ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2008 р.

№ 06-15/5187

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Бернацької Ж.О. –головуючої (доповідач),

Барицької Т.Л.,

Остапенка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.07.2008 в справі господарського суду Черкаської області № 06-15/5187 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" до фермерського господарства "Марія-Агро-ІІ" про визнання договору недійсним та зустрічним позовом фермерського господарства "Мрія-Агро-ІІ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" про визнання договору дійсним

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явилися,

від відповідача: Сухобруса І.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач –товариство з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" у листопаді 2005 року звернувся до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до відповідача –фермерського господарства "Марія-Агро-ІІ” про визнання договору від 18.12.2003 недійсним з моменту його укладання, посилаючись на вимоги статті 57 Цивільного кодексу УРСР (укладання зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.04.2006 провадження в справі зупинено до вирішення справи № 16/982 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" до фермерського господарства "Марія-Агро-ІІ" про визнання договорів недійсними.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.12.2007 поновлено провадження в справі та призначена справа до розгляду.

В подальшому фермерське господарство "Мрія-Агро-ІІ" звернулось із зустрічним позовом про визнання договору від 18.12.2003 дійсним, посилаючись на те, що договір укладено з дотриманням вимог закону.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 21.05.2008, дата підписання –23.05.2008 (суддя Анісімов І.А.), у первісному та зустрічному позовах відмовлено повністю у зв’язку з відсутністю правових підстав для задоволення позовів.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.07.2008 (судді: Чорногуз М.Г. –головуючий, Жук Г.А., Агрикова О.В.) рішення господарського суду Черкаської області від 21.05.2008 залишено без змін з тих самих підстав.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.07.2008 та прийняти нове рішення про задоволення вимог за первісним позовом, рішення господарського суду Черкаської області від 21.05.2008 про відмови у задоволенні зустрічного позову залишити без змін.

В обґрунтування касаційних вимог скаржник посилається на неповне з'ясування судами обох інстанцій обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.12.2003 товариством з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" з фермерським господарством "Мрія-Агро-ІІ" укладено договір купівлі-продажу.

Сторонами договору досягнуто згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу, якими є умови про предмет та ціну.

Так, відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 2.1, 3.1 позивач (продавець) прийняв на себе зобов’язання в 3-денний строк з дня підписання акту прийому передачі передати у власність покупця приміщення диспетчерської площею 39,5 м2, автостоянку - площею 4028 м2, огорожу –130 погонних метрів, флагштоки, стелю, що знаходяться в м. Каневі, по вул. Леніна, 188, 3-х фазний лічильник та кабель, який закладено від підстанції через приміщення шиномонтажу ДП "Нафта" закритого акціонерного товариства "Транс нафтопереробка" до електричних опор (АЗК, диспетчерської, автостоянки), опори електричні з електропроводом між опорами та тверде покриття площею 307,5 м2, всього на загальну суму 61455,37 грн., а відповідач (покупець) прийняв на себе зобов’язання прийняти майно і розрахуватися взаємозаліком за придбане майно протягом одного року з моменту підписання договору.

Пунктами 1.2, 3.2 договору сторонами визначено, що передача майна продавцем і прийняття майна покупцем посвідчується актом приймання –передачі, а право власності на майно переходить до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі.

Пунктом 1.3 договору сторонами встановлено, що вартість майна становить - 61455,37 грн. та ПДВ –12291,07 грн.

На виконання умов договору від 18.12.2003 відбулося приймання –передача майна, про що складено акт від 22.12.2003.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 57 Цивільного кодексу УРСР угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації.

Зловмисна угода –це умисна змова представника однієї сторони з другою стороною внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої укладено договір.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що господарським судом Черкаської області розглянуто позов товариства з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" до фермерського господарства "Мрія-Агро-ІІ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.12.2003 з підстав невідповідності вимогам статті 48 Цивільного кодексу УРСР, зазначаючи, що спірний договір не може бути реально виконаним відповідачем в частині оплати вартості придбаного майна.

За результатами розгляду якого 15.08.2005 прийнято рішення в справі № 15/1621 про відмову в позові. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 10.10.2005 вказане рішення залишено без змін і набрало законної сили. У рішенні господарського суду Черкаської області від 15.08.2005 зазначено, що позивач не довів суду наявність факту зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною.

В частині відмови у зустрічному позові суди обох інстанцій виходили з того, що така вимога можлива у випадку коли нотаріальне посвідчення угоди зазначено у законі, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди.

Судами обох інстанцій встановлено, що фермерське господарство "Мрія-Агро-ІІ" у зустрічному позові не зазначило підстави визнання договору дійсним і в касаційній скарзі такі підстави також не вказано.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" 03.04.2008 звернулось до місцевого господарського суду із заявою про застосування позовної давності до позовної вимоги фермерського господарства "Мрія-Агро-ІІ", що є підставою для відмови у позові згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, тому суди обох інстанцій правомірно дійшли висновку про відмову у зустрічному позові.

Інші доводи касаційної скарги про порушення під час прийняття оскаржуваних судових актів норм матеріального та процесуального права свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вичерпних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосували до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, відтак рішення господарського суду та постанова апеляційного господарського суду є законними і обґрунтованими, тому підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Канів-Нафта" залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.07.2008 в справі господарського суду Черкаської області № 06-15/5187 залишити без змін.

Головуючий, суддя:

Ж. Бернацька

Судді:

Т. Барицька

М. Остапенко