СУД
Справа № 8/83-1531
УХВАЛА

Господарський
суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Відкритого
акціонерного товариства «Тернопільагроспецмонтаж», вул. Гріга,3, м. Тернопіль в
інтересах виробничого підрозділу «Спеціалізована пересувна механізована колона
- 6»відкритого акціонерного товариства «Тернопільагроспецмонтаж», вул.
Тролейбусна,3, м. Тернопіль

до відповідача:
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи -ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про:
стягнення заборгованості в сумі 137 680 грн., з яких: 88000 грн. - борг,
15044,38 грн. - пеня та 34635,62 грн. - штрафні санкції

За участю представників сторін:

позивача: Бойко
Т.Д. -представника, довіреність №46-01-324 від 12.12.2007р.

відповідача: ОСОБА_1
-суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи, свідоцтво НОМЕР_1 від
22.01.1999р.

В судовому засіданні представникам
сторін роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20,
22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного
клопотання сторін технічна фіксація судового засідання не здійснюється.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство
«Тернопільагроспецмонтаж»в інтересах виробничого підрозділу СПМК-6 відкритого
акціонерного товариства «Тернопільагроспецмонтаж», м. Тернопіль, надалі
позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи -ОСОБА_1, м. Тернопіль, надалі
відповідач, про стягнення заборгованості в сумі 137 680 грн., з яких: 88000
грн. - борг, 15044,38 грн. - пеня та 34635,62 грн. - штрафні санкції.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач посилається на те, що підприємець ОСОБА_1 неналежним чином виконав
умови договору щодо своєчасної поставки сільськогосподарської техніки та
обладнання. Стверджує, що на виконання умов договору № 2 від 12.04.2005р. ним
була здійснена попередня оплата на поставку сільськогосподарської техніки та
обладнання імпортного виробництва в сумі 153 000 грн., станом на момент подання
позову до суду відповідачем поставка сільськогосподарської техніки та
обладнання імпортного виробництва здійснена так і не була, а кошти, сплачені
позивачем в рахунок її поставки СПД-фізичною особою ОСОБА_1 повернені лише
частково в сумі 65 000грн., відтак неповерненими залишаються кошти в сумі 88
000 грн.,  на які в установленому законом
та договором порядку нарахована пеня та застосовані штрафні санкції.

В підтвердження викладеного додає
договір від 12.04.2005р. №2, додаток №1 до Договору №2, платіжні доручення
№2910 від 25.07.2005р, №2487 від 15.04.2005р., №2458 від 14.04.2005р., платіжні
вимоги-доручення №16 від 03.10.2006р., №118 від 06.10.2006р.

У відзиві на позовну заяву від
14.05.2008р. та у судових засіданнях
відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими,
що не підлягають до задоволення, посилаючись на те, що умови договору поставки
№ 2 від 12.04.2005р. та укладеної між ним та ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж»Угоди
від 25.09.2006р. про внесення змін до Договору №2 від 12.04.2005р. виконані
належним чином, а саме стверджує, що поставка сільськогосподарської техніки, а
саме автомобіля ЗІЛ 130 та причіпа ОДАз ним була здійснена, на підтвердження
чого представив Акт приймання-передачі від 31.10.2006р., накладну від
31.10.2006р. №17, довіреність серії ЯМШ №439577 від 27.10.2006р. Відтак,
просить провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Оцінивши зібрані по справі докази,
дослідивши норми чинного законодавства та заслухавши пояснення представників
сторін в судових засіданнях, суд прийшов до висновку, що провадження у даній
справі слід припинити, з огляду на наступне:

Як вбачається із матеріалів справи,
12 квітня 2005 року між СПМК-6 ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж», надалі Покупець,
та ОСОБА_1 -підприємцем, надалі Постачальник, був укладений договір №2, за
умовами якого «Постачальник»зобов'язувався передати у зумовлені терміни другій
стороні  «Покупцеві»сільськогосподарську
техніку та обладнання імпортного виробництва, які були у користуванні згідно
виставленого рахунку, а «Покупець»зобов'язувався прийняти техніку та сплатити
за це певну грошову суму.

