ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 07/3433а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2008 р.

12год. 40хв., м. Черкаси

За адміністративним позовом відкритого акціонерного товариства „Уманьпиво”

до Уманської об’єднаної державної податкової інспекції

до головного управління державного казначейства України в Черкаській області

про скасування податкового повідомлення-рішення та стягнення із бюджету 257117 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Судді: Дорошенко М.В. –головуючий, Довгань К.І., Грачов В.М.

Секретар судового засідання Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Биченко І.Я. –за довіреністю від 08.07.2008р.;

від першого відповідача: Бодревська І.В. – за довіреністю від 11.03.2008р., 24.07.2007р., Мельник Т.П. –за довіреністю від 12.09.2008р., Гришко С.І. –за довіреністю від 21.07.2008р.;

від другого відповідача: Коваленко А.П. –за довіреністю від 16.04.2008р. №1394.

У засіданні суду прийняв участь прокурор відділу прокуратури Черкаської області Павленко О.А.

Заявлено адміністративний позов про скасування податкового повідомлення-рішення першого відповідача від 24.06.2008р. №/0 про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2007р. на 257117грн. та стягнення з Державного бюджету України через другого відповідача на користь позивача цієї суми бюджетного відшкодування.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказав на неправильне застосування першим відповідачем пп. 7.7.3 п. 7.3 та пп. 7.7.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість” (далі –Закон №168/97-ВР), що призвело до безпідставного невідшкодування позивачеві відповідачами 257117грн. податку на додану вартість за грудень 2007р.

У засіданні суду представник позивача підтримав адміністративний позов з вказаних у ньому підстав.

Перший відповідач проти позову заперечив, оскільки вважає, що правильно застосував пп. 7.7.3 п. 7.3 та пп. 7.7.4 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР і обґрунтовано зменшив позивачеві суму бюджетного відшкодування за грудень 2007р. на 257117грн.

Другий відповідач проти позову заперечив, вказавши при цьому на неможливість здійснення ним бюджетного відшкодування без відповідного подання першого відповідача, яке останнім не подавалося.

У засіданні суду представники обох відповідачів підтримали заперечення проти позову.

Прокурор підтримав заперечення відповідачів проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, господарський суд встановив наступне.

27 квітня 1998р. виконавчим комітетом Уманської міської ради була проведена державна реєстрація позивача як юридичної особи.

Позивач зареєстрований в установленому ст. 9 Закону №168/97-ВР порядку як платник податку на додану вартість.

23 квітня 2007р. позивач уклав з німецькою фірмою „Домке-Інжініриіг ДОЕ” зовнішньоекономічний контракт купівлі - продажу пивоварного обладнання №JRD/07/UK/016.

На виконання вказаного зовнішньоекономічний контракту у серпні, вересні 2007р. позивач ввіз на митну територію України продане йому німецькою фірмою „Домке-Інжініриіг ДОЕ” пивоварне обладнання, що підтверджується вказаними у позові і доданими до нього міжнародними товарно-транспортними накладними та вантажними митними деклараціями.

За платіжними дорученнями від 01.11.2007р. №2035, від 07.11.2007р. №2063, від 08.11.2007р. №2081 і від 22.11.2007р. №2147 позивач сплатив Черкаській митниці 264420 грн. податку на додану вартість з вартості ввезеного на митну територію України на виконання зовнішньоекономічного контракту від 23.04.2007р. №JRD/07/UK/016 у режимі імпорту пивоварного обладнання. Усю суму сплаченого позивачем податку на додану вартість він включив до складу податкового кредиту за листопад 2007р.

18 грудня 2007р. позивач подав першому відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2007р., згідно з якою різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного податкового періоду мала від’ємне значення і становила 262039грн. (рядок 18.2 декларації). Цю суму позивач відобразив у податковій декларації як таку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22.2 декларації).

18 січня 2008р. позивач подав першому відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2007р., згідно з якою різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду мала позитивне значення і становила 4922грн. (рядок 18.1 декларації). На цю суму позивач зменшив залишок від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту попереднього податкового періоду –262039грн. (рядки 23 та 23.1 декларації) і отриману суму - 257117грн. відобразив як залишок від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26 декларації). При цьому суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 25 декларації) і спосіб бюджетного відшкодування (рядки 25.1 та 25.2 декларації), позивач в декларації не відобразив.

Разом з податковою декларацією за грудень 2007р. позивач подав першому відповідачу розрахунок суми бюджетного відшкодування у якому також не відобразив суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

25 квітня 2008р. позивач подав першому відповідачу уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2007р. За цим розрахунком позивач вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 257117грн. (рядки 25 та 25.1 декларації) і виключив цю суму із рядка 26 декларації.

