ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 8/298

11.09.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ГазОйл-Тек»

до Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії

«Нафтогаз України»в особі Газопромислового управління

«Львівгазвидобування»

про стягнення 48 124,81 грн.

Суддя В.С. Катрич

Представники:

Від позивача представник –Заярна В.Я. (дов 396 від 10.09.08)

Від відповідача не з`явились

Обставини справи :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 32 072,56 грн., що становить заборгованість за контрактом № 06-6/21 на виконання проектних робіт (вишукувальні роботи) мережі ІР –телефонії ГПУ «Львівгазвидобування»від 06.03.2006р. та 14 222,05 грн. збитків від інфляції, 1 830,20 грн. трьох відсотків річних.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.07.2008р. розгляд справи був призначений на 11.09.2008р.

У судове засідання, призначене на 11.09.2008р. з’явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Через канцелярію суд від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в який відповідач зазначив, що документи, на які посилається позивач у нього відсутні, а саме акт виконаних робіт та податкова накладна за виконані роботи у жовтні 2006р. З метою добровільного врегулювання спору відповідач просить суд відкласти розгляд справи.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін, а тому відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідач мав можливість скористатися наданими йому правами у відповідності до ст.22 ГПК України ознайомитися з матеріалами справи та надати свої заперечення, а також врегулювати спір протягом місяця.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд –

ВСТАНОВИВ :

06.03.2006р. між Дочірньою компанією «Укргазвидобування»НАК «Нафтогаз України»в особі філії газопромислове управління «Львівгазвидобування»- «замовник»та ТОВ «ГазОйл-Тек»- «виконавець» був укладений контракт № 06-6/21 на виконання проектних робіт (вишукувальні роботи) мережі ІР –телефонії ГПУ «Львівгазвидобування»від 06.03.2006р., відповідно до п.1.1 якого «замовник»доручив, а «виконавець»взяв на себе розробку проектної документацї на мережі ІР-телефонії в адмінкорпусі ГПУ «Львівгазвидобування»м.Львів.

За виконання роботи, вказаної п.1 договору «замовник»зобов’язався сплатити «виконавцю»згідно з кошторисом 52 072,56 грн. (в т.ч. ПДВ) (п.2.1 контракту).

Згідно з п.3.2 договору після завершення робіт «виконавець»надає «замовнику»акт здачі-прийняття робіт з комплектом документації.

Позивач виконав власні зобов’язання належним чином, передав відповідачу проектну документацію на мережі ІР-телефонії в адмінкорпусі, що підтверджується накладною № 06-06/21/1 за 2006р.

Сторонами був підписаний акт № 1 здачі-приймання робіт по контракту № 06-6/21 від 06.03.2006р. на суму 52 072,56 грн., який свідчить про повне виконання позивачем та прийняття відповідачем виконаних робіт без претензій та зауважень, що є підставою для проведення розрахунків.

Умовами контракту сторони визначили, що оплата виконаних робіт проводиться по рахунках «виконавця»на основі актів виконаних робіт з урахуванням діючих на момент виконання робіт поправочних коефіцієнтів, встановлених відповідними органами державного управління (п.2.2 контракту).

Як свідчать матеріали справи, позивач надав відповідачу рахунок № 107 від 09.01.2007р. на суму 52 072,56 грн., який був отриманий відповідачем 25.01.2007р., про що свідчить штемпель Газопромислового управління «Львівгазвидобування» вхід. № 194 від 25.01.2007р.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться.

Згідно з чч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України)

Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач направив відповідачу претензію № 107 від 01.02.2007р. з вимогою негайно перерахувати на його рахунок кошти в сумі 52 072,56 грн.

Відповідач не виконав власні зобов’язання належним чином, за виконані позивачем роботи розрахувався частково в сумі 20 000,00 грн.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем не погашена та становить 32 072,56 грн.

Відповідач доказів проведених розрахунків у повному обсязі суду не надав.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 32 072,56 грн. правомірна та підлягає задоволенню.

Крім основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 14 222,05 грн. збитків від інфляції, 1 830,20 грн. трьох відсотків річних.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із змісту вищезазначеної норми не вбачається будь-яких випадків обмеження її дії в частині застосування.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно з частиною першою цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, інфляційні нарахування на суму боргу та відсотки річних не є санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, з огляду на що їх стягнення не залежить від наявності вини боржника у простроченні грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджено, що зобов'язання відповідача по оплаті виконаних робіт виникло на підставі укладеного між позивачем і відповідачем контракту № 06-6/21 на виконання проектних робіт (вишукувальні роботи) мережі ІР –телефонії ГПУ «Львівгазвидобування»від 06.03.2006р., відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором, а саме не сплатив вартість виконаних робіт у повному обсязі, відповідачем не надано доказів, які б спростовували розмір нарахованих позивачем інфляційних у розмірі 14 222,05 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 1 830,20 грн., зазначених позивачем в розрахунку, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції в сумі 14 222,05 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 1 830,20 грн. правомірні та підлягають задоволенню.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, доказів проведених розрахунків суду не надав, позовні вимоги не оскаржив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджена правомірність заявлених позовних вимог, відповідач не довів протилежне, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 33, 49, 75, 82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірньої компанії «Укргазвидобування»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(04053, м.Київ, вул. Кудрявська, 26/28) в особі Газопромислового управління «Львівгазвидобування»(79026, м.Львів, вул. Рубчака, 27; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ГазОйл-Тек»(79026, м.Львів, вул. Ак.Лазаренка, 1; ) 32 072 (тридцять дві тисячі сімдесят дві) грн. 56 коп. основного боргу, 14 222 (чотирнадцять тисяч двісті двадцять дві) грн. 05 коп. збитків від інфляції, 1 830 (одна тисяча вісімсот тридцять) грн. 20 коп. трьох відсотків річних, 481 (чотриста вісімдесят одна) грн. 25 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

В.С. Катрич

Дата підписання: 19.09.2008р.