Згідно п. п. 3.1 Договору №2 від
12.04.2005р. «Покупець»- позивач по справі зобов'язувався протягом двох днів з
моменту підписання даного Договору провести попередню оплату на розрахунковий
рахунок відповідача в сумі, яка згідно з Додатком №1 до Договору складає 153000
грн.

У відповідності до умов укладеного
Договору №2 від 12.04.2005р, а також згідно Додатку №1 до даного договору та
Угоди від 25.09.2006р. про внесення змін до Договору №2 від 12.04.2005р.
сторони встановили, що на виконання умов договору «Постачальник»зобов'язувався
передати до 29.12.2006р. автомобіль ЗІЛ 130 та причіп ОДАз, про що підписується  відповідний акт -приймання передачі.

Орієнтовна загальна вартість коштів
за поставку складає 88000 грн. Остаточна вартість поставки техніки уточнюється
згідно її фактичної кількості та вартості, поставленої на склад покупця згідно
видатково-прибуткової накладної (Угода про внесення змін до договору від
25.09.2006р.).

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
Господарським кодексом України.

Матеріали справи свідчать про те,
що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору
поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець
(постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується
передати у встановлений строк
(строки)  товар у власність
покупця для використання його у підприємницькій
діяльності або у інших цілях, не пов'язаних  з особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним и використанням, а покупець зобов'язується прийняти  товар і сплатити  за нього певну грошову суму.

В силу ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є
однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст. 509
Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу
господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого
суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у
тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України,
кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Як підтверджується матеріалами
справи, на виконання умов Договору позивачем по справі згідно платіжних
доручень №2458 від 14.04.2005р., №2487 від 15.04.2005р. та №2910 від
25.07.2005р. на розрахунковий рахунок відповідача -підприємця ОСОБА_1 були
перераховані кошти в загальній сумі 153000 грн.

Приватним підприємцем ОСОБА_1
платіжними вимогами-дорученнями №16 від 03.10.2006р. та №118 від 06.10.2006р.
на рахунок виробничого підрозділу СПМК-6 відкритого акціонерного товариства
«Тернопільагроспецмонтаж»було повернено невикористані кошти в сумі 65000 грн.

Згідно долучених відповідачем до
матеріалів справи документів вбачається, що на виконання умов Договору №2 від
12.04.2005р. та укладених відповідно до нього Додатку №1 та Угоди про внесення
змін від 25.06.2006р., Приватний підприємець ОСОБА_1 передав, а Відкрите
акціонерне товариство «Тернопільагроспецмонтаж», СМПК-6 прийняло  через Сапожника А.Г. на підставі довіреності
серії ЯМШ №439577 від 27.10.2006р. згідно накладної №17 від 31.10.2006р.
автомобіль ЗІЛ 130 та причіп ОДАз на загальну суму 89000 грн.

31 жовтня 2006 року між
уповноваженими представниками сторін по Договору складений Акт
приймання-передачі, яким підтверджено, що за відсутності претензій
«Постачальником»передано, а «Покупцем»прийнято автомобіль ЗІЛ 130 та причіп
ОДАз, згідно видатково-прибуткової накладної №17 від 31.10.2006р.

Відповідно до положень статей 525,
526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання
та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що матеріалами справи підтверджено належне виконання відповідачем
умов Договору №2 від 12.04.2005р., укладених до нього Додатку №1 та Угоди від
25.09.2006р. про внесення змін до Договору №2 від 12.04.2005р., що свідчить про
відсутність предмету заявленого позивачем позову щодо стягнення заборгованості
в сумі 88000 грн., а також правових підстав для стягнення пені та штрафних
санкцій.

Окрім того, в судовому засіданні
26.05.2008р. представник позивача підтвердив факт поставки відповідачем
автомобіля ЗІЛ 130 та причіпа ОДАз, загальною вартістю 89 000грн., при цьому
зазначивши причиною звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 137 680 грн., з яких 88000 грн. -борг, 34635,62 грн.
-штрафні санкції та 15044,38 грн. -пеня, зміну керівництва та часткову втрату
документів, що стосуються даного зобов'язання.

