ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
м.Чернігів тел.779-918
просп.Миру,20 тел.678-853
=============================================================
Р І Ш Е Н Н Я

7 листопада 2008р. Справа № 8/156

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Чесна музика”, вул..Хвойки, 18/14, корп.10, оф.1002 м.Київ, 01033

До відповідача: Комунального підприємства „Центральний парк культури та відпочинку”, вул..Шевченка, 59, м.Чернігів

про захист авторських прав та стягнення 29400грн. компенсації

Суддя Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Радченко О.О. –представник, довір. №8 від 01.01.08р.

від відповідача: Заболотний О.М. –представник, довір.пост. №83 від 29.09.08р.

Рішення винесено після перерви, оголошеної в судовому засіданні на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України з 30.10.08р. по 07.11.08р.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивачем заявлено позов про захист авторських прав та стягнення з відповідача 29400грн. компенсації за порушення майнових авторських прав, яке полягає у публічному виконанні відповідачем в ході здійснення ним господарської діяльності музичних творів, виключні права на використання яких передані на території України ТОВ “Чесна музика”; про накладення на відповідача штрафу у розмірі 10% суми, присудженої судом на користь позивача, з направленням цього штрафу до Державного бюджету України; опублікування в засобах масової інформації газеті “Деснянська правда”, даних про порушення авторських прав позивача та судового рішення про порушення відповідачем авторських прав позивача.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.10.08р., представником позивача подано заяву про зміну підстав позову щодо порушення відповідачем авторських прав позивача на твори: виконавець „Глюкоза” –назва твору „Танцюй Россия”, виконавець –Наталья Могилевская –твір ”Полюби меня такой”, виконавець гурт „НЕПАРА” –твір „Другая причина”, виконавець Максим Леонидов –твір „Привет” та збільшення розміру позовних вимог на 21000грн. з розрахунку 10 мінімальних заробітних плат за порушення авторських прав на кожний твір. Аналіз вказаної заяви свідчить, що за своєю правовою суттю вона є заявою про збільшення розміру позовних вимог, а саме розміру компенсації за порушення виключних майнових авторських прав з урахуванням додаткових творів, права на які належать позивачу. Підставою ж позову є факти, які підтверджують порушення прав позивача (привід до пред’явлення позову) і вона, як свідчить зміст поданої позивачем заяви залишається незмінною. Враховуючи, що в силу ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, такі дії позивача не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому судом приймається заява про збільшення розміру позовних вимог до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

Відповідач проти позову заперечує повністю, стверджуючи, що ним публічне виконання творів, авторськими правами на які володіє позивач, не здійснювалося. В ході здійснення господарської діяльності відповідачем проводиться озвучення атракціонного містечка шляхом передачі через гучномовці ефіру радіостанцій, в тому числі записи пісень. Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач вважає, що позивачем не доведено необхідність застосування 4-х кратного мінімального розміру компенсації, а також вважає неналежним доказом акт фіксації публічного виконання творів та фонограм від 06.07.08р.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, з’ясувавши обставини, які мають значення для вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

1 квітня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Видавництво Моноліт” (правоволодар за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Чесна музика” (користувач за договором) укладено ліцензійний договір №ИК/07-90/2 (далі за текстом –договір), за умовами якого правоволодар передав користувачу в користування права на використання творів способами, які передбачені розділом 3 договору, а користувач прийняв дані права і зобов’язався виплатити правоволодарю роялті в розмірі та в порядку визначеними даним договором.

Згідно із розділом 3 договору користувачу, зокрема, надані права щодо використання творів, в тому числі шляхом їх публічного виконання, права щодо надання дозволів на використання творів третім особам та права на отримання за їх використання винагороди від уповноважених організацій колективного управління та третіх осіб, та права на заборону неправомірного використання творів третіми особами.

Згідно із п.4.1. договору правоволодар гарантує, що володіє необхідними правами та повноваженнями щодо передачі користувачу вказаних в договорі прав.

Відповідно до п.2.2 договору найменування та кількість творів, виключні права на використання яких правоволодар передав користувачу, визначаються сторонами в додатках до договору, які є його невід’ємною частиною.

