ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2008 р.

№ 10/639-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів :

Кравчука Г.А.,

Мачульського Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Літківської сільської ради Броварського району Київської області та Іллюк Ігоря Феліксовича, Пирожок Олександра Івановича, Пирожок Олега Олександровича, Ревуцького Юрія Івановича

на постанову

Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.04.2008

у справі

№10/639-07 господарського суду Київської області

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Аларіт”

до

1)          Управління земельних ресурсів у Броварському районі Київської області

2)          Літківської сільської ради Броварського району Київської області

третя особа

ВАТ “Київспецсільгоспмонтаж”

про

визнання права власності та зобов’язання вчинити дії,

за участю представників сторін від:

позивача:

Сопільняк В.Ю. –за довіреністю від 28.01.2008р., Сисоєнко І.В. –за довіреністю від 26.05.2008р.

відповідачів:

1)          не з’явились

2)          Копейка Г.І. –за довіреністю від 21.11.2007р.

третьої особи:

не з’явились

скаржників –фізичних осіб:

Копейка Г.І. –за довіреностями від 11.06.2008р.

Згідно розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України від 05.08.2008р. Осетинського А.Й. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Кравчук Г.А., Мачульський Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 14.02.2008р. (суддя Тищенко О.В.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.04.2008р. (судді Федорчук Р.В. –головуючий, Ткаченко Б.О., Лобань О.І.), позов задоволено частково; визнано за ТОВ “Аларіт” право власності на земельну ділянку площею 2,13га., що знаходяться під майновим комплексом за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Літки, вул. Чоповського, 28; зобов’язано управління земельних ресурсів у Броварському районі Київської обл. оформити ТОВ “Аларіт” право власності на земельну ділянку площею 2,13га., що знаходяться під майновим комплексом за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Літки, вул. Чоповського, 28, та видати ТОВ “Аларіт” державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,13га, що знаходиться під майновим комплексом за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Літки, вул. Чоповського, 28; стягнуто з відповідачів по 42,50грн. державного мита з кожного та 59грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з кожного.

В касаційній скарзі та доповненнях до неї Літківська сільська рада Броварського району Київської області просить скасувати прийняті у справі судові рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити в позові, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, відповідач-2 вважає, що судами неправильного застосовані норми ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України.

Фізичні особи Іллюк Ігор Феліксович, Пирожок Олександр Іванович, Пирожок Олег Олександрович, Ревуцький Юрій Іванович також звернулися з касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення господарського суду Київської області від 14.02.2008р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.04.2008р., посилаючись на порушення норм процесуального права. Скаржники, які не є сторонами у справі, посилаються на те, що прийняті рішення стосуються їх інтересів.

У відзиві на касаційні скарги позивач просить залишити рішення та постанову без змін, а скарги –без задоволення.

Від відповідача-1 надійшов лист, в якому просить розглядати касаційну скаргу у даній справі без участі представника Управління земельних ресурсів у Броварському районі Київської області.

Розгляд справи відкладався згідно ухвали Вищого господарського суду України від 23.07.2008р.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін та скаржників, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, Броварським райпобуткомбінатом та Броварською ПМК-5 тресту “Київспецсільгоспмонтаж” 15.01.1991 року було укладено договір купівлі-продажу майна бази прокату в с. Літки, відповідно до якого Броварська ПМК-5 тресту “Київспецсільгоспмонтаж” придбала 51 будинок бази прокату.

Пунктом 16 договору купівлі-продажу майна бази прокату в с. Літки від 15.01.1991 року передбачалось, що Броварський райпобуткомбінат передає Броварській ПМК-5 тресту “Київспецсільгоспмонтаж” право користування земельною ділянкою та всю документацію по відведенню і користування землею.

Відповідно до Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 03.01.1996 року № 7/1-ВП перетворено орендне підприємство Київський спеціалізований будівельно-монтажний трест “Київспецсільгоспмонтаж” у ВАТ “Київспецсільгоспмонтаж”.

Пунктом 3.3, 3.4 статуту ВАТ “Київспецсільгоспмонтаж” передбачено, що товариство засноване на базі майна орендного підприємства Київський спеціалізований будівельно-монтажний трест “Київспецсільгоспмонтаж” шляхом випуску акцій на повну вартість майна. Також ВАТ “Київспецсільгоспмонтаж” з дати його державної реєстрації є правонаступником майнових і фінансових прав і зобов'язань орендного підприємства Київський спеціалізований будівельно-монтажний трест “Київспецсільгоспмонтаж”.

Пунктом 96 переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ “Київспецсільгоспмонтаж” згідно з наказом про створення відкритого акціонерного товариства (про перетворення з державного підприємства) від 03.01.1996 року № 7/1-ВП, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області було передано Базу відпочинку за інвентарним номером 5-050, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с.Літки, вул. Чоповського, 28.

