ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.07.08
р.
Справа № 37/82

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

при  секретарі судового засідання Х.Р. Косьмінійй

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу:

За
позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1  м. Маріуполь

До
відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м. Горлівка

Про:
стягнення  2000 грн. спричиненої
матеріальної шкоди та 3000 грн. - моральної шкоди за період з 06.08.2006р. по
25.07.2008р.

За участю
представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_1

від
відповідача: Кабанова Л.О. - довіреність

У
судовому засіданні 25.07.2008р.
оголошено перерву на підставі ст.77 ГПК України до 31.07.2008р., у
судовому засіданні 31.07.2008р. розгляд справи оголошено закінченим відповідно
до ст. 85 ГПК України.

СУТЬ
СПОРУ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1  м. Маріуполь звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства
“Донецькобленерго” м. Горлівка про визнання неправомірними дій ВАТ
“Донецькобленерго” м. Горлівка щодо припинення постачання електроенергії та
відключення від електричних мереж кіоску по ремонту швейних машин,
розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Казанцева, 9; зобов'язання ВАТ
“Донецькобленерго” м. Горлівка провести перерахування заборгованості по
абонплаті за електроенергію; стягнення 997 грн. за спричинені матеріальні
збитки, 3000 грн. - відшкодування  за
спричинену моральну шкоду.

В
обґрунтування своїх вимог позивач посилається на свідоцтво про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи від
09.11.1998р.; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № від
01.04.1998р.; рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №544/5
від 20.11.2002р.; рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради
№62/9 від 19.02.2003р.; акт №3234 прийому-передачі нежитлового приміщення від
10.03.2003р.; протокол про відключення електровикористовуваної установки від
07.08.2006р.; акт звірки взаємних розрахунків №2637 від 23.04.2007р.; лист
№30-4-18/355 від 04.04.2007р.; лист №2193 від 11.06.2007р.; акт звірки взаємних
розрахунків №2637 від 23.04.2007р.; заяву б/н від 10.01.2005р.; лист №1-02/1876
від 15.11.2006р.; акт контрольного огляду засобів обліку №023022 від
17.09.2007р.; повідомлення про припинення подачі електроенергії від
17.09.2007р.; довідку №52598/п/17-1 від 17.10.2007р.

У
судовому засіданні відповідач повідомив, що заявлена у позові матеріальна шкода
в розмірі 997 грн. є неодержаним доходом.

Заявою
від 25.07.2008р. позивач уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача
2000 грн. матеріальної шкоди за період з 06.08.2006р. по 25.07.2008р. та 3000
грн. моральної шкоди. У судовому засіданні 25.07.2008р. пояснив, що зазначена
заява є заявою про зменшення позовних вимог, що на задоволенні вимог,
зазначених у позові, про визнання неправомірними дій ВАТ “Донецькобленерго” м.
Горлівка щодо припинення постачання електроенергії та відключення від
електричних мереж кіоску по ремонту швейних машин, розташованого за адресою: м.
Маріуполь, вул. Казанцева, 9 та зобов'язання ВАТ “Донецькобленерго” м. Горлівка
провести перерахування заборгованості по абонплаті за електроенергію він не
наполягає. Разом з цим, заяву про відмову від частини позовних вимог писати
відмовився, вважаючи достатнім усного пояснення та того факту, що вимоги про
визнання неправомірними дій ВАТ “Донецькобленерго” м. Горлівка щодо припинення
постачання електроенергії та відключення від електричних мереж кіоску по
ремонту швейних машин, розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Казанцева,
9 та зобов'язання ВАТ “Донецькобленерго” м. Горлівка провести перерахування
заборгованості по абонплаті за електроенергію внесені до позову адвокатом
самостійно без його на те згоди. Даний виступ позивача зафіксовано протоколом
судового засідання від 25.07.2008р.

У
судовому засіданні 25.07.2008р. позивач усно уточнив, що 2000 грн. - це
матеріальна шкода у вигляді неодержаного прибутку за період з 06.08.2006р. по
25.07.2008р., що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Відповідач
у відзиві №1160 від 25.04.2008р. позов заперечив, вважає, що позивач не довів
суму моральної шкоди саме у розмірі 3000 грн., не надав обґрунтованих розрахунків
суми неотриманого прибутку у розмірі 997 грн., просить відмовити позивачу у
задоволенні вимог. У додатку до відзиву від 25.07.2008р. відповідач повідомив
про відключення позивача 07.08.2006р., зауважив, що повідомлення 17.09.2007р.
про відключення СПД ф/о - підприємця ОСОБА_1 було помилково направлено у
зв'язку із зміною програмного забезпечення позивача та тимчасовим невірним
відображенням відомостей щодо споживачів електроенергії, вважає дії ВАТ
„Донецькобленерго” стосовно відключення позивача 07.08.2006р. правомірним,
посилання позивача недоведеними та необґрунтованими, просить відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Ухвалою
господарського суду Донецької області від 14.05.2008р. за клопотанням сторін на
підставі ст.69 ГПК України процесуальний строк розгляду справи був продовжений
на 2 місяці, до 14.07.2008р.

