ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2008 року Справа№ 6/95-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 12.11.2008р. № 702)

при секретарі: Лозовський К.І.

за участю представників сторін:

позивача –Собакар Сергій Сергійович, дов. № 3 від 10.11.2008р.;

відповідача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс” м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008 року

у справі № 6/95-08

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ЧП ГРАН”, м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 34 003 грн. 32 коп.

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008р. (суддя Коваленко О.О.) по справі № 6/95-08 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ЧП ГРАН”, м.Дніпропетровськ (далі –ТОВ “ЧП ГРАН”) до товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс”, м.Дніпропетровськ (далі –ТОВ “Ніктранс”) про стягнення 34 003 грн. 32 коп. позову було задоволено; стягнено з відповідача на користь позивача 26 182 грн. 57 коп. основного боргу, 261 грн. 83 коп. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань по повній та своєчасній оплаті поставленого товару.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, його оскаржує в апеляційному порядку відповідач по справі –ТОВ “Ніктранс” м.Дніпропетровськ, посилається на порушення господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування обставинам справи, що мають значення для її правильного вирішення, недоведеність обставин справи, які господарський суд визнав встановленими, зокрема:

- господарським судом в обґрунтування рішення наведено довіреність серії НБЕ № 365853 від 10.08.2007р., яка видана на ім’я працівника ТОВ “Ніктранс” Собакар С.С., який представляв інтереси позивача в суді першої інстанції;

- також згідно довіреності представнику – Собакар С.С. необхідно було отримати запчастини в кількості 300 штук, ним же отримано згідно видаткової накладної № РНО-001207 від 10.08.2007р. 252 штуки; крім того вказана накладна виписана згідно рахунку-фактури № СФО-001201 й жоден з цих документів не містить посилань на договір, укладений між сторонами.

Позивач –ТОВ “ЧП ГРАН” м.Дніпропетровськ –відзив на апеляційну скаргу не надав, але в судовому засіданні представник проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

12.11.2008р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи на інший час, бажано –не раніше 15 грудня 2008 року, як вказано у клопотанні, в зв’язку з неможливістю явки в судове засідання повноваженого представника. Вказане клопотання, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягає, оскільки: по-перше, свідчить про належне повідомлення скаржника про час та місце судового засідання; по-друге, на обґрунтування зазначеного клопотання не надано жодного доказу в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України; відповідач не є фізичною особою-підприємцем, а є товариством з обмеженою відповідальністю з певною штатною чисельністю працівників, тому відповідач не був позбавлений права уповноважити на участь у судовому засіданні будь-якого з працівників підприємства або звернення до фахівців в галузі права для надання юридичної допомоги; щодо дати відкладення справи бажаної для скаржника, то слід зазначити, що апеляційний господарський суд обмежений певним (двохмісячним) строком розгляду справи, який спливає 16 грудня 2008 року. Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу в цьому судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід зміни на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.104 ГПК України, виходячи з наступних підстав.

03.05.2007р. між ТОВ “ЧП ГРАН” м.Дніпропетровськ (позивач по справі, “постачальник” за договором) та ТОВ “Ніктранс” м.Дніпропетровськ (“покупець” за договором, відповідач по справі, скаржник) було укладено договір № 030507-01 (а.с.8-9), відповідно до якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач зобов’язався прийняти товар в кількості та асортименті, вказаній в узгодженій сторонами заявці, та оплатити його вартість по ціні, вказаній в специфікації, яка є невід’ємною частиною договору (п.1.1 р.1 договору). Пунктом 1.2 розділу 1 договору сторони визначили що невід’ємними частинами договору, крім специфікації, є також виписані рахунки, накладні, в яких будуть узгоджені асортимент, ціна, кількість, характеристики товару.

Розділом 2 договору (п.2.2) сторони передбачили, що товар передається “постачальником” “покупцю” у строк, який не перевищує 5 календарних днів з моменту отримання заяви від “покупця”; датою поставки є дата передачі товару від “постачальника” “покупцю” та підписання накладних на товар (п.2.4 договору).

