Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2008 р. Справа № 49/493-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пушай В.І., судді Плужник О.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Чудновській І.І.

за участю представників сторін:

прокурора –Кузьмін А.В.

позивача –Антонів М.О., Лотиш Р.П.

відповідача –Соломко Л.К.

3-ї особи - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційне подання військового прокурора Харківського гарнізону (вх. № 1871Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 18.06.08 р. по справі № 49/493-07

за позовом - Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства, м. Зміїв

3-я особа - яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ освіти Зміївської районної державної адміністрації, м. Зміїв

до - Казенного підприємства Міністерства Оборони України "Зміївський ремонтний енергомеханічний завод", м. Зміїв

про стягнення 38808,13 грн.,-

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області по справі № 49/493-07 (суддя Кононова О.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 21055,43 грн. заборгованості; 210,55 грн. витрат по сплаті держмита та 64,02 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 17751,25 грн. –відмовлено.

Рішення мотивоване з тих підстав, що позивачем виконано умови договорів за період з 01.01.2005 р. по 01.10.2007 р. по забезпеченню відповідача водою з комунального водопроводу і підтверджена сума заборгованості в наведеному позивачем розрахунку.

Прокурор з винесеним рішенням не погоджується, надав апеляційне подання, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В підтвердження вимог, викладених в апеляційному поданні прокурор вказує на те, що зазначене рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При цьому, прокурор в апеляційному поданні посилається на вимоги ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

До того ж, прокурор в апеляційному поданні вказує на те, що позивач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання. Так, згідно вимог п. 2.1. Договору № 87 від 3.01.06р. від 3 січня 2006 року зазначено, що при неможливості вести облік води по лічильнику з причин пов'язаних від "Абонента", кількість використаної води визначається по середньодобовому видатку за два останні місяці, але суд першої інстанції при винесенні рішення не прийняв це до уваги. Відповідачем зазначалось, що лічильники води на спорткомплексі «Авангард» встановлені без погодження з КП «807ЦРЗ», технічного проекту на встановлення вузла обліку, що призводить до без облікового споживання води субабонентом.

Також, прокурор в апеляційному поданні зазначає, що казенне підприємство “Зміївський ремонтний енергомеханічний завод ”Міністерства оборони України було створено на державній власності, метою діяльності якого є найбільш повне забезпечення військових частин ППО. Тому наслідки діяльності підприємства впливають на стан боєздатності військових формувань в цілому. З іншого боку, підвищення боєздатності військових формувань державною задачею, у зв'язку з чим заподіяння шкоди позивачеві одночасно порушує оборонні інтереси держави.

Крім того, прокурор в апеляційному поданні зазначає, що рішення суду безпосередньо порушує інтереси держави, на КП МО України "Зміївський енергомеханічний завод" відсутня посада юриста, у зв’язку з чим останнім не було відомо про строки оскарження рішення, Міністерство оборони України не приймало участі у вказаній справі, про вказане рішення суду військової прокуратури Харківського гарнізону було відомо тільки 14 липня 2008 року, під час проведення перевірки на підприємстві, зв'язку з чим просить визнати причину пропуску строку для оскарження поважною та відновити його.

Відповідач проти продовження терміну пропущеного строку заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційне подання військового прокурору Харківського гарнізону –без задоволення.

Позивач з обставинами викладеними у апеляційному поданні не погоджується, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить рішення залишити без змін, а апеляційне подання без задоволення.

Третя особа у призначене судове засідання не з’явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, про причини не прибуття суд не повідомила.

В судовому засідання представниками відповідача та прокурора заявлені усні клопотання про відкладення розгляду справи в зв’язку із відсутністю представників третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділу освіти Зміївської районної державної адміністрації, м. Зміїв

Судова колегія вислухавши зазначені клопотання вважає, що ці клопотання не підлягають задоволенню, оскільки представники прокурора та відповідача не змогли пояснити судовій колегії які саме питання необхідно вияснити у третьої особи, що можуть вплинути на розгляд справи, Тому, не з’явлення представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційного подання.

Перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин справи, їх юридичну оцінку та доводи апеляційного подання, в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення господарського суду Харківської області від 18.06.08 р. по справі № 49/493-07 без змін, а апеляційне подання без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставою для скасування або зміни рішення є невиконання або невірне застосування вимог, передбачених зазначеною статтею. Жодних обставин які є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду прокурор та відповідач не зазначили та відповідних доказів не надали.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом Між Зміївським районним комунальним водопровідно-каналізаційним підприємством (ЗРКВКП) та Зміївським ремонтним енергомеханічним заводом існують договірні відносини, згідно яких Зміївський ремонтний енергомеханічний завод є абонентом, а ЗРКВКП є постачальником питної води з комунального водопроводу.

Зокрема, 02.01.2002 року між сторонами був укладений договір № 66/1201, відповідно якого позивач взяв на себе зобов'язання постачати відповідачеві питну воду, а відповідач зобов'язався сплачувати її вартість відповідно встановлених тарифів.

01.01.2005          року між позивачем та відповідачем також був укладений договір на відпускання питної води та приймання стічних вод (для юридичних осіб), відповідно якого позивач взяв на себе зобов'язався постачати відповідачеві питну воду, а відповідач сплачувати її вартість відповідно встановлених тарифів.

03.01.2006 року між сторонами був укладений договір № 87 на відпускання води з комунального водопроводу та приймання стоків до комунальної каналізації.

Позивач в позовній заяві вказує, що згідно умов договорів ЗРКВКП здійснювало відпуск води з комунального водопроводу для задоволення потреб відповідача, але відповідач не виконав свої зобов'язання в частині сплати отриманої води в період з 01.01.2004 року по 01.10.2007 року. Відповідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно п. 1.3. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, зареєстрованих в Мін'юсті України, 22.07.1994 за № 165/374 (далі - Правила), - Абонентами, що користуються послугами Водоканалу, можуть бути державні, колективні та інші підприємства, організації, установи (надалі - підприємства), а також окремі громадяни, що мають жилі будинки або їх частину на праві приватної власності (надалі - громадяни), на які відкрито особовий рахунок і які перебувають з Водоканалом у договірних відносинах.

Отже, чинним законодавством передбачено водоспоживання лише на підставі договору.

Так, із розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що позивач заявляє до стягнення суму боргу, яка виникла внаслідок споживання відповідачем в період з 01.04.2004 року по 01.01.2005 року у розмірі 17752,70 грн. Проте, договір № 66/1201, укладений між сторонами 02.01.2002 року був укладений строком до 31.12.2002 року. Доказів його пролонгації сторони не надали. Отже, в період з 01.04.2004 року по 01.01.2005 року сторони не перебували в договірних відносинах, а тому відсутні підстави виникнення у відповідача зобов'язань по сплаті 17752,70 грн., заявлених позивачем до стягнення. Крім того, доказів постачання води в цей період та споживання її відповідачем у визначених в розрахунках розмірах (актів приймання - передачі, актів зняття показань приладів обліку, тощо), доказів звернення з вимогами про сплату боргу, до матеріалів справи позивач не надав.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 17752,70 грн., тому відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Відповідач в своїх поясненнях заперечує проти нарахування заборгованості саме за серпень 2007 року та вказує, що в серпні 2007 року через лічильник заводу пройшло 2583 куб.м. води. На думку відповідача такі показники лічильника свідчать про те, що в цей період субспоживач - спортивно - оздоровчий комплекс "Авангард" безобліково споживав воду, відпущену відповідачеві. Відповідач вказує, що комісія перевірила лічильник лазні спортивно - оздоровчого комплексу "Авангард" і на вузлі обліку була виявлена значна кількість технічних недоліків, які дозволяють безоблікове споживання води.