14.05.2008р.
господарським судом Донецької області зроблений запит до Виконавчого комітету
Маріупольської міської ради про надання копії рішення №374/3 від 15.09.2004р.
про виділення земельної ділянки по АДРЕСА_1, договорів оренди, укладених з
позивачем по справі №37/52, дозволу на ведення підприємницької діяльності СПД
ф/о-підприємцем ОСОБА_1 у кіоску, розташованому по вул.. казанцеві у м.
Маріуполі. У відповідь на вказаний запит, через канцелярію господарського суду
Донецької області 18.06.2008р. отримані від Виконавчого комітету Маріупольської
міської ради наступні документи: договір оренди земельної ділянки
№04:05:162:00171 від 09.06.2005р. по вул. Казанцева у Жовтневому районі м.
Маріуполя площею 0,0007 га, план (схему) меж земельної ділянки, акт
встановлення та узгодження меж землекористування від 10.09.2003р., висновок
№384 від 21.06.2004р.Головного управління архітектури та градобудівництва,
висновок №147 від 03.03.2005р. Маріупольського міського управління земельних
ресурсів, акт приймання-передачі земельної ділянки згідно договору оренди
№04:05:162:00171 від 09.06.2005р., рішення №374/3 від 15.09.2004р. про
виділення приватному підприємцю ОСОБА_1земельної ділянки у Жовтневому районі м.
Маріуполя.

14.05.2008р.
господарським судом Донецької області зроблений запит до Державної податкової
інспекції у м. Маріуполі про доходи за 2005р. та 2006р. У відповідь на вказаний
запит, через канцелярію господарського суду Донецької області 14.07.2008р. отримані
від Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції  м. Маріуполя копії декларацій про доходи СПД
ф/о-підприємця ОСОБА_1 за 2005р. та 2006р., повідомлено, що він з 01.10.2005р.
по 31.12.2005р. був платником єдиного податку.

Розпорядженням
голови господарського суду Донецької області від 19.06.2008р. у зв'язку із
призначенням судді В.Г. Яманко на посаду судді Донецького апеляційного
адміністративного суду, справа №37/82 передана на розгляд судді Е.В. Сгарі.

Розглянувши
матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 26 Закону України „Про
електроенергетику” та п.1.3 Правил користування електричною енергією,
споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.
Правила користування електричною енергією регулюють взаємовідносини, які
виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або
постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку
електричної енергії). Дія Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних
осіб (крім населення).

Відповідно
до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської
діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі
предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських
взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

В
ході розгляду справи позивач та відповідач повідомили, що у 90-х роках між ПП
ОСОБА_1 та ВАТ „Донецькобленерго” укладався договір № 2637 на постачання
електричної енергії на об'єкт по вул. Миколаївській міста Маріуполя, який
згодом було демонтовано на підставі рішення Маріупольської міської ради № 544/5
від 20.11.2002р.

Разом
з цим, дату укладення цього договору сторони не змогли повідомити, примірник
зазначеного договору також жодна із сторін не змогла пред'явити, посилаючись на
той факт, що даний договір вже не діє, строк позовної давності щодо
заборгованості за цим договором вже сплив і за давниною дані документи у сторін
не збереглись.

Згідно
рішення Маріупольської міської ради № 544/5 від 20.11.2002р., об'єкт позивача,
на який здійснювалось електропостачання за вищезазначеним договором, було
демонтовано.

19.02.2003р.
Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради прийнято рішення № 62/9 щодо
передачі ПП ОСОБА_1 в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м.
Маріуполь, пр. Будівельників, 93.

На
підставі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 374/3 від
15.09.2004р. між Маріупольською міською радою та ПП ОСОБА_1 укладено договір
оренди земельної ділянки по вул. Казанцева у Жовтневому районі м. Маріуполя від
01.06.2005р., який зареєстрований у Маріупольській міській раді 09.06.2005р. за
№04:05:162:00171.

