ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 04-05/12/15-63
Суддя господарського суду Склярук
О.І., розглянувши матеріали
за позовом:  ОСОБА_1
до відповідача:Товариства з
обмеженою відповідальністю „ Індустріально-виробничий союз Донбасу”  м. Донецьк
про 1) визнання недійсним протокол
загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю  „ Індустріально-виробничий союз Донбасу”  № 5 від 30.08.2007р.;
2) визнання недійсним протокол
загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю  „ Індустріально-виробничий союз Донбасу”  № 6 від 31.08.2007р.;
3) визнання недійсним договору
купівлі-продажу частини  частки у
статутному фонді Товариства  „
Індустріально-виробничий союз Донбасу”
від 31.08.2007р., який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3;
4) визнання недійсним договору
купівлі-продажу частини  частки у
статутному фонді Товариства  „
Індустріально-виробничий союз Донбасу”
від 31.08.2007р., який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4;
5) визнання недійсним нову редакцію
статуту Товариства з обмеженою відповідальністю „ Індустріально-виробничий союз
Донбасу”, яка була затверджена
протоколом загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю „
Індустріально-виробничий союз Донбасу” № 6 від 31.08.2007р.
Позивач, ОСОБА_1  м. Донецьк , звернулася до господарського суду
Донецької області з позовною заявою до відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю „ Індустріально-виробничий союз Донбасу”  м. Донецьк
про 1) визнання недійсним протокол загальних зборів Товариства з
обмеженою відповідальністю  „ Індустріально-виробничий
союз Донбасу”  № 5 від 30.08.2007р.; 2)
визнання недійсним протокол загальних зборів Товариства з обмеженою
Індустріально-виробничий союз Донбасу”  №
6 від 31.08.2007р.;  3) визнання
недійсним договору купівлі-продажу частини
частки у статутному фонді Товариства
„ Індустріально-виробничий союз Донбасу”
від 31.08.2007р., який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; 4) визнання
недійсним договору купівлі-продажу частини
частки у статутному фонді Товариства
„ Індустріально-виробничий союз Донбасу”
від 31.08.2007р., який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4;  5) визнання недійсним нову редакцію статуту
Товариства з обмеженою відповідальністю „ Індустріально-виробничий союз
Донбасу”, яка була затверджена
протоколом загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю „
Індустріально-виробничий союз Донбасу” № 6 від 31.08.2007р.
Відповідно до ст. 16 Цивільного
кодексу України  кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує
4) відновлення становища, яке
існувало до порушення;
5) примусове виконання обов'язку в
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної
10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Класифікація видів і порядку захисту
цивільних прав  можлива за різними
підставами: залежно від способів, форм, суб”єктів, що здійснюють захист тощо.
Відповідно до ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України  в одній
позовній заяві  може бути об”єднано
кілька вимог, зв”язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Як вбачається, з позовних матеріалів,
позивач порушив правила об”єдання вимог, у зв”язку з тим, що позивачем  заявлено позовні вимоги, які підпадають під
різні способи захисту, тобто мають різні підстави  виникнення
та  доказування. Крім того,   в подальшому,  сумісний розгляд  цих вимог
перешкоджатиме  з”ясуванню
прав  і взаємовідносин сторін, що суттєво
утриднить вирішенню спору.
Крім того, позовна заява ( враховуючи
те, що згідно Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від
28.12.2007 року за № 04-5/14 «Про практику застосування законодавства у
розгляді справ,  що виникають з
корпоративних відносин»    статут є
локальним нормативним актом, а не правочином, тому до нього не можуть
застосовуватися положення ст.203,215 ЦК України) містить п”ять позовних вимог,
які носять немайновий характер.
Згідно зі змінами від 31.03.2005р. до
ст.3 Декрета Кабінету Міністрів України “Про державне мито”  з позовних заяв, що містять позовні вимоги
немайнового характеру стягується державне мито у розмірі 5 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, тобто 85грн.
До позовної заяви позивач додав
доказ сплати державного мита тільки у розмірі 85 грн., чим порушені вимоги
Декрету КМУ “Про державне мито” та вищевказаної Інструкції.
відповідно до п. 4 та  п. 5 ст. 63
Господарського процесуального кодексу України, у разі порушення правила
поєднання вимог або має місце  об'єднання
в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і
сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення спору та
не подано доказів сплати
державного мита  у встановлених
порядку та розмірі, суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без
З огляду на вищевикладене
позовна заява підлягає поверненню.
Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущенного порушення.
Враховуючи викладене та керуючись
п.4,  п. 5 ст.63,  ст.86 ГПК України, господарський суд, -
Додаток: позовна заява з додатком
всього на 29 аркушах; разом з оригіналом квитанції № 177 від 15.07.2008р. на
суму 85 грн., оригіналом квитанції № 178 від 15.07.2008р. на суму  118 грн., поштовим конвертом
Суддя