ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" серпня 2008 р.

Справа № 10/24-08-1878

за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси»

до відповідача Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»

про стягнення 35018,34 грн.

Суддя Смелянець Г.Є.

за участю представників сторін

від позивача: не з’явився

від відповідача:Тимощук Т.В. за довіреністю від 26.08.2008р. вих.№КС-1112/Ю-1-20/08

Суть спору: КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ДСК «ЧМП»35018,34 грн., з яких 31726,29 грн. –основний борг за надані позивачем з листопада 2007 року по квітень 2008 року послуги з теплопостачання відповідно до укладеного з відповідачем договору на постачання теплової енергії від 01.10.2007р. №2157; 786,48 грн. – пеня, 169,34 грн. –3% річних та 2336,23 грн. –індекс інфляції, що нараховані відповідачу з 21.12.2007р. по 21.04.2008р. на підставі умов п.7.2.3. договору за порушення строків оплати наданих позивачем послуг.

У відзиві на позов від 04.06.2008р. №ЮР-2-128, який 04.06.2008р. залучений господарським судом до справи, відповідач просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог на підставі ст.601 ЦК України, якою передбачено припинення зобов’язання заліком. При цьому відповідач посилається на те, що на виконанні другого відділу державної виконавчої служби Приморського РУЮ м. Одеси знаходься рішення господарського суду Одеської області від 11.04.2007р. по справі №30/12-07-306, яким з позивача на користь відповідача стягнуто 333025,76 грн. та рішення господарського суду Одеської області по справі №22/318-07-7701, яким з позивача на користь відповідача стягнуто 43277,15 грн. Після одержання претензії позивача №01/11-554 від 27.03.2008р. відповідач надав відповідь про залік існуючих боргів, що відповідає вимогам ч.2 ст.601 ЦК України, якою передбачений залік зустрічних вимог за заявою однієї із сторін. Така ж заява викладена і у претензії позивача. Окрім того, відповідач посилається на те, що акти звірення розрахунків від 1.03.2008р. та від 19.04.2008р. не можуть бути доказами наявності боргу відповідача, оскільки, по-перше, у цих актах зазначено тільки заборгованість відповідача і відсутні дані про борг позивача. По-друге, вказані акти не підписувалися в особі голови Кожевіна Є.М., оскільки такої посади як голова в компанії взагалі не існує.

В процесі розгляду справи строк вирішення спору по даній справі продовжувався господарським судом до 05.08.2008р., про що 07.07.2008р. винесено відповідну ухвалу, а також до 05.09.2008р., про що 30.07.2008р. винесено відповідну ухвалу.

Також в процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, про що 11.08.2008р. надав до суду відповідну заяву, згідно з якою, основний борг в сумі 31726,29 грн. відповідач 20.06.2008р. та 08.08.2008р. сплатив у повному обсязі, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача 3292,05 грн., що становлять суму пені, 3% річних та індексу інфляції.

Представник відповідача у судове засідання надав платіжні доручення від 20.06.2008р. №1043 на суму 10607,29 грн. та №1395 від 08.08.2008р. на суму 21119 грн., згідно з якими, відповідач перерахував на р/рахунок позивача грошові кошти в сумі 31726,29 грн. за теплову енергію згідно акту звірки №2157. Водночас представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляції, з посиланням при цьому на те, що ухвалою господарського суду Одеської області від 11.07.2003р. порушено провадження у справі №32/136-03-5080 про банкрутство відповідача та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів).

На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва до 11.08.2008р. та до 29.08.2008р., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

01.10.2007р. між КП «Теплопостачання міста Одеси»(позивач) і ДСК «ЧМП»(відповідач) укладений договір на постачання теплової енергії №2157, згідно з яким позивач зобов’язався постачати відповідачу теплову енергію, а відповідач зобов’язався оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

У п.2.1. цього договору передбачено, що теплова енергія постачається на опалення об’єктів відповідача згідно додатку 1 до цього договору. Облік споживання теплової енергії визначається за показниками приладів обліку та розрахунковим способом (п.5.1. договору).

У розділі 6 цього договору встановлений порядок розрахунків за теплову енергію, а саме: Розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів 285,39 грн. за 1 Гкал. на розрахунковий рахунок позивача. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує позивачу вартість заявленої та зазначеної у договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Щомісяця відповідач і позивач до 15 числа місяця після розрахункового складають акт звірення взаєморозрахунків. Сальдо, що відображено в акті враховується для подальшої оплати. У випадку якщо сальдо, що відображено в акті звіряння взаєморозрахунків на користь позивача, відповідач зобов’язаний сплатити його не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Умовами п.7.2.3. договору передбачена відповідальність відповідача в разі несвоєчасного виконання грошового зобов’язання, а саме, відповідач зобов’язаний сплатити позивачу заборгованість з урахуванням норм ст. 625 ЦК України та крім цього йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується не більш ніж як за один рік з моменту коли грошове зобов’язання мало бути виконане.

У п.10.1. договору встановлено, що договір набуває чинності з 01.10.2007р. та діє до 31.12.2008р.. а відповідно до умов п.10.4., договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією з сторін.

Згідно з додатком №1 до цього договору, сторони визначили об’єкти відповідача на які позивач постачає теплову енергію, а також орієнтовний обсяг поставки теплової енергії на рік, а саме 611,82 Гкал вартістю 174607,51 грн. та помісячно.

