ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2008                                                                                Справа №3/66-08

м. Полтава

По позову Відкритого акціонерного товариства „Карлівський машинобудівний завод”, 39500, м. Карлівка, вул. Пархоменка, 2

Представник позивача - Васюра Світлана Володимирівна, 38500, смт. Диканька Полтавської області, вул. Чайковського, 4.

До Карлівської міжрайонної державної податкової інспекції , 39500, м. Карлівка, вул. Леніна, 97

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Карлівської МДПІ від 20.12.2007р. №004595170/0 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 199, 93 грн.

С у д д я БУНЯКІНА Ганна Іванівна

С к р е т а р с у д о в о г о з а с і д а н н я Марчевська Марина Олександрівна

Представники:

від позивача - Васюра С.В., Богмацер Н.В., Хорішко О.М. ( див. журнал судового засідання)

від відповідача – Світлик Я.В. (див. журнал судового засідання)

Постанова винесена після перерви, оголошеної в судовому засіданні 8 квітня та 19 червня 2008 року в порядку ст. 150 КАС України в реагування на процесуальні клопотання сторін щодо надання додаткових документальних доказів, про що зафіксовано в журналах судових засідань.

29.07.2008р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення її повного тексту.

Суть спору: Розглядається позовна заява Відкритого акціонерного товариства „Карлівський машинобудівний завод”, м. Карлівка про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Карлівської МДПІ від 20.12.2007р. №004595170/0 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 199, 93 грн. ( в редакції заяви про зміну позовних вимог від 29.07.2008р.)

Відповідач позов заперечує, посилаючись на правомірність спірного податкового повідомлення-рішення за мотивами обґрунтувань, викладених у запереченнях від 07.04.2008р. №520/10/10-016 та запереченнях на заяву про зміну позовних вимог від 23.07.2008р. №1228/10/10-016. Такої ж позиції дотримується і представник відповідача.

Позивач вважає що висновки відповідача в оспорюваній частині є за межами чинного законодавства, а податкове повідомлення-рішення в цій частині є незаконними, а тому підлягає визнанню недійсним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін,

в с т а н о в и в :

Працівниками відповідача –Карлівської МДПІ (далі –КМДПІ) була проведена виїзна планова перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Відкритим акціонерним товариством „Карлівський машинобудівний завод” (далі –ВАТ „Карлівський машинобудівний завод”) за період з 01.07.2006р. по 30.06.2007р.

Результати даної перевірки були відображені у акті перевірки №82/23-14311169 від 7 грудня 2007 року, за яким було констатовано про порушення позивачем п. 3.4 ст. 3, пп. 4.2.15 ст. 4, пп. 9.10.3 ст. 9 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” №889-ІУ від 22.05.2003р. (зі змінами і доповненнями), в результаті:

- несвоєчасного повернення невикористаних коштів, виданих для вирішення господарських питань та на відрядження;

- списання з підзвітних осіб коштів без підтверджуючих платіжних документів (див. стор. 56 акту). І як резюме цьому, податкова-відповідач прийшла до висновку, що сума невикористаних коштів не повернена працівниками протягом звітного місяця, на який припадає граничний термін повернення, включається до складу загального місячного оподаткованого доходу згідно з пп. 4.2.15 ст. 4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”. При цьому об’єкт оподаткування визначається із застосуванням „натурального” коефіцієнта за п. 3.4 ст. 3 цього Закону і на них нараховується штрафна санкція відповідно до пп. 9.10.3 ст. 9 останнього.

І як результат зазначеного висновку КМДПІ є прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 20.12.2007р. №004595170/0, що є предметом спору, за яким позивачу визначені податкові зобов’язання з податку з доходів найманих працівників в вигляді основного платежу в сумі 612 грн. 53 коп. та штрафна (фінансова) санкція в загальній сумі 1754 грн. 56 коп., з яких 15% штраф –529, 50 грн. за пп. 9.10.3 п. 9.10 ст. 9 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” та 1225, 06 грн. –штрафна санкція за пп. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 ЗУ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Донарахування податку з доходів найманих працівників в сумі 612, 53 грн. за зазначеним податковим повідомленням-рішенням КМДПІ є обґрунтованим та правомірним, з чим погоджується і позивач, заявивши про зміну позову та не приводячи спростувань щодо застування зазначених норм.

Однак, при застосуванні санкцій за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням, податковою-відповідачем не були враховані приписи ст. 250 Господарського кодексу України, за якою адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

За ст. 239 ГК України до адміністративно-господарських санкцій, які можуть бути застосовані до суб’єктів господарювання з боку органів державної влади в межах їх повноважень, відносяться і стягнення зборів (обов’язкових платежів).

Враховуючи положення зазначених вище останніх двох статей, дані матеріалів перевірки та котррозрахунок позивача, приведений в заяві про зміну позовних вимог від 29.07.2008р., з яким (щодо визначення цифрового ряду санкцій) погодився представник ДПІ ( див. журнал судового засідання від 29.07.2008р), суд погоджується з доводами позивача щодо завищення з боку ДПС розміру застосованих до ВАТ „Карлівський машинобудівний завод” санкцій за оспорюваним податковим повідомлення-рішенням на 1 199, 06 грн.

Доводи Карлівської МДПІ, приведені в запереченнях від 23.07.2008р. №1228/10/10-016 на заяву про зміну позовних вимог, з посиланням на:

-          п. 17.1.9 ст. 17 ЗУ №2181-ІІІ від 21.12.2000р. як спеціальну норму, що не містить строків застосування санкцій,

-          ст. 4 ГК України, ототожнюючи фінансові відносини за участю суб’єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів, з відносинами контролюючих органів з суб’єктами господарювання з питань оподаткування,

суд не приймає, при цьому керуючись саме приписами спеціальної норми з питань оподаткування, а саме –пп. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 ЗУ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-ІІІ від 21.12.2000р. ( зі змінами і доповненнями), за яким „ у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов’язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків”.

За викладеного наявні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 94, 158, 162, 163, п.6 розд. УІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України , суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Карлівської МДПІ від 20.12.2007р. №004595170/0 в частині застосування до Відкритого акціонерного товариства „Карлівський машинобудівний завод” м. Карлівка, штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 199, 93 грн.

3. Копію цієї постанови надіслати сторонам та представнику позивача за адресами, зазначеними в її вступній частині.

СУДДЯ            Г.І. БУНЯКІНА

Примітка:

1. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

2. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.