ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.06.08
Справа  № 2/15

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії:

головуючого судді                                                Орищин
Г.В.

суддів                                                                       Галушко Н.А.

Краєвської М.В.

розглянув
апеляційну скаргу суб»єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1, м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області
від 11.03.2008року

у справі № 2/15

за позовом Прокурора Залізничного району м.Львова в
інтересах держави в особі Львівського комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго», м.Львів

до відповідача  суб»єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи  ОСОБА_1, м.Львів

про стягнення 3515,58грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури Топій Т.В.

від позивача ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_4

Права і обов'язки сторін, передбачені
ст. 22 ГПК України, право заявляти відводи, представникам роз'яснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 11.03.2008р.
у  справі №2/15 (суддя Зварич О.В.)
задоволено позов Прокурора Залізничного району м.Львова в інтересах держави в
особі Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», присуджено
до стягнення з  суб»єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи  ОСОБА_1 на
користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго»2886,48грн. основного боргу, 374,65грн.
збитків від інфляції, 182,45грн. пені, 72грн. річних.

Рішення суду
мотивоване тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір №429 від
01.10.2003р. про постачання теплової енергії у гарячій воді, що є підставою для
стягнення боргу з відповідача за надані йому послуги по обігріву приміщення.

Дане рішення
оскаржується відповідачем по справі -СПД ФО ОСОБА_1, оскільки, на його думку,
прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального  права, а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Зокрема, як зазначає скаржник,  судом не враховано, що приміщення по
АДРЕСА_1, яке належить на праві власності гр..ОСОБА_3 і знаходиться в підвалі
будинку, не обладнане приладами центрального опалення та не забезпечується
теплоносієм ЛКП «Залізничнетеплоенерго», що підтверджується матеріалами справи.
Дане приміщення обігрівається газовими конвекторами. Оплата за транзит
енергоносія не може обігріти приміщення, площею 91,1кв.м., тому нарахування
плати за теплову енергію за встановленими тарифами на вказану площу приміщення
є безпідставним.

Прокурор та
позивач заперечили доводи скаржника з підстав, викладених у відзиві на
апеляційну скаргу (а.с.84) та усними поясненнями в судових засіданнях, зокрема,
зазначили, що договір у спірному періоді був чинним, часткова оплата
відповідачем послуг з теплопостачання підтверджує факт надання цих послуг,
відповідачем не подано суду жодного доказу неналежного виконання позивачем
своїх зобов»язань по договору.

З матеріалів
справи вбачається наступне:

ОСОБА_1
зареєстрований як суб»єкт підприємницької діяльності 18.06.2002р., згідно
договору оренди від 08.09.2003р. орендує нежитлове приміщення цокольного
поверху будинку АДРЕСА_1, площею 91,1м.кв., яке належить ОСОБА_3 на праві
приватної власності.

01.10.2003р.
ЛКП "Залізничнетеплоенерго" та СПД ФО ОСОБА_1 укладено договip №429
про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого ЛКП
"Залізничнетеплоенерго" взяло на себе зобов'язання постачати
відповідачеві теплову енергію в гарячій воді у потрібних йому обсягах, а
відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни, передбачені п.6 вказаного договору .

Термін дії
договору визначений до 01.10.2004р.

Пунктом 10.4
договору визначено, що договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення
терміну його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін.

Докази
звернення відповідача із заявою про припинення дії договору в матеріалах справи
відсутні, отже,  станом на день розгляду
справи місцевим судом договір №429 від 01.10.2003р. був чинним.

Згідно позовної
заяви, на виконання умов договору з 31.01.2006р. по 31.12.2008р. позивач надав
відповідачеві послуги з теплопостачання на загальну суму 3108,22 грн., про що
свідчать акти реалізації теплової енергії та рахунки за період з січня 2006р.
по грудень 2007р. У зв»язку з частковою оплатою наданих послуг  станом на 01.01.2008р. виникла заборгованість
в сумі 2886,48 грн., яка заявлена до стягнення
з додатково нарахованими збитками від інфляції, пенею та трьома
процентами річних.

Відповідач
заперечує правомірність присудження до стягнення суми 3515,58грн. та  заперечує факт поставки теплової енергії .

Судова колегія,
заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, оцінивши подані
сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи,
вважає, що рішення місцевого господарського суду слід  скасувати з огляду на наступне:

Відповідно до
частин 1,3 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 526 ЦК
України встановлює, що зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням
зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов»язання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до
ч.2 ст.714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Статтею 662 ЦК
України передбачено обов»язок продавця передати товар покупцеві разом з
відповідними документами; такий обов»язок вважається виконаним з моменту
вручення товару покупцеві (п.1 ч.1 ст.664 ЦК України).

Відповідно до
«Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від
21.07.2005р. (далі-Правила), централізоване опалення -послуга,
спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної
температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка
надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем
теплопостачання.

Позивачем як
доказ надання послуг по централізованому опаленню відповідачу, до матеріалів
справи долучено договір №429 від 01.10.2003р., акти реалізації теплової енергії
за 2006-2007роки, частина яких від покупця підписана посадовими особами  ЛКП «Богданівка», яка є
балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 з 01.10.2007р., а частина  непідписана
взагалі чи підписана невідомими особами (січень-лютий, квітень, листопад
2006р.).

Апеляційним
судом встановлено, що послуги з постачання теплової енергії за спірний період,
у нежитловому  підвальному приміщенні
площею 91,1кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та орендується
відповідачем,  взагалі не надавались.
Зокрема, це підтверджується:

- технічним
паспортом, складеним 04.06.2003р., згідно технічної характеристики якого, дане
приміщення обладнано холодним водопроводом, каналізацією, електроосвітленням,
радіотрансляційною мережею (а.с.29). Дані
про центральне опалення приміщення відсутні;

- актом від
03.09.2003р., складеним представниками ДП ЖКК, згідно якого прилади опалення в
підвальному приміщенні відсутні (а.с.28);

- актом від
31.01.2008р., складеним комісією ЛКП «Богданівка», згідно якого на час
обстеження виявлено, що прилади опалення у вищевказаному приміщенні відсутні, а
приміщення опалюється газовими конвекторами (а.с.26);

- додатками №1
та №2 до договору №429 від 01.10.2003р., в яких не зазначено жодного приладу
обліку на опалення, теплового пункту чи теплового джерела.

Пунктом 29
даних Правил встановлено, що споживач має право на: зменшення розміру плати у
разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення від кількісних та/або
якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання;  звільнення від плати за послуги у разі їх
ненадання.

Матеріали
справи свідчать, що підвальне нежитлове приміщення, яке орендується
відповідачем, не обладнане приборами центрального опалення, а транзит
енергоносія (труба діаметром 50мм) не може обігріти зазначене приміщення площею
91.1кв.м.,  тому оплата за такий транзит
не підлягає оплаті.

Отже, з огляду
на викладене, позивачем не виконувались умови договору щодо кількості та якості
наданих послуг з постачання теплової енергії.

Відповідно до
ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування
(ч.2 ст. 34 ГПК України).

Позивачем до
матеріалів справи та апеляційного провадження не долучено жодного доказу, який
би підтверджував підставність позовних вимог, в зв»язку з чим оскаржуване
рішення слід скасувати, оскільки
матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт
надання  послуг по постачанню теплової
енергії відповідачу.

Враховуючи вище
наведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу СПД ФО ОСОБА_1
задоволити.

Рішення господарського суду
Львівської області від 11.03.2008р. у справі №2/15 скасувати.

Прийняти нове
рішення: В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу
повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий           суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Краєвська М.В.