ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.08 Справа № 18/107/08

Суддя Носівець В.В.

за позовом селянського (фермерського) господарства “Лещенко В.М.” (70030, Запорізька область, Вільнянський район, с. Михайлівка, вул. Шкільна, 11)

до закритого акціонерного товариства “Запоріжбіосінтез” (69069, м. Запоріжжя, вул.Дніпропетровське шосе, 17)

про стягнення 10 000 грн.

Суддя Носівець В.В.

представники сторін:

Від позивача: Салімонов Р.Є. - довіреність № 531 від 01.11.2007 року.

Від відповідача: не з’явився

До господарського суду Запорізької області 25.06.2008 року звернулось селянське (фермерське) господарство “Лещенко В.М.” з позовною заявою про стягнення з закритого акціонерного товариства “Запоріжбіосінтез” суми 10 000 грн. за поставлений товар, на підставі накладної б/н від 30.06.2005 року та ст. ст. 526, 610 Цивільного кодексу України (надалі –ЦК України).

Ухвалою суду від 01.07.2008р. порушено провадження у справі №18/107/08, судове засідання призначено на 31.07.2008р.

Судове засідання закінчено 31.07.2008р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені у позові, просить суд позовні вимоги задовольнити в сумі 3 000 грн. основного боргу та припинити провадження у справі в частині стягнення 7 000 грн. у зв’язку із сплатою відповідачем даної суми.

Заява позивача відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не суперечить чинному законодавству України, приймається судом до розгляду та задовольняється.

Судом розглядаються уточнені позовні вимоги.

Відповідач в судові засідання не прибув, належного представника не направив, відзив на позовну заяву не надав. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Справа розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача суд,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2005р. позивач на підставі накладної б/н поставив відповідачу товар (кукурудзу) на суму 14 813,40 грн.

Факт отримання відповідачем товару (кукурудзи) підтверджується довіреністю серії ЯКЗ № 889846 від 30.06.2005р.

Відповідач свої зобов’язання виконав не у повному обсязі, сплативши позивачу вартість отриманого товару в сумі 4813,40 грн., що визнано сторонами та підтверджується двостороннім актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.02.2008 року.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача із позовом до суду, відповідач мав перед позивачем заборгованість у сумі 10000 грн.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 10000,00 грн. основного боргу підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту ст. 207 ЦК України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв’язку.

Як свідчать матеріали справи та надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні права та обов’язки. Обов’язки позивача виразились у передачі продукції відповідачу, а обов’язки відповідача - в оплаті цієї продукції.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зважаючи на те, що сторони оформили свої господарські відносини за допомогою накладної та довіреності, де вказані: ціна, асортимент, кількість товару, суд дійшов висновку, що сторони досягли всіх істотних умов, що необхідні для укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору… Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань крім випадків, передбачених законом.

Після порушення провадження у справі відповідач сплатив частину боргу в сумі 7000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 03.07.2008 року на суму 4000,00 грн. та від 24.07.2008 року на суму 3000,00 грн.

Згідно з п. 11 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. основного боргу, підлягає припиненню на підставі п. 11 ст.80 ГПК України, у зв’язку із відсутністю предмету спору.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. основного боргу позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з закритого акціонерного товариства “Запоріжбіосінтез” (69069, м.Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, 17, , р/рахунки не відомі) на користь селянського (фермерського) господарства “Лещенко В.М.” (70030, Запорізька область, Вільнянський район, с. Михайлівка, вул. Шкільна, 11, , р/рахунок № 26008852 в Запорізькій обласній дирекції ЗОД “Райффайзен Банк Аваль”, код банку 313827) 3 000 (три тисячі) грн. основного боргу, 102 (сто дві) грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. Провадження у справі, в частині стягнення 7 000 грн. основного боргу, припинити.

Суддя В.В. Носівець