З
матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду справи позивач та
відповідач не перебувають у договірних відносинах, договір про постачання
(користування) електричної енергії щодо приміщення по вул. Казанцева у
Жовтневому районі м. Маріуполя сторони не укладали, проти чого як представник
позивача, так і представник відповідача не заперечували.

Відповідно
до п.7.10 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою
НКЕЕ від 31.07.1996р. № 28 у редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002р. № 928
(які були чинними на період виникнення спірних відносин (далі: Правила-2002)) ,
у разі припинення споживання електричної енергії внаслідок звільнення
споживачем займаного об'єкта він за 7 днів до виїзду зобов'язаний повідомити
про це постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного
договору) електропередавальну організацію або основного споживача і здійснити
повний розрахунок. Постачальник електричної енергії припиняє постачання
електричної енергії на об'єкт, а електропередавальна організація (основний
споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних
електричних мереж) з дати, обумовленої в повідомленні.

В
порушення вказаних приписів, позивач повідомив постачальника електричної
енергії - відповідача про звільнення приміщення по вул. Миколаївська лише у
грудні 2003р., тобто, більше ніж через рік після зміни місця (адреси)
здійснення своєї підприємницької діяльності.

В
свою чергу, відповідач, у зв'язку із неотриманням від позивача відомостей
про   спожиту електричну енергію,
здійснював нарахування позивачу обсягів спожитої електричної енергії у
відповідності до п.7.25 Правил-2002, у якому зазначено, що у разі неможливості
отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну
енергію в зазначений термін (незалежно від причин) визначення обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за
попередній розрахунковий період. Період розрахунку за середньодобовим обсягом
споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів
обліку має не перевищувати один місяць, після чого розрахунок обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за
потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого
перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку
здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази
розрахункових засобів обліку електричної енергії.

За
таким алгоритмом постачальником електричної енергії визначався обсяг спожитої
електроенергії по грудень 2003р., тобто до моменту повідомлення позивачем про
перенесення павільйону. Таким чином, відповідачем нараховано позивачу 452 грн.
91 коп. за період з вересня 2002р. по грудень 2003р.

З
матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що після встановлення
позивачем павільйону по вул. Казанцева позивач надав дані про спожиту
електричну енергію лише за серпень 2006р., тому, починаючи з вересня 2006р.,
постачальник електричної енергії визначав обсяг спожитої електричної енергії
відповідно до п.6.39 Правил користування електричною енергією, затверджених
постановою НКЕЕ від 31.07.1996р. № 28 у редакції постанови НКРЕ від
17.10.2005р. № 910 (які діяли на цей час (далі: Правила-2005), виходячи із
середньодобового обсягу споживання електричної енергії за серпень 2006р., а
починаючи з жовтня 2006р. - розрахунок здійснювався виходячи з дозволеної
потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання.

Відповідно
до п.1.2 Правил-2005, дозволена потужність - величина потужності, яку
електропередавальна організація дозволила споживачу для використання за кожною
окремою площадкою вимірювання на підставі нормативно-технічних документів
відповідно до умов договору. Разом з цим, як встановлено судом, сторонами не
укладено будь-якого договору з електропостачання споживачу - СПД фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, тому у відповідача не було можливості
розрахувати та визначити обсяг спожитої позивачем електричної енергії на
підставі п. 6.39 Правил-2005. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач
не правомірно здійснював нарахування позивачу за спожиту електроенергію по вул.
Казанцеві, але оскільки відключення відбулось у зв'язку з неоплатою спожитої
електроенергії за 2002 - 2003р.р., це не впливає на предмет спору.

Відповідно
до п.7.5 Правил-2005, постачальник електричної енергії (електропередавальна
організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної
енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні,
припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу
або спільне використання технологічних електричних мереж), в тому числі, у разі
несплати  спожитої  електричної енергії відповідно до умов
договору; несплати рахунків, виставлених відповідно до умов договорів,
наявність яких передбачена цими Правилами;

У
зв'язку із несплатою ПП ОСОБА_1 суми, нарахованої йому за період з вересня
2002р. по грудень 2003р. в розмірі 452 грн. 91 коп. за електроенергію по вул.
Миколаївській, відповідно до вищевказаних приписів п. 7.5 Правил-2005,
відповідач повідомленням про припинення подачі електричної енергії від
08.07.2006р. повідомив позивача про відключення електроенергії у разі несплати
заборгованості в сумі 452,91 грн., яке відбудеться з 07.08.2006р., що підтверджено
поштовою квитанцією №23 від 08.07.2006р., копія якої міститься в матеріалах
справи.