За умовами розділу 1 договору сторонами визначено, що твори –це музикальні твори з текстом чи без тексту, вказані в додатках до договору, права на використання яких повністю або частково належить правоволодарю; права - це виключні майнові авторські права здійснювати протягом строку, в межах долі правоволодаря та території по відношенню до творів дій, визначених даним договором; територія - дія договору розповсюджується на територію України; строк –це період часу, протягом якого користувач вправі використовувати права, який для кожного конкретного твору починається з дати підписання додатку із зазначенням даного твору і закінчується 31.12.2007 р.

Згідно із додатковою угодою, підписаною між сторонами 15.04.07р. (Т.1, а.с.175-193), якою вносилися зміни до додатку №1 до договору №ИК/07-90/2 від 01.04.07р., позивачу передані виключні майнові авторські права, зокрема, на такі твори:

Код 01273, назва твору „Никак”, автор музики –А. Максимова, автор тексту –А.Максимова, М.Гонсале –виконавець Юлия Савичева.

Код 01269, назва твору #1, автор музики –М. Фадеев, автор тексту –Д. Бабичев, виконавець .

1 січня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Видавництво Моноліт” (ліцензіар за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Чесна музика” (ліцензіат за договором) укладено ліцензійний договір №ИК/08-11/2 (далі за текстом –договір), за умовами якого ліцензіар передав ліцензіату права на використання творів способами, які передбачені даним договором, в межах долі ліцензіара, без збереження за ліцензіаром права видачі ліцензії іншим особам (виключна ліцензія), а ліцензіат зобов’язався виплачувати ліцензіару винагороду за отримані за договором права в порядку і в строки, визначені даним договором.

Зокрема, згідно із розділом 3 договору ліцензіату надані права щодо використання творів, фонограм, кліпів в тому числі шляхом їх публічного виконання, права щодо надання дозволів на використання творів третім особам.

Відповідно до п.4.1 договору ліцензіар гарантує наявність майнових авторських прав на твори в частині долі ліцензіара, виключну ліцензію на використання яких ліцензіар передав за даним договором і відповідними додатками.

Відповідно до п.2.2 договору найменування та кількість творів, права на використання яких ліцензіар передав ліцензіату, визначаються сторонами в додатку №1, додатку №2, додатку №3 до договору, які є його невід’ємною частиною.

За умовами розділу 1 договору сторонами визначено, зокрема, що твори –це результат інтелектуальної діяльності, а саме: обнародувані і/або необнародувані музичні твори з текстом і/або без тексту, правоволодарем яких є ліцензіар. Кількість та найменування творів, а також розмір долі ліцензіара в кожному творі зазначаються в додатку №1, додатку №2, додатку №3 до даного договору. Надання права ліцензіаром ліцензіату згідно із даним договором здійснюється тільки в межах долі ліцензіара; права –це виключні авторські права здійснювати на протязі строку, в межах долі ліцензіара та території по відношенню до творів дії, визначені даним договором (виключна ліцензія); територія –територія України; строк –це період часу, протягом якого ліцензіар вправі використовувати права, який розпочинається з 01.01.08р. і закінчується 31.12.08р.

Згідно із додатком №1 до договору, позивачу передано виключне майнове авторське право, зокрема, на такі твори:

Код 00230, назва твору - „Целуй-целуй”, автор музики –М.Фадеев, автор тексту –И.Секачева, виконавець - Пьер Нарцисс;

Код , 00084 назва твору - „Другая причина”, автор музики –А.Шоуа, И.Павленко, автор тексту –О.Некрасов А. Папазян, виконавець –НЕПАРА.

1 липня 2008 року Приватним підприємством „Студія „МУН” (ліцензіар за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Чесна музика” (ліцензіат за договором) укладено ліцензійний договір (далі за текстом –договір) №17/08, за умовами якого ліцензіар передав ліцензіату права на використання творів, фонограм та кліпів способами, передбаченими даним договором. Вказані способи використання визначені сторонами у розділі 3 договору.

Зокрема, згідно із розділом 3 договору ліцензіату надані права щодо використання творів, фонограм, кліпів в тому числі шляхом їх публічного виконання, права щодо надання дозволів на використання творів третім особам та права на отримання за їх використання винагороди від уповноважених організацій колективного управління та третіх осіб.

