КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2008                                                                                           № 25/151

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Іваненко Я.Л.

суддів:           Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

при секретарі:           Семеник Т.В.

За участю представників:

від позивача - Петрун А.В., дов. № 29/7 від 29.07.2008 року

від відповідача -Штангей С.Ю., дов. № 265 від 22.09.2008 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закрите акціонерне товариство "Українсько-російська акціонерна страхова компанія "Авіоніка"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.06.2008

у справі № 25/151 (Морозов С.М.)

за позовом                               Закрите акціонерне товариство "Комплекс Агромарс"

до                                                   Закрите акціонерне товариство "Українсько-російська акціонерна страхова компанія "Авіоніка"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення заборгованості та санкції

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2008 року у справі№ 25/151 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” (далі - позивач) до Закритого акціонерного товариства “Українсько-російська акціонерна страхова компанія ”Авіоніка” (далі – відповідач) про стягнення заборгованості та санкцій задоволено частково.

З відповідача на користь позивача стягнуто страхове відшкодування в розмірі 14 488, 40 грн. та судові витрати в розмірі 262 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2008 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2008 року вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.09.2008 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2008 року було відкладено розгляд справи на 25.09.2008 року в зв’язку з нез’явлення в засідання представників сторін та у зв’язку з необхідністю витребування додаткових доказів.

Ухвалою Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2008 року було продовжено строк розгляду апеляційної скарги на один місяць.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2008 року № 01-23/3/485 у справі № 25/151 склад колегії суддів: головуючий суддя: Іваненко Я.Л., судді: Гарник Л.Л., Пантелієнко В.О. було змінено на склад колегії суддів: головуючий суддя: Іваненко Я.Л., судді: Євсіков О.О., Пантелієнко В.О.

В судове засідання 25.09.2008 року з’явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні зазначив, що доказів повідомлення позивача у письмовій формі про відмову здійснити страхову виплату та пояснень про причини такої відмови надати не може, більше того на запитання суду відповідати відмовився, оскільки будь-якою інформацією по суті спору не володіє.

Представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 11.09.2008 року в судовому засіданні надав вимогу про сплату страхового відшкодування вих. № 16/2-3088 від 15.01.2008 року, яка відповідно до повідомленням про вручення була направлена відповідачеві 26.02.2007 року та отримана останнім 03.03.2008 року; акт прийому-передачі виконаних робіт від 21.12.2007 року; платіжне доручення № 2399 від 31.01.2008 року на суму 14 488, 40 грн. У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2008 року у справі № 25/151 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки рішення є обґрунтованим та законним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 24.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 4764/3 страхування наземного транспорту (далі - Договір).

Об'єктом договору страхування є майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, перелік яких визначений Додатками №1, №2, №3 до Договору страхування, серед яких є легковий автомобіль марки Опель “Астра” державний номер 77989 КА.

Відповідно до п. 3.1 Договору страхування відповідач забезпечує страховий захист вказаних в Додатках до Договору страхування транспортних засобів від наступних ризиків: ДТП; протиправні дії третіх осіб, відмінні від незаконного заволодіння ТЗ; пожежа або вибух в результаті самозаймання; стихійні лиха, падіння дерев, будов, предметів, напад тварин.

Відповідний страховий випадок настав 13.11.2007 року на вул. Тампере, 17/2 в місті Києві, а саме, автомобіль Мазда державний номер 65890 КВ, водієм якого був Вишневський В.В., здійснив зіткнення із автомобілем марки Опель державний номер 77989 КА під керуванням Онищенко В.М., внаслідок чого автомобіль позивача отримав пошкодження кришки багажника, задньої панелі, заднього бампера та заднього лівого крила.

Згідно із п. 8.1 Договору страхування для підтвердження настання страхового випадку та визначення розміру виплати страховику повинні бути надані наступні документи: примірник (оригінал або дублікат, виданий страховиком) договору страхування, заява (оригінал) страхувальника про виплату страхового відшкодування, фотографії пошкоджень ТЗ, довідка (оригінал) встановленого зразка органів внутрішніх справ про факт та обставини страхового випадку, та ін.

За наслідками вказаної дорожньо - транспортної пригоди позивачем 29.11.2007 року була подана відповідачу заява-пояснення № ТР-737/07 про обставини настання страхового випадку по Договору страхування та документи на підтвердження страхового випадку. В пункті 10 вказаної заяви позивач просив страхове відшкодування сплатити на його користь шляхом перерахування на р/р 1982 у філії ПУМБ м. Києва МФО 322755.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем не було надано відповідачу документи (оригінали), що свідчать про фактично здійснені витрати.