Разом з уточнюючим розрахунком податкових зобовязань з податку на додану вартість за грудень 2007р. позивач подав відповідачу розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2007р. у розмірі 257117грн.

У травні, червні 2008р. перший відповідач провів виїзну позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок в банку за грудень 2007р.

Перевіркою були встановлені приведені вище обставини здійснення позивачем імпорту пивоварного обладнання, відображення цієї операції в податковому обліку та заповнення і подання податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад, грудень 2007р. та уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість за грудень 2007р.

Крім того, перевіркою було встановлено, що позивач 22.02.2008р. подав першому відповідачу уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2008р. та розрахунок суми бюджетного відшкодування і заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, у яких вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 262039грн. (рядки 25 та 25.1 декларації).

29 лютого 2008р. позивач подав першому відповідачу уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок у попередньому уточнюючому розрахунку від 22.02.2008р. (за січень 2008р.). За цим уточнюючим розрахунком позивач збільшив суму, яка підлягає сплаті до бюджету на 4922грн. і самостійно нарахував штраф у сумі 246грн.

Також перевіркою було встановлено, що імпортоване позивачем обладнання обліковується ним на балансовому рахунку 152 „Придбання (виготовлення) обладнання основних засобів”, як таке, що станом не встановлене і не переведене до відповідної групи основних засобів. Фактично це обладнання в експлуатацію не введене, змонтоване на 90 відсотків і знаходиться на відповідальному зберіганні.

Встановлені перевіркою обставини перший відповідач оцінив як такі, що означають про порушення позивачем вимог пп. 7.7.3 п. 7.7 та пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР, які (порушення) призвели до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в уточнюючому розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2007р. на 257117грн. При цьому перший відповідач виходив з того, що право на бюджетне відшкодування 257117грн. податку на додану вартість виникло у позивача у грудні 2007р., а оскільки позивач у податковій декларації за грудень 2007р. про таке право не заявив, а відніс увесь залишок від’ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 24 декларації) до податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 26 декларації), то відповідно до вимог пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР позивач втратив право на врахування цієї суми в наступних розрахунках сум бюджетного відшкодування. Крім того, оскільки імпортоване позивачем обладнання в листопаді, грудні 2007р. та у січні-травні 2008р. не використовувалося ним у виробничій діяльності, то відповідно до вимог пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР позивач не має права на включення сплаченого ним при ввезенні обладнання на митну територію України податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

За результатами перевірки був складений акт від 10.06.2008р. №847/23/05380-243, на підставі якого перший відповідач прийняв спірне податкове повідомлення-рішення від 24.06.2008р. №/0, за яким, посилаючись на підпункти „б” і „в” пп. 4.2.2 п.4.2 ст. 4 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” зменшив позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2007р. на 257117грн. і відповідно не надав другому відповідачеві висновку на відшкодування позивачу із державного бюджету цієї суми податку на додану вартість.

Позивач встановлені перевіркою обставини не заперечив.

Пункти 1.7 та 1.8 ст. 1 Закону №168/97-ВР визначають терміни „податковий кредит” як суму, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, та „бюджетне відшкодування” як суму, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Пункт 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР в редакції, яка була чинною у 2007р., містить, зокрема, такі норми:

7.4.1. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

7.4.4. Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду”.

Згідно з пп. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Відповідно до пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Підпунктом 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР встановлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пп. 7.7.6 п. 7. ст. 7 Закону №168/97-ВР орган державного казначейства на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

За змістом підпунктів „б” і „в” пп. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/98-ВР якщо податковий орган за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

- у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

- у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Підпункт 5.1 ст. 5 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачає, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Відповідно до п. 4.4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №166, якщо платник самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, то такий платник зобов'язаний подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону N 2181), уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючий розрахунок). Одним уточнюючим розрахунком може бути виправлено помилки лише однієї раніше поданої декларації. Платник податку має право не подавати вказаний розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі декларації за будь-який наступний звітний (податковий) період (з урахуванням зазначених у першому абзаці строків давності та положень пункту 17.2 Закону N 2181), протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Такий спосіб самостійного виправлення платником помилки може бути застосований у разі виправлення у декларації звітного (податкового) періоду помилок лише однієї раніше поданої декларації.

Пункт 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №166, в редакції, яка була чинною в 2007р., містить такі норми:

5.11. Якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту, сума визначеного від'ємного значення враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону (відображається у рядку 22.1 податкової декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 22.2 податкової декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 23.1 податкової декларації наступного звітного (податкового) періоду).