Відповідно до п.4.1 договору ліцензіар гарантує наявність майнових прав на твори, фонограми та кліпи, право на використання яких ліцензіар передає за даним договором і відповідним додатком.

Згідно із п.2.2 договору найменування та кількість творів, фонограм та кліпів, права на використання яких ліцензіар передає ліцензіату, визначаються сторонами в додатках до договору, які є його невід’ємною частиною.

За умовами розділу 1 договору сторонами визначено, зокрема, що твори –це результат інтелектуальної діяльності, а саме: обнародувані і/або необнародувані музичні твори з текстом і/або без тексту. Кількість та найменування творів зазначаються в додатку №1 до даного договору; права –це виключні авторські права здійснювати протягом строку, в межах території по відношенню до творів та кліпів дії, визначені даним договором, та невиключні суміжні права здійснювати протягом строку, в межах території по відношенню фонограм дії, визначені даним договором; територія –територія України; строк –це період часу, протягом якого ліцензіар вправі використовувати права, який розпочинається з 01.07.08р. і закінчується 31.12.08р.

Згідно із додатком №1 до договору, позивачу передано виключне майнове авторське право, зокрема, на такий твір:

Номер 61, назва твору –„Полюби меня такой”, виконавець –Наталья Могилевская, автор музики –Н.Лей, автор тексту –Н.Лей.

Таким чином, проаналізувавши зміст вищевказаних договорів з додатками до них, суд приходить до висновку про наявність у позивача в період з 15.04.07р. по 31.12.07р. виключних майнових авторських прав на території України на твори: код 01273, назва твору „Никак”, автор музики –А. Максимова, автор тексту –А.Максимова, М.Гонсале –виконавець Юлия Савичева; код 01269, назва твору #1, автор музики –М. Фадеев, автор тексту –Д. Бабичев, виконавець ; в період з 01.01.08р. по 31.12.08р. –на твори: код 00230, назва твору - „Целуй-целуй”, автор музики –М.Фадеев, автор тексту –И.Секачева, виконавець - Пьер Нарцисс; код , 00084 назва твору - „Другая причина”, автор музики –А.Шоуа, И.Павленко, автор тексту –О.Некрасов А. Папазян, виконавець –НЕПАРА; та в період з 01.07.08р. по 31.12.08р. - на твір: номер 61, назва твору –„Полюби меня такой”, виконавець –Наталья Могилевская, автор музики –Н.Лей, автор тексту –Н.Лей., тобто позивач набув статусу правоволодаря на вказані твори.

Належні та допустимі докази щодо наявності у позивача на момент фіксації публічного виконання музичних творів виключних майнових авторських прав на вказані у заяві про збільшення розміру позовних вимог твори, а саме: виконавець „Глюкоза” –назва твору „Танцуй Россия” та виконавець Максим Леонидов –назва твору „Привет”, в матеріалах справи відсутні.

26 серпня 2007 року представником правоволодаря - Товариства з обмеженою відповідальністю „Чесна музика” (позивача у справі) Радченко О.О. на підставі довіреності №8 від 01.01.07р., представником ОКУОП „Українська ліга музичних творів” Тукою С.М., в присутності представників громадськості - Наровянського А.О. та Бойченка Р.І., складено акт фіксації публічного виконання творів. В даному акті відображено, що 26.08.07р. в період з 14год до 18год. здійснювалася фіксація використання (публічного виконання) Комунальним підприємством „Центральний парк культури та відпочинку”, розташованого за адресою: вул.Шевченка, 59, м.Чернігів, (відповідачем у справі) фонограм та зафіксованих в них музичних творів при здійсненні господарської діяльності. В акті зазначено, що відповідач проводив озвучення атракціонного містечка через гучномовці, використовуючи при цьому такі, зокрема, музичні твори, як: „Никак”, у виконанні Юлии Савичевой та „Песня №1” у виконанні гурту „Серебро”. Необхідно зазначити, що акт від 26.08.07р. не підписаний представником ОКУОП „Українська ліга музичних творів” Тукою С.М. Фіксація здійснювалася з використанням відеокамери „SAMSUNG” та аналогової відеокасети. Як свідчить ліцензійний договір №№ИК/07-90/2 від 01.04.07р. на момент фіксації публічного виконання позивачу належали виключні майнові авторські права на твір „Никак” у виконанні Юлії Савичевої та на твір „SONG #1” у виконанні гурту „Серебро”, а не „Песня №1№, як зазначено в акті.

