ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" грудня 2008 р. Справа № 20/316

За позовом Акціонерне товариство "Палм"

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Бреттекс"

про зобов'язання повернути 12000 євро

Суддя

Представники:

Від позивача : представник Ткачишин С.М. постійна довіреність № б/н від 23.01.08р.

Від відповідача : представник Голуб В.А. постійна довіреність № 1 від 26.11.07р.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу “Діловодство суду”.

Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 01-44748.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Рівненської області із позовом про зобов'язання повернути 12000 євро. ТзОВ "Бреттекс" на користь АТ "Палм" попередньої оплати за товар по контракту № 04-04 від 29.09.2004 року. В судовому засіданні представник позивача заявила, що 04.07.2008 року було подано письмове клопотання про заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві у межах суми боргу. Господарським судом відмовлено в задоволенні даного клопотання, так як відсутні обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Представник відповідача до початку розгляду справи по суті заявив клопотання про непідсудність даного спору, вказавши на арбітражне застереження, в зв"язку з чим просить суд припинити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господраського процесуального кодексу України. Заявлене клопотання обгрунтовує тим, що таке клопотання було заявлено і у відзиві на позовну заяву ( а.с.48), і у поясненнях ( а.с.51-а.с.52).

Представник позивача заперечила проти заявленого клопотання відповідача щодо припинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України. Свої заперечення обгрунтовує тим, що відповідно до п.9.2 контракту № 04-04 від 29.09.2004 року неврегульовані спори між сторонами підлягають вирішенню у Міжнародному Комерційному Арбітражному суді при Торгов-промисловій Палаті України міста Києва відповідно до українського матеріального права. Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана ( п.3 ст.2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних ріщень, Нью-Йорк,1958р.) . Термін дії контракту закінчився 31.12.2005 року, тому в даному спорі сторони визнають чинне законодавство України. Поряд з цим, представник позивача відзначила, що питання підвідомчості вирішено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28052008 року та Постановою Вищого господарького суду України від 07.10.2008 року по справі, а тому заявлене клопотання вважає безпідстваним та необгрунтованим.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, господарський суд встановив, що справа підлягає припиненню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, між ТзОВ "Бреттекс" та АТ "Палм" було укладено контракт № 04-04 від 29.09.2004 року на купівлю перерахованих у специфікації товарів ( п.1.1 контракту - далі контракт). Згідно з умовами п.9.2 контракту неврегульовані розбіжності підлягають розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України міста Києва при вирішенні спору повинні притримуватися українського матеріального права.

Згідно параграфу 1 р.1 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, затвердженому рішенням президії Торгово-промислової палати України протокол №18 від 17.04.07р., Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС) є самостійною постійно діючою арбітражною установою (третейським судом), що здійснює свою діяльність у відповідності до Закону України “Про міжнародний комерційний арбітраж”, Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України та цього регламенту.

Статтями 1, 2 Закону України „Про міжнародний комерційний арбітраж” передбачено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися спори з договірних та інших цивільно –правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних, економічних зв’язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном. Крім того, під терміном „арбітраж” розуміється будь –який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема, Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово – промислової палаті України. Термін „комерційний” тлумачиться широко і охоплює питання, що випливають з усіх відносин торгового характеру, - як договірних, так і не договірних. Відносини торгового характеру включають такі угоди, не обмежуючись ними: будь –які торгові угоди про поставку товарів або надання послуг чи обмін товарами або послугами; угоди про розподіл, торгове представництво; факторні операції; лізинг; інжиніринг; будівництво промислових об’єктів; надання консультативних послуг; купівля –продаж ліцензій; інвестування; фінансування; банківські послуги; страхування; угоди про експлуатацію або концесії; спільні підприємства та інші форми промислового або підприємницького співробітництва; перевезення товарів та пасажирів повітрям, морем, залізничними та автомобільними шляхами.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачі до арбітражу всіх певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв"язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмові формі. Угода вважається укладеною якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами.

В даному випадку п.9.2. контракту № 04-04 від 29.09.2004 року. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди. Сторонами дотримано вимоги щодо форми відповідної угоди, взаємне волевиявлення сторін щодо арбітражного застереження викладеного в належній формі. З встановлених судом фактичних обставин випливає, що сторони домовились про вирішення всіх спірних питань в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України міста Києва при вирішенні спору повинні притримуватися українського матеріального права., тобто фактично узгодили місце арбітражу, зокрема: конкретну арбітражну установу та правила вирішення спору в вищевказаному арбітражі.

Окрім того, сторони не звільняються від відповідальності за порушення зобов"язань, що виникли з контракту, навіть після закінчення строку дії. Закінчення строку дії договору не означає втрату ним чинності щодо регулювання правовідносин сторін, що виникли під час дії договору. Арбітражне застереження , викладене в п.9.2 контракту № 04-04 від 29.09.2005 року є частиною даного контракту. Арбітражне застереження, яке є частиною договору, повинне трактуватися як угода, що не залежить від інших умов договору (ч.3 ст.2 параграф 2 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду) тобто дана арбітражна угода регулює питання вирішення спорів, які виникли з правовідносин сторін по конракту.