Водночас згідно з даними позивача, з листопада 2007 року по квітень 2008 року на об’єкти відповідача поставлено 165.4929 Гкал теплової енергії на загальну суму 48435,84 грн., а саме: у листопаді 2007 року відповідачу поставлено 22.21130 Гкал теплової енергії на суму 6338,88 грн., в т.ч. ПДВ (тариф 285,39 грн. за 1 Гкал); у грудні 2007 року –36.33860 Гкал на суму 10370, 67 грн., в т.ч. ПДВ (тариф 285,39 грн. за 1 Гкал); у січні 2008 року –50.56950 Гкал на суму 14432,04 грн. в т.ч. ПДВ (тариф 285,39 грн. за 1 Гкал); у лютому 2008 року – 38.92730 Гкал на суму 11942,11 грн., в т.ч. ПДВ (тариф 306,78 грн. за 1 Гкал); у березні 2008 року –17.44620 Гкал на суму 5352,14 грн. в т.ч. ПДВ (тариф 306,78 грн. за 1 Гкал).

Також позивач здійснив донарахування за теплову енергію, яка відпущена позивачу у січні 2008 року виходячи із тарифу 306,78 грн. за 1 Гкал з урахуванням ПДВ, що становить 1081,67 грн., оскільки рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №96 від 14.02.2008р. введений коефіцієнт коригування тарифу (285,39 грн. за 1 Гкал) 1,07496, який підлягав застосуванню з 01.01.2008р.

Поставлену позивачем теплову енергію відповідач в свою чергу оплачував наступним чином: 28.12.2007р. відповідач перерахував позивачу 6338,88 грн. за теплову енергію, яка спожита у листопаді 2007 року, що підтверджується п/дорученням №1810; 14.01.2008р. між сторонами проведений залік зустрічних однорідних вимог на суму 10370,67 грн., тобто відповідач розрахувався за теплову енергію, яка спожита відповідачем у грудні 2007 року, а 07.03.2008р. відповідач оплатив позивачу 1081,67 грн., тобто вартість теплової енергії, яку позивач донарахував відповідачу за січень 2008 року, що підтверджується п/дорученням №400.

Таким чином заборгованість відповідача за поставлену позивачем теплову енергію з листопада 2007 року по квітень 2008 року становить 31726,29 грн., що також підтверджується актами звіряння взаєморозрахунків за №2157 від 14.01.2008р. та від 11.02.2008р., які підписані та засвідчені печатками сторін.

Оскільки відповідач суму боргу позивачу не сплатив, останній звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 31726,29 грн., а також пені в сумі 786,48 грн., 3% річних в сумі 169,34 грн. та індексу інфляції в сумі 2336,23 грн.

В процесі розгляду справи відповідач сплатив суму основного боргу, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.06.2008р. №1043 на суму 10607,29 грн. та №1395 від 08.08.2008р. на суму 21119 грн., а позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог від 11.08.2008р., в якій підтвердив сплату відповідачем основного боргу і просив стягнути з відповідача пеню, 3% річних та індекс інфляції.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов’язків є договір. В силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір на постачання теплової енергії, за умовами якого позивач зобов’язався постачати теплову енергію на об’єкти відповідача, а відповідач зобов’язався здійснювати оплату поставленої теплової енергії не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Також господарським судом встановлено, що поставлену позивачем з листопада 2007 року по квітень 2008 року теплову енергію відповідач оплачував несвоєчасно та не в повному обсязі внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 31726,29 грн.

В процесі розгляду справи відповідач перерахував позивачу вказану суму боргу, що є предметом спору у даній справі, а тому провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу припиняється господарським судом на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки предмет спору в цій частині позовних вимог відсутній.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та індексу інфляції, господарський суд виходить з наступного.

В силу вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов’язання є сплата неустойки, зокрема, пені. Вимогами ч.2 ст.551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Сплата відповідачем неустойки (пені) у випадку порушення строків оплати передбачена умовами п.7.2.3. договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Водночас умовами п.7.2.3. укладеного між сторонами договору передбачено, що в разі несвоєчасного виконання грошового зобов’язання, відповідач зобов’язаний сплатити позивачу заборгованість з урахуванням норм ст. 625 ЦК України.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок пені, 3% річних та індексу інфляції, що здійснений позивачем, та згідно з яким сума пені становить 786,48 грн., сума 3% річних –169,34 грн., а індекс інфляції –2336,23 грн., перевірений господарським судом і встановлено відповідність цього розрахунку, як умовам договору так і вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, а також виходячи з того, що вищевстановленими обставинами справи доведений факт порушення відповідачем зобов’язання щодо оплати поставленої позивачем теплової енергії у строк, встановлений умовами договору, а саме, не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та індексу інфляції.

Посилання відповідача на порушення провадження у справі про банкрутство відповідача і введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (ухвала господарського суду Одеської області від 11.07.2003р. по справі №32/136-03-5080) господарський суд вважає недоцільними, оскільки зобов’язання відповідача по оплаті боргу за теплову енергію, який виник з листопада 2007 року по квітень 2008 року, є поточними зобов’язаннями, а застосування до зобов’язань, що виникли і строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство, заходів відповідальності за порушення зобов’язань, а саме нарахування 3% річних, застосування індексу інфляції та стягнення пені є обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству та введеному мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.

В силу вимог ст.44, 49 ГПК України судові витрати позивача по сплаті державного мита в сумі 350,20 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст. 82–85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» задовольнити частково.

2.Стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»(м. Одеса, вул. Ланжеронівська,1, р/р 19 в АБ «Експрес-банк», МФО 328801, ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, р/р 9001 в ОРУ ВАТ КБ «Надра», МФО 328975, ) 786 (сімсот вісімдесят шість) грн. 48 коп. пені; 169 (сто шістдесят дев’ять) грн. 34 коп. -3% річних; 2336 (дві тисячі триста тридцять шість) грн. 23 коп. –індекс інфляції; 350 (триста п’ятдесят) грн. 20 коп. витрат по сплаті державного мита; 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.В частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 31726,29 грн. провадження у справі припинити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 01 вересня 2008 року.

Суддя Смелянець Г.Є.