Також відповідач в своїх поясненнях зазначає, що на підставі проведеної перевірки був складений акт у присутності представників ЗРКВКП, директора спортивно - оздоровчого комплексу "Авангард" та КП "807 ЦРЗ", але такий акт не був наданий відповідачеві. На запит відповідача про надання такого акту, позивач надав лист № 550 від 25.10.2007 року, в якому повідомляється, що при перевірці були дійсно виявлені технічні недоліки при встановленні лічильника, які можуть надати можливість безоблікового споживання води, але сам факт безоблікового споживання зафіксований не був. Позивач в судовому засіданні зазначив що такий акт не складався, на вимогу суду не надав його до матеріалів справи.

До матеріалів справи додані акти пломбування лічильників холодної води від 08.08.2007 року та від 19.09.2007 року, відповідно яких представниками ЗРКВКП був опломбований лічильник спортивно - оздоровчого комплексу "Авангард" та зафіксовані показники лічильника. Відповідно ч. 2 п. 2.1. договорів № 35 від 06.09.2006 року та № 35 від 29.01.2008 року на відпускання води з комунального водопроводу та приймання стоків до комунальної каналізації, які укладені між Зміївським районним комунальним водопроводно - каналізаційним підприємством та Відділом освіти Зміївської райдержадміністрації та відповідно яких здійснюється водопостачання до спортивно - оздоровчого комплексу "Авангард", при знятті показників лічильника, представник Водоканалу перевіряє цілісність пломб на

водолічильниках, гідрантах, заторній арматурі та інших водопровідних пристроях, які знаходяться у веденні Абонента, а також повинен перевірити відсутність витоків води в мережі Абонента.

В наданих актах пломбування лічильників холодної води позивачем не були зафіксовані будь які порушення з боку спортивно - оздоровчого комплексу "Авангард", не зазначено про наявність витоків води.

Крім того, до матеріалів справи доданий акт перевірки вузла обліку стадіону "Авангард" від 26.10.2007 року, в якому зазначено, що при перевірці встановлено що схема підключення лічильника холодної води в порівнянні із схемою, зафіксованою 15.10.2007 року змінена, роботи були проведені за вимогою Водоканалу. При цьому в акті викладено окрему думку представника КП "807 ЦРЗ" про підключення вузла обліку таким чином, відповідно якого можливе безоблікове споживання. Представник спортивно - оздоровчого комплексу "Авангард" проти наявності факту без облікового використання води заперечував, про що також вказано в акті.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що згідно з положеннями статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ні відповідачем ні прокурором не надано судовій колегії доказів порушення позивачем умов укладеного договору та безоблікового споживання субабонентом води.

Отже, дослідивши надані докази, зокрема витяги з журналу фіксації показників приладів обліку за спірний період, враховуючи вищенаведені факти, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позивач виконав умови договорів в період з 01.01.2005 року по 01.10.2007 року, забезпечив відповідача водою з комунального водопроводу у визначених в наведеному позивачем розрахунку обсязі.

Згідно п. 3.3. договору від 01.01.2005 року відповідач зобов'язався сплачувати надані послуги до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно п. 3.4. договору № 87 від 03.01.2006 року, рахунки та інші платіжні документи сплачуються відповідачем в трьохденний термін після пред'явлення їх позивачем. Матеріалами справи підтверджується виставлення рахунків та надіслання претензій позивачем відповідачу. Але відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договорами зобов'язання, відмовився від виконання обов'язків, покладених на нього умовами договорів, не сплатив в повному обсязі у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 21055,43 грн., яка до цього часу не сплачена.

Загальні умови виконання зобов'язання встановлені ст. 526 ЦК України згідно якої зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За таких підстав суд першої інстанції правомірно визнав вимогу позивача про стягнення 21055,43 грн. основного боргу обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

У зв'язку з викладеним, рішення господарського суду Харківської області від 18.06.2008 року прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 526 Цивільного кодексу України ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

постановила:

Рішення господарського суду харківської області від 18.06.2008 р. по справі № 49/493-07 залишити без змін, а апеляційне подання без задоволення.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Судді Плужник О.В.

Барбашова С.В.

Повний текст постанови підписано 2.10.2008 р.