Відповідно до п. 8.2.1 Договору страхування при здійсненні страхової виплати безпосередньо страхувальнику - необхідно надати документи (оригінали), що свідчать про фактично здійснені витрати (сплачені рахунки, замовлення-наряди, накладні, акти виконаних робіт, доручення банку на оплату).

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив відповідачу вимогу про сплату страхового відшкодування вих. № 16/2-3088 від 15.01.2008 року, яка відповідно до повідомленням про вручення була направлена відповідачеві 26.02.2007 року та отримана останнім 03.03.2008 року.

Згідно із п. 9.5.3 Договору страхування відповідач має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо позивач не надав документи, передбачені п. 8.1 та п. 8.2 Договору страхування, що підтверджують факт наявності страхового випадку та розмір страхового відшкодування.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги, у зв'язку з ненаданням позивачем документів, які підтверджують здійснені ним витрати, відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, проте будь-які докази повідомлення позивача у письмовій формі про відмову здійснити страхову виплату та обґрунтування причин такої відмови в матеріалах справи відсутні та не надані відповідачем на вимогу суду.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із пунктом 3 частини 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків, інші збитки вважаються застрахованими, якщо не встановлено договором.

Умови та порядок здійснення страхової виплати визначені ст. 990 ЦК України, згідно з якою страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Статтею 991 ЦК України, яка кореспондується із ст. 26 Закону України “Про страхування”, визначені випадки відмови від здійснення страхової виплати, згідно із якою страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Таким чином, законодавством встановлений принцип обов'язкового проведення Страховиком страхової виплати за відсутності підстав для відмови у її здійсненні.

В матеріалах справи наявні документи, які визначають вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, а саме, звіт автотоварознавчого дослідження № 1778 від 20.11.2007 року, проведеного на замовлення саме СК “Авіоніка”, та документи, що підтверджують здійснення позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу, а саме рахунок - фактура №55 від 12.12.2007 року, акт приймання - передачі виконаних робіт від 21.12.2007 року та платіжне доручення № 2399 від 31.01.2008 року, відповідно до яких ПП Полонським Е.В. здійснено ремонт автомобіля Опель “Астра” державний номер 77989 КА, а позивачем здійснено оплату за такий ремонт в сумі 14 488,40 грн.

Факт дорожньо - транспортної пригоди підтверджується повідомленням Управління державної автомобільної інспекції в м. Києві від 27.11.2007 року № 70148, яка є в наявності у відповідача. А тому посилання відповідача на ненадання позивачем належним чином оформленої довідки ДАІ про факт та обставини страхового випадку не може розцінюватися як належна підстава для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки такий факт підтверджено іншими наявними у відповідача документами та матеріалами справи.

Таким чином, в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які свідчать про настання страхового випадку - ДТП 13.11.2007 року, в результаті якого пошкоджено автомобіль позивача, який є об'єктом страхування, та підтверджують розмір страхового відшкодування позивачу за Договором страхування в сумі 14 488,40 грн. Зазначені факти свідчать про відсутність підстав для відмови позивачу у виплаті вказаного страхового відшкодування, згідно із ст. 991 ЦК України, та ст. 26 Закону України “Про страхування”.

Крім того, про відсутність підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування свідчить і відсутність в матеріалах справи письмово оформленого рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату з обґрунтуванням причин такої відмови та доведення її до відома страхувальника.

Більше того, розмір страхового відшкодування відповідач не оспорював ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, в тому числі і в апеляційній скарзі, а відмовляючи у виплаті вказаної суми, послався лише на відсутність документів, що підтверджують здійснені позивачем витрати. Втім, за договором страхування при настанні страхового випадку відповідач зобов’язаний здійснити виплату страхового відшкодування на користь страхувальника, а не витрати останнього.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 14 488,40 грн. є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В статті 193 ГК України зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною першої статті 616 ЦК України передбачено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

У зв'язку з тим, що невиконання відповідачем обов'язку щодо здійснення страхової виплати сталося з вини позивача, а саме, через несвоєчасне надання відповідачу документів, які підтверджують розмір страхового відшкодування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення неустойки.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні в матеріалах справи докази, дав їм належну оцінку, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2008 року у справі № 25/151 залишити без змін, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Українсько-російська акціонерна страхова компанія ”Авіоніка” - без задоволення.

2.Матеріали справи № 25/151 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Іваненко Я.Л.

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

Пантелієнко В.О.

29.09.08 (відправлено)