ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.11.08                                                                                           Справа № 14/21

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Краєвської М.В.

розглянувши апеляційну скаргу управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №2605/4092 від 07.08.2008р., м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 04.07.2008р.

у справі № 14/21

за позовом Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», м.Львів

до відповідача управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, м.Львів

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Спілка політичних в»язнів України Львівської обласної організації, м.Львів

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Львівське обласне товариство політичних в»язнів і репресованих, м.Львів

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державного казначейства України у Львівській області, м.Львів

про стягнення 21160грн.

за участю представників сторін:

від позивача не з»явився

від відповідача Микита Т.

від третьої особи-1 Бень З.А.

від третьої особи-2 не з»явився

від третьої особи-3 Ожибко П.І.

Права і обов’язки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи, представнику роз’яснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.07.2008р. у справі №14/21 (суддя Кітаєва С.Б.) частково задоволено позов Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», присуджено до стягнення з управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь позивача 15360грн. боргу, 153,60грн. державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в задоволенні вимоги про стягнення пені - відмовлено.

Дане рішення оскаржується відповідачем у справі –управлінням соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, оскільки, на його думку, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить таке скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Зокрема, як зазначає скаржник, судом не взято до уваги, що в договорі від 16.03.2007р., укладеному між сторонами у справі, не визначено механізму оплати покупцем отриманих проїзних карток. Оплата за отримані проїзні картки повинна проводитись у порядку, встановленому чинним законодавством, тобто, відповідно до порядку фінансування видатків на придбання проїзних карток репресованим та реабілітованим громадянам, встановленого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.04.2007р. за №224; спірні кошти перераховано на рахунки Львівської обласної організації Спілки політичних в»язнів України та Львівського обласного товариства політичних в»язнів і репресованих в сумі 11600грн. та 19120грн. відповідно, тобто свої договірні зобов»язання по договору від 16.03.2007р. відповідачем виконано у спосіб, визначений рішенням №224.

Позивач заперечив доводи скаржника з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.170) та усними поясненнями представника в судовому засіданні.

Треті особи -1, -2 також заперечили твердження апелянта у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.173) та усними поясненнями представників в судових засіданнях.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 16.03.2007р., укладеного ЛКП "Львівелектротранс" (продавець) та Управлінням соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (покупець), продавець продає, а покупець купляє проїзні картки на суму 155600 грн. (п.1.1. договору). Пунктом 2.1. договору передбачено, що покупець (відповідач) зобов'язується провести оплату за місячні картки відповідно до Постанови КМУ № 1404 від 09.10.2006р. протягом трьох днів після отримання товару. Продавець зобов'язався відпустити товар відповідно до вищевказаної Постанови по накладній згідно з рахунком (п.2.2. договору).

Термін дії договору, згідно з п.6.1., встановлений з моменту його підписання сторонами до 31.12.2007року.

Листом за № 2606/959 від 26.03.2007р. відповідач звернувся до позивача з проханням відпустити картки проїзні на суму 15360грн. з гарантованою оплатою до 01.04.2007р.

По довіреностях серії ЯЛШ № 107127 та серії ЯЛШ № 107128, уповноважені відповідачем особи отримали від позивача по накладних № 4 від 26.03.07р. та № 7 від 26.03.07р., 384 штуки проїзних карток загальною вартістю 15360грн.

У встановлені договором та листом терміни відповідач розрахунку з позивачем не провів, у листі за № 2605/2672 від 11.06.07р. покликався на рішення виконавчого комітету від 24.04.07р. № 224 "Про затвердження Порядку фінансування видатків на придбання проїзних карток репресованим та реабілітованим громадянам", яким визначено механізм використання коштів, передбачених у міському бюджеті м.Львова за КФК 090412 "Інші видатки на соціальний захист" в частині видатків на придбання проїзних карток репресованим та реабілітованим громадянам, а також вказав, що Управлінням кошти за проїзні картки за квітень перераховані 30.05.2007р. на рахунок Львівського товариства політичних в"язнів і репресованих в сумі 11600грн. та 31.05.2007р. на рахунок Спілки політичних в"язнів України в сумі 19120грн., окрім того зазначив, що оплата вартості проїзних карток повинна проводитись зазначеними організацією та товариством у дводенний термін (п.4.3 рішення №224) після отримання коштів на розрахунковий рахунок, шляхом їх перерахування на рахунок підприємств пасажирського транспорту (позивача).

Дані обставини стали підставою для звернення ЛКП «Львівелектротранс»з позовом про стягнення з Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 21160грн. за неоплачені проїзні картки.

Заявою від 07.03.2008р. за №30/1-301 позивач збільшив позовні вимоги на суму нарахованої пені в розмірі 1843,20грн.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення –відсутні, з огляду на наступне:

Докази визнання недійсності чи розірвання договору купівлі-продажу від 16.03.2007р. у встановленому порядку, в матеріалах справи відсутні.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором купівлі-продажу, цивільні правовідносини за яким регулюються главами 48, 54 Цивільного кодексу України та главами 20, 22 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була здійснена передача проїзних карток, які були прийняті уповноваженою особою відповідача, що підтверджує факт прийняття виконання зобов»язань відповідачем. Дана передача здійснена в межах дії договору купівлі-продажу від 16.03.2007р.

Отже, скаржник факт отримання товару (карток) по договору не заперечує, однак, не погоджується з фактом виникнення права вимоги позивача до відповідача.

Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Договором від 16.03.07р. таких умов не передбачено.

Відповідно до ст.520 ЦК боржник у зобов'язанні може бути змінений іншою особою лише за згодою кредитора. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст. 513 ЦК України (тобто, у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання). Стаття 527 ЦК України вимагає, щоб зобов'язання було виконано особисто боржником чи його представником і передано особисто кредитору чи його представнику, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.528 ЦК виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам.

Згідно з матеріалами справи, обов'язок боржника (відповідача) по оплаті отриманого товару не виконаний ні боржником, ні іншою особою, тому місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення основного боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Посилання скаржника на рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за № 224 від 24.04.07р., вважається судовою колегією безпідставним, оскільки між сторонами у справі існують договірні зобов»язання, якими визначено термін та порядок проведення розрахунків, в договорі відсутнє посилання на механізм розрахунку, визначений рішенням за №224.

Слід зазначити також, що в постанові Кабінету Міністрів України №1404 від 09.10.2006р. врегульовані питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти, що не має відношення до даних правовідносин.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факту належного виконання свого обов"язку перед позивачем по оплаті отриманих на підставі договору купівлі-продажу проїзних карток.

Судова колегія погоджується з мотивованим висновком суду та вважає його підставним щодо відмови у стягненні нарахованої пені, заявленої до стягнення у заяві про збільшення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, рішення місцевого господарського суду прийнято відповідно до матеріалів та обставин справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування–відсутні.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Львівської області від 04.07.2008р. у справі №14/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий           суддя Орищин Г.В.

суддя            Галушко Н.А.

суддя Краєвська М.В.