Повторно факт публічного виконання музичних творів, на які позивачу належать виключні майнові авторські права, під час здійснення відповідачем господарської діяльності, зокрема на твір: „Целуй, Целуй” у виконанні Пьера Нарцисса, було зафіксовано 06.07.08р., про що складено відповідний акт представником правоволодаря Радченко О.О., на підставі довіреності №8 від 01.01.07р., інспектором ДП „Українське агентство з авторських та суміжних прав” Тукою С.М., в присутності представників громадськості - Радченко С.Д. та Малиша Д.О. Необхідно зазначити, що акт від 26.08.07р. не підписаний представником ОКУОП „Українська ліга музичних творів” Тукою С.М. Фіксація здійснювалася з використанням відеокамери „SAMSUNG”. Як свідчить ліцензійний договір №№ИК/08-11/2 від 01.01.08р. на момент фіксації публічного виконання позивачу належали виключні майнові авторські права на твір „Целуй, Целуй” у виконанні Пьера Нарциса.

Крім того, 10.08.08р. позивачем було зафіксовано факт публічного виконання музичних творів під час здійснення відповідачем господарської діяльності, виключні майнові авторські права на які належать позивачу, зокрема, творів: „Полюби меня такой” у виконанні Натальи Могилевской, „Другая причина” у виконанні гурту „Непара”, „Танцюй Россия” у виконанні Глюкози та „Привет” у виконанні Максима Леонидова, про що складено відповідний акт представником правоволодаря Радченко О.О., на підставі довіреності №8 від 01.01.07р., Малишем Д.О., в присутності представників громадськості –Школьного В.І та Симоненка Ю.Ф. Фіксація здійснювалася з використанням відеокамери „SAMSUNG”. Як свідчить ліцензійний договір №ИК/08-11/2 від 01.01.08р. та ліцензійний договір №17/08 від 01.07.08р на момент фіксації публічного виконання позивачу належали виключні майнові авторські права на твори: „Другая причина” у виконанні гурту „Непара”, „Полюби меня такой” у виконанні Натальи Могилевской.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів наявності у нього виключних майнових авторських прав на твори: „Танцюй Россия” у виконанні Глюкози та „Привет” у виконанні Максима Леонидова. Так, щодо твору „Танцюй Россия” у виконанні Глюкози в матеріалах справи відсутні будь-які докази набуття позивачем виключних майнових авторських прав на цей твір. На підтвердження своїх виключних майнових авторських прав на твір „Привет” у виконанні Максима Леонидова, позивачем надано лише додаток до листа №120/10/06 від 26.10.06р., з якого не можливо встановити, чи належали позивачу виключні майнові авторські права на вказаний твір на момент фіксації його публічного виконання відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на момент фіксації публічного виконання позивачу не належали права на твори „Танцюй Россия” у виконанні Глюкози та „Привет” у виконанні Максима Леонидова.

В зв’язку з фіксаціями актів публічного виконання відповідачем творів, права на які передані позивачу, останній вважає, що його права порушені і потребують захисту в судовому порядку обраним ним способом.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.10.08р., здійснено огляд та дослідження речових доказів, а саме двох DVD-R дисків із зазначенням: „Фіксація КП „ЦПКіВ” від 26.08.07р. та „Фіксація КП „ЦПКіВ” від 06.07.08р., та DVD-RW із зазначенням „Фіксація КП „ЦПКіВ” від 10.08.08р., про що складено відповідний протокол.

З відеозаписів вбачається, що на території, на якій розташовані атракціони, дійсно із гучномовців, розташованих на деревах парку, звучать музичні твори, відображені в вищевказаних актах фіксації, однак їх звучання переривається рекламою та згадуванням назви радіостанції „Русское радио”. Таким чином в ході дослідження речових доказів судом встановлено, що відповідач приймав передачі організації ефірного мовлення, а саме „Русское радио” та передавав їх на гучномовці, внаслідок чого вони звучали на всій території, на якій розташовані атракціони відповідача. Факт публічного виконання відповідачем передач організації ефірного мовлення - „Русское радио” також не заперечується позивачем і відповідачем. Крім того, в своїх письмових поясненнях щодо способу здійснення публічного виконання творів відповідачем (Т.1, а.с.92), позивач зазначає, що публічне виконання проводилось шляхом озвучення на території атракціонного містечка радіоефіру „Русское радио”.