На
підставі викладеного, 07.08.2006р. СПД фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було
припинено електропостачання по вул. Казанцева, що зафіксовано відповідним
протоколом про відключення від 07.08.2006р. б/н, копія якого додана позивачем
до позовної заяви та міститься в матеріалах справи.

Разом
з цим, відповідачем не надано договору про постачання електричної енергії на
об'єкт, розташований по вул. Миколаївська, укладеного між сторонами, яким
обумовлено порядок оплати спожитої електроенергії, а також не надано рахунків
на оплату суми, нарахованої за період з вересня 2002р. по грудень 2003р. в
розмірі 452 грн. 91 коп. та доказів їх вручення споживачу.

Враховуючи
вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач не довів того факту, що
припинення постачання електричної енергії СПД фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
по вул. Казанцева у зв'язку із заборгованістю за несплачену електроенергію, що
постачалась згідно договору № 2637 на об'єкт по вул. Миколаївській, відбулось
відповідно до вимог діючого законодавства.

Разом
з цим, пунктом 2 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск
електроенергії без оформлення договору не допускається. Згідно ст. 26 Закону
України „Про електроенергетику” та п.1.3 Правил користування електричною
енергією, споживання енергії можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником.

В
ході розгляду справи судом встановлено, що договір про постачання електричної
енергії споживачу - СПД фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 сторонами
не укладався, проти чого сторони не заперечують, а відповідно до п. 7.5 п.п.9)
Правил-2005 постачальник електричної енергії зобов'язаний, попередивши
споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково
постачання йому електричної енергії у разі закінчення терміну дії, розірвання
або неукладення між суб'єктами господарювання договорів, наявність яких
передбачена цими Правилами.

Позивач
звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 2000 грн. матеріальної шкоди
у вигляді неодержаного прибутку за період з 6 серпня 2006р. по 25 липня 2008р.,
яку він зазнав внаслідок відключення відповідачем електроенергії 07.08.2006р.
по АДРЕСА_1.

Відповідно
до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків
(шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або
внаслідок завдання шкоди. За статтею 174 Господарського кодексу України
господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання.

Пункт
2 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України допускає можливість стягнення з боржника
тих неодержаних доходів, які кредитор реально міг одержати, якби зобов'язання
було належно виконане боржником. Отже, з боржника не можуть бути стягнені
неодержані кредитором доходи за відсутністю доказів того, що кредитор готовий
був до вчинення дії, спрямованих на отримання прибутку, мав для цього всі
можливості, але з вини боржника ці дії не були доведені до логічного
завершення, або ці дії повністю були вчинені, але не принесли очікуваних
доходів з вини боржника.

Як у
випадку невиконання договору, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок
заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або
особи, яка завдала шкоду.

Слід
також зазначити, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього
причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Таким
чином, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу
правопорушення, а саме - наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача
шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача,
вина.

Шкода
полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом, а майнова шкода
- у зменшенні майнової сфери потерпілого.

Обов'язковою
підставою деліктної відповідальності є причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і шкодою. Протиправна поведінка означає порушення особою вимог
правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від
здійснення наказів правової норми діяти певним чином.

Причинний
зв'язок існує там, де є тимчасова послідовність явищ. Причина завжди передує
результату, а останній - це тільки та зміна в зовнішньому світі, яка
створюється дією причин. Причина з необхідністю породжує свій наслідок.

В
обґрунтування своїх вимог щодо стягнення з відповідача суми у розмірі 2000
грн., позивач посилається на довідку Жовтневої міжрайонної державної податкової
інспекції  м. Маріуполя №52598/п/17-1 від
17.10.2007р., з якої вбачається, що відповідно до декларації наданої позивачем,
валовий доход за 2006р. СПД ф/о-підприємця ОСОБА_1 складає 997 грн. 00 коп.
Проте, як вбачається з самої декларації про доходи, одержані з 01.01.2006р. по
31.12.2006р. СПД ф/о-підприємцем ОСОБА_1, сума чистого доходу за вказаний
період у цієї особи складає 598 грн. 20 коп. (колонка 4 п.1.3 декларації).
Інших документів на підтвердження своїх вимог позивачем не представлено.

Крім
того, позивач зазначив період, за який він міг отримати 2000 грн. прибутку,
зокрема, з 6 серпня 2006р. по 25 липня 2008р.

