі за текстом - поліс), позивач взяв на себе зобов'язання відшкодовувати шкоду, що може бути заподіяна третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу „Камаз", державний реєстраційний № ВВ 8801 ар, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність.

Згідно довідки ВДАЇ Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві на пр-ті перемоги 25 квітня 2007 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Камаз", державний реєстраційний № ВВ 8801 ар, яким керував гр. Мухін Анатолій Миколайович та транспортного засобу "тойота", державний реєстраційний № 41043 кн, який належить та яким керував Лукашук Володимир Васильович (надалі за текстом - потерпілий).

Про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 25 квітня 2007 року, відповідач повідомив позивача 27.04.07 за телефоном та 08 травня 2007 року написав заяву про настання страхового випадку, реєстр. № 20-0207-07 від 08 травня 2007 року.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13 липня 2007 року Мухіна Анатолія Миколайовича було визнано винним за скоєне правопорушення передбачене ст. 124 КПАП України у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Мухін Анатолій Миколайович на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується наказом ТОВ „Олекс" № 30 к від 03 травня 2006 року та подорожнім листом № 526 вантажного автомобіля від 25 квітня 2007 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 24 жовтня 2006 року до позивача звернувся потерпілий з заявою на виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль „тойота", державний реєстраційний № 41043 кн, в розмірі завданого збитку.

На підставі висновку спеціаліста № 356 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості дорожнього транспортного засобу після ДТП від 11 липня 2007 року, вартість якої склала 300 грн., позивачем було складено страховий акт № ГО-0106-07 від 13 серпня 2007 року та розрахунок суми страхового відшкодування від 13 серпня 2007 року.

Позивач сплатив на користь потерпілого - 9 478 грн. 60 коп., згідно видаткового касового ордера № 988 від 22 серпня 2007 року.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.02.2007р. № ВА/4625229 у сумі 9 478 грн. 60 коп., витрати по оплаті автотоварознавчої експертизи у сумі 300 грн. 00 коп., які виникли внаслідок виплати позивачем потерпілому від ДТП відшкодування.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно пункту 33.1. підпункт 33.1.2 ст.33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання ДТП.

Відповідно до ст. 38 підпункту 38.1.1. пункту 38.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 зазначеного Закону.

Як встановлено в судовому засіданні, працівник відповідача Касьянова Л.І. 27.04.08 зателефонувала позивачу за телефонним номером, зазначеним у полісі, та повідомила працівника відповідача Сушко К.О. про дорожньо-транспортну пригоду.

Дане повідомлення підтверджується переліком розрахунків за телефонні розмови у якому зазначені дати та телефонні номери, за якими телефонував відповідач, книгою телефонограм відповідача, поясненнями Касянової Л.І.

Позивач погодився з тим, що його працівник розмовляв з працівниками відповідача у зазначену дату, але заперечує проти повідомлення про факт ДТП.

На його думку відповідач міг консультуватись щодо дій при настанні страхового випадку. Але доказів свої тверджень позивач суду не надав.

Тому судом критично оцінюються твердження позивача про неповідомлення відповідачем щодо настання ДТП протягом 3 днів з моменту його скоєння.

Також критично оцінюються твердження позивача щодо необхідності письмового повідомлення про ДТП.

Стаття 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не містить такої умови, отже повідомлення може здійснюватись будь-яким чином.

Стаття 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає лише дії страховика після отримання письмового повідомлення про страховий випадок (направлення аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків) і не регулює способу повідомлення про ДТП.

Отже у відповідача відсутній обов’язок для регресного відшкодування позивачу сплаченого страхового відшкодування.

Також позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що діями відповідача йому спричинено шкоду, у тому числі щодо оплати автотоварознавчого дослідження 300 грн., посилаючись при цьому на ст.ст.1191, 1172, 1187 Цивільного кодексу України.

Між тим, позивачем взагалі не доведено наявності противоправних дій відповідача відносно позивача. Виплата страхового відшкодування, проведення автотоварознавчого дослідження здійснено позивачем на виконання своїх зобов’язань, передбачених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.02.2007р. № ВА/4625229.

Тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.49, 82, 84ё85 ГПК України суд, -

в и р і ш и в :

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –09.09.08

Суддя                                                             Є.А.Лісовицький