Публічне виконання передач організації ефірного мовлення „Русское радио” здійснювалося відповідачем на підставі отриманого від ТОВ ВТФ „НАЛМС ЛТД”, що представляє інтереси „Русского радио – Украина” в Чернігові (частота 107,2ФМ) відповідного дозволу, що підтверджується копіями листів №05/03 від 05.03.07р., №03/03 від 03.03.08р. та №25 від 18.09.08р., наявних у матеріалах справи.

Крім того, між Всеукраїнською громадською організацією „АВТОР”, яка є організацією колективного управління майновими авторськими і суміжними правами на музичні та інші твори, які виражені в звуковій формі, що підтверджується свідоцтвом про облік організацій колективного управління №9/2005 від 12.08.05р., виданого Державним департаментом інтелектуальної власності, копія якого міститься в матеріалах справи (Т.2, а.с.17), та відповідачем були укладені договори №-АТР-01/07 від 01.08.07р. та № -АТР-01/08 від 05.05.08р.

На підставі вказаних договорів відповідачу були передані організацією колективного управління права на використання під час здійснення будь-яких господарських операцій, пов’язаних із наданням послуг на території атракціонного містечка, яке розташоване на території центрального парку культури та відпочинку Чернігівської міської ради за адресою: м.Чернігів, вул.Шевченка, 59, опублікованих музичних та інших творів та виконань, виражених в звуковій формі, які транслюються організаціями мовлення, сприйняття яких можливо виключно за допомогою радіоприймача. В свою чергу відповідач зобов’язувався самостійно нараховувати та сплачувати організації винагороду (роялті) за використання вказаних творів та виконань та подавати звіти про їх використання, копії частини із яких міститься в матеріалах справи.

Твердження позивача, про вилучення у ВГО „АВТОР” з його колективного управління майнових авторських прав на твори, зокрема і на ті, щодо яких заявлено позов, згідно із листами позивача №120/10/06 від 26.10.06р. та №030/11/05 від 11.11.05р., судом не приймається, оскільки позивачем не підтверджено, що на момент укладення між ВГО „АВТОР” та відповідачем, у першого були відсутні майнові авторські права на твори, щодо яких заявлено позов. Крім того, позивачем не надано суду доказів визнання договорів, укладених за участю ВГО „АВТОР”, недійсними, а тому суд приходить до висновку, що договори №-АТР-01/07 від 01.08.07р. та № -АТР-01/08 від 05.05.08р., укладені між ВГО „АВТОР” та відповідачем, породжують ті права і обов’язки для його сторін, за для яких вони вступили в договірні відносини.

За приписами чинного законодавства права інтелектуальної власності залежно від об’єктів поділяються, зокрема, на авторські та суміжні.

Згідно із ст.8 Закону України „Про авторське право і суміжні права” об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: 1) літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо); 2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори; 3) комп'ютерні програми; 4) бази даних; 5) музичні твори з текстом і без тексту; 6) драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки; 7) аудіовізуальні твори; 8) твори образотворчого мистецтва; 9) твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва; 10) фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії; 11) твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо, якщо вони не охороняються законами України про правову охорону об'єктів промислової власності; 12) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності; 13) сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу; 14) похідні твори; 15) збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини; 16) тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів; 17) інші твори.

Аналогічний перелік об’єктів авторського права міститься і в ст.433 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.449 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст.35 спеціального Закону України ”Про авторське право і суміжні права” об’єктами суміжних прав без виконання будь-яких формальностей щодо цих об’єктів та незалежно від їх призначення, змісту, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження є: виконання, фонограми, відеограми та програми (передачі) організації мовлення.