Проте,
з наданих позивачем доказів не вбачається, які саме види послуг (робіт)
надавались з метою отримання прибутку саме у розмірі 2000 грн. (чи могли бути
надані), не доведено їх встановленої вартості (прейскурант цін), того факту, чи
складається сума шкоди тільки з вартості послуг, або додатково з вартості
матеріалів, а також того, чи була можливість надавати певні послуги, не
пов'язані з використанням електроенергії. Крім того, позивачем не надано
розрахунку суми шкоди.

До
того ж, в судовому засіданні 25.07.2008р. позивачем повідомлено, що кіоск,
розташований за адресою по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, орендованої за
договором з Маріупольською міською радою від 01.06.2005р., в якому
здійснювалась підприємницька діяльність СПД ф/о-підприємця  ОСОБА_1 та який відключено відповідачем він
електропостачання згідно протоколу про відключення від 07.08.2006р., було
продано позивачем у грудні 2007р. і на теперішній час йому не належить. Також
позивач  повідомив, що на теперішній час
він не займається підприємницькою діяльністю та ніде не працює, вважаючи, що це
сталося з вини відповідача, що зафіксовано відповідним протоколом судового
засідання.

Пред'явлення
вимог про відшкодування неодержаних доходів покладає на кредитора обов'язок
довести, що ці доходи не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані у разі
належного виконання боржником своїх зобов'язань. При визначенні реальності
неодержаних доходів враховуються заходи, вжиті саме кредитором для їх
одержання.

Позивач
має довести безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням
шкоди і розмір відшкодування.

Відповідно
до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Статтею
34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Пояснень
та будь-яких обґрунтувань з посиланням на норми права щодо можливості отримання
позивачем прибутку за 6 серпня 2006р. по 25 липня 2008р. у сумі 2000 грн.
позивач не надав, причинно-послідовного зв'язку між протиправною поведінкою
відповідача (відключенням електроенергії) та неотриманням прибутку у сумі 2000
грн. не довів. До того ж, з матеріалів справи та пояснень самого позивача
вбачається, що СПД фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не повідомив відповідача
про перенесення його робочого місця, договір про електропостачання на нове
місце роботи укладати відмовляється (що зафіксовано протоколом судового
засідання від 09.07.2008р.), тобто самостійно скоїв дії, направлені на
виникнення шкоди.

Враховуючи
вищевикладене, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також
позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Відповідно
до п. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Позивач
вважає, що у зв'язку із протиправними діями відповідача йому заподіяно моральну
шкоду в сумі 3000 грн., яка складається із наступного: неможливість здійснювати
підприємницьку діяльність з ремонту швейних машин з вини відповідача, внаслідок
відключення електроспоживання, додавання додаткових фізичних та моральних
зусиль при роз'ясненні клієнтам, знайомим та друзям своє позиції по даній
справі, доведення неправомірності дій відповідача у судовому процесі, моральних
страждань із-за систематичних пренехтувань відповідачем. У листі б/н від
09.07.2008р. позивач пояснив, що моральна шкода також полягає і в тому, що йому
довелось змарнувати 2 місяці для отримання документів, витребуваних судом
ухвалою від 19.03.2008р.

Під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно
до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема:                          у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової
репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача
та  вини останнього в її заподіянні.

Під
час розгляду справи суд встановив, що позивачем не надано до матеріалів справи
будь-яких доказів, які підтверджують факт заподіяння моральних страждань, саме
як суб'єкту підприємницької діяльності, не доведено розмір моральної шкоди, не
надано відповідного розрахунку. Крім того, як зазначено вище, позивач
самостійно скоїв ряд дій, які суперечать нормам діючого законодавства.

Таким
чином, в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 3000 грн., суд
дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи
наведене позов задоволенню не підлягає.

Судові
витрати покладаються на позивача відповідно ст. 49 Господарського
процесуального Кодексу України.

В
судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини
рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На
підставі ст.ст. 11, 22, 23 Цивільного кодексу України, ст.ст.67, 174
Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України „Про
електроенергетику”,  Правил користування
електричною енергією, затверджених постановою НКЕЕ від 31.07.1996р. № 28 у
редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002р. № 928, Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою НКЕЕ від 31.07.1996р. № 28 у редакції
постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 38,
43, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України,  господарський суд

В И Р
I Ш И В :

Відмовити
у задоволенні позовних вимог Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1  м. Маріуполь до
Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м. Горлівка про стягнення
2000 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

Рішення
може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10
днів з дати підписання його повного тексту.

Повний
текст рішення підписаний 31.07.2008р.

Суддя