ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 р.

№ 19/522-07

Вищий господарський суду України в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. –головуючого,

Бакуліної С.В.,

Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу

Споживчого товариства "Кооператор"

на постанову

від 15.07.2008

Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Київської області № 19/522-07

за позовом

Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства

до

Споживчого товариства "Кооператор"

про

стягнення заборгованості з орендної плати

за участю представників:

- позивача

Доморацького С.В.

- відповідача

Кушнір Н.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 24.12.2007 у справі №19/522-07 (суддя Карпечкін Т.П.) позовні вимоги Переяслав-Хмельницького районного споживчого товариства задоволені, стягнуто зі Споживчого товариства "Кооператор" 34530 грн. основного боргу з орендної плати, 2755,56 грн. інфляційних, 1035 грн. - 3% річних.

Київський міжобласний апеляційний господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд в зв’язку зі скаргою відповідача, постановою від 15.07.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді Фаловської І.М., суддів Зеленіної Н.І., Жук Г.А.) рішення у справі змінив, задовольнивши позовні вимоги частково, в сумі 32811,43 грн. основного боргу, 2755,56 грн. інфляційних, 1035,90 грн. 3% річних, відмовивши в іншій частині позову.

Рішення та постанова у справі в частині задоволення позовних вимог мотивовані приписами ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 625, 762 Цивільного кодексу України, умовами укладених між сторонами за справою договорів, доведеністю і ґрунтовністю позовних вимог.

Постанова щодо часткової відмови у позові мотивована укладенням між сторонами нового договору оренди б/н від 20.02.2007, за умовами якого в оренду передано те ж саме майно, що і в попередніх договорах, однак, змінено і підвищено розмір орендної плати, втім, цей договір не включений позивачем до підстав позову, отже, заборгованість відповідача за договором оренди б/н від 12.05.2003 має обчислюватися за період з серпня 2003 року до 20.02.2007, тобто, до дати укладення нового договору, що, за розрахунком суду апеляційної інстанції, становить 32811,43 грн.

СП "Кооператор", не погоджуючись з рішенням та постановою у справі, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій не дана оцінка обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору у справі, зокрема, щодо неможливості використання об’єкту оренди, проведення орендарем капітального ремонту і звільнення його від орендної плати; судами не застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню, зокрема, ст. ст. 759, 776 ЦК України.

Згідно розпорядження в.о. голови судової палати Вищого господарського суду України від 18.09.2008 № 02-12.2/353, в зв’язку з виходом з відпустки судді Бакуліної С.В., розгляд касаційної скарги у справі здійснюється в постійному складі колегії суддів: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Глос О.І.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що між сторонами за справою укладені договори: від 12.05.2000 про оренду майна та співробітництво, від 13.05.2001 про відшкодування амортизаційних відрахувань за користування основними засобами та від 12.05.2003, якими врегульовані правовідносини з оренди приміщення та обладнання магазину "Господарчі товари" в м. Переяслав-Хмельницький, по вул. І.Мазепи, 21.

За умовами договору оренди б/н від 12.05.2003 вступ орендаря у користування основними засобами настає одночасно із підписанням сторонами договору та акту прийняття-передачі вказаного майна (п. 2.1 договору), орендна плата встановлюється у розмірі 680 грн. на місяць та сплачується своєчасно, не пізніше 25 числа звітного місяця (пункти 3.1, 4.1.2 договору), орендар зобов'язався також сплачувати внутрішньогосподарські витрати у розмірі 100 грн. на місяць (п. 6.8 договору), договір діє з 12.05.2003 до 12.05.2004, у випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором (пункти 6.1,6.5 договору).

На виконання своїх зобов'язань позивач передав за актом прийняття-передачі основних засобів від 12.05.2000 в тимчасове користування відповідача приміщення магазину № 95 в м. Переяслав-Хмельницький по вул. І.Мазепи, 21, натомість відповідач свої зобов'язання з своєчасного і в повному обсязі внесення орендних платежів не виконав, в зв’язку з чим позивач пред’явив позов про стягнення заборгованості за період з серпня 2003 року по квітень 2007 року з нарахуванням згідно ст. 625 Цивільного кодексу України на суму боргу інфляційних втрат та 3% річних.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанцій про підставність і ґрунтовність позовних вимог у визначеному судом розмірі та вважає доводи касаційної скарги такими, що не спростовують зазначеного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог зводились до намагання довести прийняття в оренду приміщення, використання якого за призначенням було неможливим з-за необхідності проведення капітального ремонту, що, на думку відповідача, звільняє його від сплати орендної плати на період проведення ремонту.

При цьому, в обґрунтування такої позиції скаржник посилається на норми ст. ст. 759, 762, 776 Цивільного кодексу України, за приписами яких наймодавець зобов’язаний передати наймачеві майно у користування, а наймач сплачує плату саме за користування, наймодавець проводить капітальний ремонт майна за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом, у строки, встановлені договором, або у розумний строк, а у разі не проведення наймодавцем капітального ремонту майна, що перешкоджає його використанню за призначенням, наймач має право відремонтувати майно, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування ним, або вимагати відшкодування вартості ремонту чи розірвання договору та відшкодування збитків.

Суд апеляційної інстанції, повторно розглядаючи справу, відхилив аналогічні доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі.

Крім того, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що умови договору від 12.05.2003 не покладають обов’язку проведення капітального ремонту саме на позивача, зокрема, пунктом 4.1.3 договору встановлено, що капітальний ремонт здійснюється за домовленістю сторін згідно додаткової угоди, яка є невід’ємною частиною договору, втім, в матеріалах справи відсутні докази укладення такої угоди, а посилання скаржника на досягнення домовленості з позивачем про надання права на проведення капітального ремонту орендареві зі звільненням його від орендної плати, не приймається до уваги колегії суддів і не впливає на результат вирішення спору, оскільки відповідач в процесі розгляду справи судах попередніх інстанцій не довів належними і допустимими доказами і судами не встановлено факту виконання ним цих домовленостей, в т.ч. проведення і завершення ремонту приміщення та вартість робіт, які б згідно ч. ч. 4, 6 ст. 762, ч. 3 ст. 776 ЦК України надавали йому право обрання альтернативи вимагати від орендодавця зарахування вартості ремонту в рахунок орендної плати, її зменшення або звільнення від плати за умови доведення повної неможливості використання приміщення, чи відшкодування вартості ремонту або збитків, і, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, відповідач не позбавлений такого права, його доведення і судового захисту в окремому провадженні.

Оскільки відповідно до приписів ст. ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє повноту встановлення та юридичну оцінку обставин справи і не наділена повноваженнями щодо їх встановлення, колегія суддів вважає, що під час прийняття постанови у справі, суд апеляційної інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.07.2008 у справі господарського суду Київської області № 19/522-07 залишити без змін.

Касаційну скаргу Споживчого товариства "Кооператор" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                               К.В.Грейц

Судді           С.В.Бакуліна

О.І.Глос