5.12. Якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту, з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення, то платником податку разом з податковою декларацією подається Розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість). При цьому платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування на його рахунок у банку, подає Заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість).

5.12.3. Значення рядка 4 Розрахунку суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість) переноситься до рядка 25 податкової декларації за поточний звітний податковий період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума в повному розмірі вказується або в рядку 25.1, або в рядку 25.2 податкової декларації з податку на додану вартість. При цьому платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування на його рахунок у банку, подає Заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість).

5.12.4. Залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 26 податкової декларації поточного звітного податкового періоду та переноситься до рядка 23.2 податкової декларації наступного звітного періоду).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на приведені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд прийшов до таких висновків.

Право платника податку на включення до складу податкового кредиту сплаченого ним податку на додану вартість у зв’язку з придбанням основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, п. 4.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР пов’язує з метою придбання основних фондів –для використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку, а не з початком фактичного їх використання з цією метою. У п. 4.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР прямо зазначено, що це право виникає незалежно від того, чи такі основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Встановлені перевіркою обставини щодо обліку імпортованого ним пивоварного обладнання, не введення його позивачем в експлуатацію і не використання у виробничій діяльності протягом листопада, грудня 2007р. та січня-травня 2008р. не означають про те, що це обладнання не призначається для використання в господарській діяльності позивача.

Отже, перший відповідач неправильно застосував до встановлених перевіркою обставин пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР і зробив безпідставний висновок про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2007р. сплаченого ним податку на додану вартість при імпорті пивоварного обладнання.

Фактично у позивача в грудні 2007р. виникло право на бюджетне відшкодування 257117грн. податку на додану вартість, тому відповідно до вимог пп. 7.7.1, 7.7.2 та 7.7.3 ст. 7 Закону №168/97-ВР і п. 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №166, позивач зобов’язаний був відобразити цю суму бюджетного відшкодування у розрахунку суми бюджетного відшкодування і у рядку 25 податкової декларації за грудень 2007р. та прийняти рішення про спосіб відшкодування: на рахунок в установі банку (рядок 25.1 декларації) чи зарахування у зменшення податкових зобов’язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів (рядок 25.2 декларації) і лише залишок від’ємного значення за вирахуванням суми бюджетного відшкодування віднести до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26 декларації).

Позивач у податковій декларації за грудень 2007р. не відобразив суму бюджетного відшкодування ні у рядку 25 ні у рядках 25.1 або 25.2 і відніс до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26 декларації) суму від’ємного значення без вирахування суми бюджетного відшкодування, що означає про помилку позивача в заповненні податкової декларації і розрахунку суми бюджетного відшкодування за грудень 2007р.

Пункт 5.1 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” п. 4.4 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №166, зобов’язують платника, який самостійно виявив помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону №2181-ІІІ), уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Відтак позивач правомірно подав першому відповідачу уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2007р. та розрахунок суми бюджетного відшкодування і заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2007р. у розмірі 257117грн.

Висновок першого відповідача, що з огляду на подану позивачем податкову декларацію за грудень 2007р. він втратив право на бюджетне відшкодування за цей податковий період є помилковим.

Подання позивачем у лютому 2008р. уточнюючих розрахунків за січень 2008р. не мають значення для справи.

Таким чином, спірне рішення є неправомірним, тому підлягає скасуванню, а порушене при цьому першим відповідачем право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 257117грн. підлягає захисту шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь позивача цієї суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу підлягають відшкодуванню із Державного бюджету України витрати на сплату судового збору в сумі 1703грн. 40коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Уманської об’єднаної державної податкової інспекції від 24.06.2008р. №/0 про зменшення відкритому акціонерному товариству „Уманьпиво суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2007р. на 257117грн.

Стягнути з Державного бюджету України через головне управління державного казначейства України у Черкаській області (бул. Шевченка, буд. 185, м. Черкаси, 18000) на користь відкритого акціонерного товариства „Уманьпиво” (вул. Ленінської Іскри, 29, м. Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний код 05380243, рахунок №26005287 в Уманській філії АППБ „Аваль”, МФО 354228) –257117грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Стягнути із Державного бюджету України через головне управління державного казначейства України у Черкаській області (бул. Шевченка, буд. 185, м. Черкаси, 18000) на користь на користь відкритого акціонерного товариства „Уманьпиво” (вул. Ленінської Іскри, 29, м. Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний код 05380243, рахунок №26005287 в Уманській філії АППБ „Аваль”, МФО 354228) –1703грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору.

Ця постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДІ: Дорошенко М.В.

Довгань К.І.

Грачов В.М.