Окрім того, доводи позивача, що втрати чинності арбітражного застереження (арбітражної угоди) в зв"язку з закінченням строку дії контракту - 31.12.2005 року, безпідставні, оскільки спростовуються самим позивачем при обгрунтуванні позовних вимог щодо повернення попередньої оплати за товар в сумі 12000 євро.

Частиною першою статті 8 цього Закону визначено, що суд до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недісною, втратила чинність або не може бути виконана.

В контракті, стосовно якого виник спір, наявне арбітражне застереження в розумінні Нью-Йорської Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражєних рішень 1958 року. Пунктом 1 статті 11 Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень передбачено, що кожна з держав - учасниць визнає письмову угоду, за якою сторони зобов"язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, що виникли між ними у зв"язку з будь-яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об"єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду. Пунктом 3 цієї статті визначено, що суд держави-учасниці, якщо до нього надійшов позов з питання, щодо якого сторони уклали арбітражну угоду, повинен на прохання однієї з сторін, направити до арбітражу, якщо не визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Позовну заяву було подано 26.10.2007 року, ухвалою господарського суду від 31.10.2007 року порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Відповідач у відзиві на позов від 26.11.2007 року просить суд припинити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України , оскільки відповідно до п.9.2 контракту є арбітражне застереження, що неврегульовані розбіжності підлягають розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України міста Києва при вирішенні спору повинні притримуватися українського матеріального права.

В даному випадку п.9.2. контракту № 04-04 від 29.09.2004 року, укладений між АТ "Палм" та ТзОВ "Бреттекс". Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди. Сторонами дотримано вимоги щодо форми відповідної угоди, взаємне волевиявлення сторін щодо арбітражного застереження викладеного в належній формі. З встановлених судом фактичних обставин випливає, що сторони домовились про вирішення всіх спірних питань в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України міста Києва при вирішенні спору повинні притримуватися українського матеріального права., тобто фактично узгодили місце арбітражу, зокрема: конкретну арбітражну установу та правила вирішення спору в вищевказаному арбітражі, що виключає неможливість виконання арбітражного застереження.

Вирішуючи питання підсудності державним судам України, суд керувався також і Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради УРСР 25.01.63 р., який є чинним в силу Закону України "Про правонаступництво України" від 12.09.91 р. (далі - Європейська конвенція). Відповідно до п.1 статті 1V Європейської конвенції сторони арбітражної угоди можуть на свій розсуд передбачити передачу спорів на вирішення постійного арбітражного органу або на вирішення арбітражу в даній справі.

Розглянувши питання підсудності, суд дійшов висновку про те, що, оскільки сторони контракту передбачили, що вирішення розбіжностей, які виникають з контракту вирішуються в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України міста Києва при вирішенні спору повинні притримуватися українського матеріального права шляхом арбітражного застереження у контракті.

Судом встановлено, що для встановлення можливості виконання арбітражного застереження позивач не здійснив дії з вирішення питання Міжнародним комерційним арбітражним судом при Тогово-промисловій палаті України, що, на думку суду, відповідно до ст. 5 Європейської конвенції, унеможливлює розгляд спору державним судом.

За таких обставин, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, так як даний спір не підлягає вирішенню в господарському суді, оскільки відповідно до відповідно до п.9.2 контракту № 04-04 від 29.09.2004 року неврегульовані спори між сторонами підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України міста Києва відповідно до українського матеріального права. З метою захисту прав та інтересів позивачеві слід звернутися до міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України. Якщо такий арбітраж відмовить у прийняттті до розгляду даної справи, компетентний господарський суд має прийняти даний позов до розгляду, оскільки в іншому випадку це призведе до юридичної невизначеності сторін у спірних правовідносинах та порушення принципу правової певності.

Окрім того, в Постанові Вищого господарського суду України від 07.10.2008 року по справі визначено, що з вищевказаних підстав повинні були бути обгрунтування при винесенні ухвали господарського суду Рівненської області від 27..11.2007 року у даній справі щодо припинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.80ГПК України, а не грунтуватися на описі відповідних доводів відповідача. Поряд з цим даною Постановою відзначено, що висновок апеляційної інстанції ( постанова Львівського апеляційного господарського суду від 28.05.2008 року у справі № 20/316) щодо необхідності направлення справи на новий розгляд до місцевого суду є вірним, однак й з інших підтав, які викладені в даній постанові. Дані виновки касаційної інстанції спростовують доводи позивача щодо розгляду даного спору господарським судом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.47, п.1 ч.1 ст.80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі припинити.

2. Ухвалу направити сторонам по справі.

Суддя

ухвалу підписано "15" грудня 2008 року