Розділом 3 сторони визначили, що розрахунки за товар здійснюються відповідно до вартості, яка визначена в специфікації та вказана в розвантажувальних документах (накладних, рахунках на оплату), на умовах відстрочення платежу. Строк відстрочення платежу –не більше 15 банківських днів з моменту отримання товару “покупцем” (п.3.5 договору).

Розділом 5 договору (п.5.3) сторони передбачили майнову відповідальність за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором у виді пені в розмірі 1% від вартості несплаченої продукції, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент пред’явлення пені.

В якості додатку до договору сторони узгодили та підписали 11.05.2007р. специфікацію (а.с.36), відповідно до якої визначили асортимент, найменування продукції, кількість, її вартість. Специфікація підписана обома сторонами, завірена печатками підприємств без будь-яких зауважень. Докази того, що сторонами були укладені ще будь-які додатки до договору № 030507-01 відсутні в матеріалах справи, не надавались будь-якою із сторін в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

21.06.2007р. позивачем на оплату товару був виписаний рахунок-фактура № СФО-001201 (а.с.11).

10.08.2007р. на виконання умов договору № 030507-01 позивачем на підставі довіреності відповідача серії НБЕ № 365853 (а.с.13) на ім’я Собакар С.С. по накладній № РНО-001207 (а.с.12) було здійснено поставку товару (запчастин) на загальну суму 26 182 грн. 57 коп.

Докази оплати 26 182 грн. 57 коп. відсутні в матеріалах справи, не надавались скаржником судам обох інстанцій при розгляді справи.

28.05.2008р. відповідно до ст.22 ГПК України позивач звернувся до господарського суду з заявою про уточнення позовних вимог (а.с.28-29), в якій просив господарський суд стягнути з відповідача 26 182 грн. 57 коп. заборгованості по оплаті за товар, боргу з урахуванням індексу інфляції 6388,54 грн., 522,45 грн. 3% річних, 3754,68 грн. пені.

17.06.2008р. позивач вдруге звернувся до господарського суду з заявою в порядку ст.22 ГПК України, в якій остаточно сформулював позовні вимоги, наполягав на стягненні 26182 грн. 57 коп. боргу, від всіх інших вимог –відмовлявся (а.с.40). Правові наслідки відповідної відмови, з огляду на заяву, позивачу були відомі, як зазначив в своїх усних поясненнях представник позивача в суді апеляційної інстанції. Вищевказані заяви позивача були прийняті господарським судом до розгляду.

Відповідно до ст.174 господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, внаслідок подій, з якими закон пов’язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.712 ЦК України регламентовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 ЦК України встановлено обов’язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Доводи скаржника про те, що товар ним не отримувався, а документи надані позивачем, зокрема, довіреність, накладна, рахунок, мають односторонній характер, спростовуються довіреністю на отримання товару, яка підписана керівником та головним бухгалтером підприємства скаржника та засвідчена його печаткою, поясненнями самого Собакар, який на момент отримання товару дійсно був працівником ТОВ “Ніктранс” і отримував спірний товар по зазначеній довіреності. Крім того, вищевказана довіреність містить посилання на рахунок-фактуру від 21.06.2007р., який був виписаний позивачем на оплату поставленого товару.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості вимог позивача в частині стягнення 26 182 грн. 57 коп. основного боргу. Але в частині стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені –провадження по справі слід було припинити на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2008р. по справі № 6/95-08 –змінити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс” м.Дніпропетровськ –залишити без задоволення.

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Ніктранс” м.Дніпропетровськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю “ЧП ГРАН”, м.Дніпропетровськ 26182 грн. 57 коп. основного боргу, 261 грн. 83 коп. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі в частині вимог по стягненню пені, суми боргу з урахуванням індексу інфляції, річних –припинити (п.4 ч.1 ст.80 ГПК України).

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області відповідно до ст.ст.116-118 ГПК України.

Головуючий                               О.М. Виноградник

Судді                               О.В. Джихур

О.М.Лисенко