За приписами ст.450 Цивільного кодексу України первинним суб’єктом суміжних прав є виконавець, виробник фонограми, виробник відеограми, організація мовлення. За відсутності доказів іншого виконавцем, виробником фонограми, відеограми, програми (передачі) організації мовлення вважається особа, ім’я (найменування) якої зазначено відповідно у фонограмі, відеограмі їх примірниках чи на упаковці, а також під час передачі організації мовлення.

В силу ст.1 Закону України „Про телебачення і радіомовлення” радіомовник –це суб’єкт господарювання, який створює (комплектує та/або пакетує) радіопрограми та передачі і розповсюджує їх у відкритому або кодованому вигляді за допомогою технічних засобів шляхом трансляції та ретрансляції для приймання їх споживачами; радіопередача –змістовно завершена частина радіопрограми, яка має відповідну назву, обсяг трансляції, авторський знак, може бути використана незалежно від інших частин програми і розглядається як цілісний інформаційний продукт; радіопрограма –поєднана творчою конценцією сукупність радіопередач, яка має постійну назву і транслюється радіоорганізацією за певною сіткою мовлення.

Виходячи із змісту позовних вимог предметом спору є неправомірність публічного виконання відповідачем музичних творів, авторські права на які належать позивачу.

Виходячи із дефініції, наведеної в ст.1 Закону України „Про авторське право і суміжні права”, публічним виконанням є подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до звичайного кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Тобто, публічне виконання може здійснюватись як окремого твору, так і передачі організації мовлення, але при цьому твори та передачі організацій мовлення відносяться до різних об’єктів авторського права та суміжних прав.

Як свідчать докази, наявні в матеріалах справи та пояснення представників сторін, відповідач здійснював публічне виконання передач організації ефірного мовлення - „Русское радио”, які приймалися відповідачем за допомогою радіоприймача, та передавалися на гучномовці, до складу яких входили спірні музичні твори, а не останніх окремо. Тому суд приходить до висновку, що об’єкти інтелектуальної власності щодо яких виник спір, а саме окремі музичні твори та передача організації мовлення, відносяться до різних видів об’єктів права інтелектуальної власності, хоча перші і є складовою частиною останньої при публічному виконанні передачі.

Як встановлено в даному рішенні вище на підставі наданих позивачем ліцензійних договорів №ИК/07-90/2 від 01.04.07р., №ИК/08-11/2 від 01.01.08р. та №17/08 від 01.07.08р. на момент фіксації публічного виконання, позивачу належали лише виключні майнові авторські права на спірні музичні твори, авторами яких є поет і композитор. Автором передач організації ефірного мовлення, які приймалися відповідачем та передавалися на гучномовці, розташовані по периметру центрального міського парку культури та відпочинку, є сама організація ефірного мовлення „Русское радио”, що засвідчено згадуванням її найменування під час трансляції її радіопередач.

Крім того, правомірність публічного виконання відповідачем передач організації ефірного мовлення „Русское радио” на території центрального парку культури та відпочинку підтверджується листа-дозволами №05/03 від 05.03.07р., №03/03 від 03.03.08р. та №25 від 18.09.08р., отриманими відповідачем від ТОВ ВТФ „НАЛМС ЛТД”, що представляє інтереси „Русского радио –Украина” в Чернігові (частота 107,2ФМ).

Посилання позивача на Бернську конвенцію про охорону літературних і художніх творів судом не приймається, оскільки об’єктом публічного виконання була передача організації мовлення, а не окремі твори, які увійшли до складу цієї передачі. При цьому захист прав організації мовлення здійснюється в тому числі і Міжнародною конвенцією про охорону інтересів виконавців, виробників фонограм і організацій мовлення від 26 жовтня 1961 року, до якої Україна приєдналась 20 вересня 2001 року.

Таким чином суд не вбачає порушення відповідачем виключних майнових авторських прав позивача на заявлені в позовній заяві твори, та приходить до висновку про необґрунтованість і безпідставність позовних вимог.

За таких обставин в позові має бути відмовлено повністю.

Керуючись Міжнародною конвенцією про охорону інтересів виконавців, виробників фонограм і організацій мовлення, Законом України “Про авторське право і суміжні права”, Законом України „Про телебачення і радіомовлення”, ст.ст.433,449,450 Цивільного кодексу України,, ст.ст.22,82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Суддя Т.Г.Оленич