13.10.2005 року між ВАТ “Київспецсільгоспмонтаж” та ТОВ “Аларіт” було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами п.1.1 якого ВАТ “Київспецсільгоспмонтаж” (продавець) передає, а ТОВ “Аларіт” (покупець) приймає нерухоме майно –комплекс, що знаходиться за № 28 по вул. Чоповського в селі Літках Броварського району Київської області. Майновий комплекс складається із 53 будинків відпочинку, прохідної із цегли площею 11,8кв.м., вбиральні з цегли, складу з металу, дерев'яної адміністративної будівлі площею 28,2кв.м. (п.1.2 договору).

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що договором купівлі-продажу, укладеного 13.10.2005 року між ТОВ “Аларіт” та ВАТ “Київспецсільгоспмонтаж”, не визначено порядку переходу прав на земельну ділянку, розмір земельної ділянки, а тому для вирішення питання про перехід прав на земельну ділянку, на думку судів попередніх інстанцій, мають застосовуватися норми ст.377 ЦК України, яка не допускає випадків, коли право власності на розташований на земельній ділянці об'єкт нерухомості належить на праві власності одній особі, а земельна ділянка перебуває у власності чи на праві користування в іншої особи.

Вищий господарський суд України не може погодитися з переконливістю висновків судів попередніх інстанцій.

Так, земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Земельний кодекс України в редакції 2001 року закріплює самостійні правові режими земельної власності (і землекористування) та власності на розташовані на земельній ділянці об'єкти нерухомості. Земельна ділянка є самостійним об'єктом цивільних правовідносин, що потребують самостійної правової регламентації.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Частиною 2 цієї статті визначено, що при відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Таким чином, стаття 120 ЗК України не передбачає автоматичного переходу права власності на земельну ділянку у зв’язку з переходом права власності на розташовані на ній будівлі чи споруди і не передбачає звільнення від здійснення передбаченої законом процедури оформлення такого права.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Проте, суди при розгляді справи не встановили обставини щодо переходу до позивача певних прав на земельну ділянку, на якій розміщені придбані ним об'єкти, та необхідну для їх обслуговування, тобто належне оформлення попереднім власником майна права на спірну земельну ділянку, припинення цих прав у попереднього власника майна та виникнення їх у позивача.

Поза увагою судів попередніх інстанцій залишились заперечення відповідача-2, чим порушено принципи рівності сторін та змагальності судового процесу, передбачені статтями 43, 42 Господарського процесуального кодексу України та статтею 129 Конституції України. Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять свою правоту, за допомогою доказів переконують суд, а суд, в свою чергу, зобов'язаний, відповідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи і їх сукупності, керуючись законом.

Зокрема, судами не надано оцінку доводам відповідача-2 про те, що точний розмір спірної земельної ділянки невідомий. Інвентаризація земельної ділянки не проводилась, кадастровий номер їй не присвоювався, належні графічні матеріали на земельну ділянку відсутні, визначити площу земельної ділянки під базою відпочинку позивача на момент розгляду було неможливо без проведення у встановленому законодавством порядку її інвентаризації (виготовлення проекту відведення земельної ділянки) за участю землевпорядника Літківської сільської ради та суміжних землекористувачів з урахуванням меж спірної ділянки із суміжними земельними ділянками. На необхідності врахування вказаних обставин Літківська сільська рада наполягала під час розгляду справи (заперечення на позов, апеляційна скарга).

Визнаючи за позивачем право власності на спірну земельну ділянку, суди не перевірили, чи не порушує таке визнання права власності права чи інтереси третіх осіб.

За змістом ст.107 Господарського процесуального кодексу України касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов’язків.

Фізичні особи Іллюк Ігор Феліксович, Пирожок Олександр Іванович, Пирожок Олег Олександрович, Ревуцький Юрій Іванович у касаційній скарзі посилаються на те, що судові рішення було прийнято без залучення скаржників, чим порушено їх права.

В касаційній скарзі фізичні особи доводять, що господарськими судами попередніх інстанцій при розгляді справи не було враховано ту обставину, що Іллюк Ігор Феліксович, Пирожок Олександр Іванович, Пирожок Олег Олександрович, Ревуцький Юрій Іванович є власниками земельних ділянок по вул.Чоповського в селі Літки Броварського району, які належать їм на праві власності згідно державних актів на право власності на земельну ділянку, і межують з земельною ділянкою, на якій розташований майновий комплекс позивача.

Вищевикладене не було взято судами до уваги і не вирішено питання щодо можливого порушення прав та законних інтересів фізичних осіб-скаржників з огляду на відсутність встановлення судами обставин виготовлення проекту відведення з урахуванням меж спірної ділянки із суміжними земельними ділянками.

Посилання позивача у відзиві на касаційні скарги на рішення господарського суду Київської області від 05.08.2008р. у справі №18/355-08 колегія вважає безпідставними, оскільки рішення на час прийняття даної постанови не набрало законної сили.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. При новому розгляді справи слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.04.2008 року та рішення господарського суду Київської області від 14.02.2008 року у справі №10/639-07 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Кравчук

Г.Мачульський