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК
України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи вищевикладене,
провадження у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства
«Тернопільагроспецмонтаж», вул. Гріга,3, м. Тернопіль в інтересах виробничого
підрозділу «Спеціалізована пересувна механізована колона - 6»відкритого
акціонерного товариства «Тернопільагроспецмонтаж», вул. Тролейбусна,3, м.
Тернопіль до відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи -ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості в сумі 137 680 грн., з яких: 88000 грн. -
борг, 15044,38 грн. - пеня та 34635,62 грн. - штрафні санкції підлягає
припиненню.

Разом з тим, в судове засідання 26
травня 2008 року позивач по справі
порядку ст. 22 ГПК України  подав
суду заяву про зміну позовних вимог від 25.05.2008р., в якій просить визнати
недійсними договір № 2 від 12.04.2005р., Додаток №1 від 20.04.2005р., Угоду від
25.09.2006р. про внесення змін до Договору №2 від 12.04.2005р., які укладені між
виробничим підрозділом «Спеціалізована пересувна механізована колона - 6»ВАТ
«Тернопільагроспецмонтаж»та підприємцем ОСОБА_1

В обґрунтування поданої заяви
посилається на те, Договір №2 від 12.04.2005р., а також Додаток №1 та Угода про
внесення змін були укладенні з порушенням Наказу МЮУ №20/5 від 03.03.2004р.
«Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», а саме неподання підприємцем під час укладення даного Договору
документів, які вимагаються Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України щодо договорів про відчуження транспортних засобів, інших
самохідних машин і механізмів. А відповідно до статті 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Також, стверджує, що на момент
укладення Договору виробничий підрозділ СПМК-6 ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж»не
був юридичною особою, отже діяв на підставі Положення, затвердженого загальними
зборами акціонерів ВАТ ТАСМа». Відтак, договір від імені ВАТ
«Тернопільагроспецмонтаж»вправі підписувати лише орган або особа, яка
відповідно до установчих документів юридичної особи, підрозділу чи закону
виступає від її імені, яким відповідно до Статуту та Положення мав бути голова
правління або начальник за погодженням правління ВАТ «ТАСМа»та довіреності ВАТ
«ТАСМа».

Відповідно до статті 241 Цивільного
кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень
створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він
представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою, але в
даному випадку, за твердженням позивача, такого схвалення від імені ВАТ
«Тернопільагроспецмонтаж»не було.

Суд, розглянувши заяву ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж»в
інтересах виробничого підрозділу СПМК-6 ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж»від
25.05.2008р. та дослідивши обґрунтування
вимог позивача, відмовляє у задоволенні клопотання позивача про зміну
позовних вимог,  з наступних підстав:

Частина 5 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України надає право позивачу до прийняття рішення по
справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Предмет позову -це певна
матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондується зі
способами захисту права. У даному випадку
спосіб захисту є стягнення заборгованості, пені та штрафних санкцій.

Підстава позову -це фактичні
обставини з посиланням на конкретну норму матеріального права, на яких
ґрунтується вимога позивача.

Зміна підстави позову означає зміну
обставин, яким позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Зміна предмета
позову означає зміну матеріально-правової вимоги, з якою позивач звернувся до
відповідача.

Зміна позивачем підстав і предмету
позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна зміна і предмета і
підстав позову не допускається.

Суд не погоджується з думкою  представника позивача щодо того, що останній
змінює лише предмет позову, а саме: з стягнення заборгованості в сумі  137680 грн. на визнання договору № 2 від
12.04.2005р., додатку №1 від 20.04.2005р. та угоди від 25.09.2006р. про
внесення змін до Договору №2 від 12.04.2005р., недійсними, а підставою
залишається неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань та вважає, що в
даному випадку має місце одночасна зміна і підстави, і предмету позову.

Разом з тим, суд відзначає, що
позивач не позбавлений  можливості
звернення  із самостійним позовом до суду
з вимогами, що викладені ним  у заяві про
зміну позовних вимог від 25.05.2008р.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є  будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Кожна сторона повинна довести ті  обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 49 ГПК України державне
мито та судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 1, 2, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України,
господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

1.          Провадження у справі № 8/83-1531
припинити.

2.          Ухвалу направити сторонам по справі.

На ухвалу господарського суду  сторонами може бути подано апеляційну
скаргу  через господарський суд
Тернопільської області.

Суддя