ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 р.

№ 21/192-07-6379

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

Чернеги О.А. –голови правління

відповідачів

не з’явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Виробниче будівельно-монтажне об'єднання "Одесбуд"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 р.

у справі

№21/192-07-6379 господарського суду Одеської області

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Український інститут кранобудування"

до

1.Закритого акціонерного товариства "Виробниче будівельно-монтажне об'єднання "Одесбуд"

2. Виконавчого комітету Одеської міської ради

про

визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство (надалі ВАТ) „Український інститут кранобудування" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Закритого акціонерного товариства (надалі ЗАТ) „Виробниче будівельно-монтажне об’єднання „Одесбуд" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору від 17.10.2006 р. про відшкодування витрат, пов’язаних з відселенням мешканців приватного сектора та надання згоди на відвід земельної ділянки під забудову, подавши при цьому клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу виконувати самостійно чи з залученням третіх осіб будь-які роботи, пов’язані з будівництвом багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими об’єктами з затвердженням проектно-кошторисної документації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вищезазначений договір підписаний головою правління з перевищенням наданих йому Статутом товариства повноважень, крім того, відтиск печатки на договорі є підробленим, що підтверджується відповідним висновком спеціаліста.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, доповнивши їх вимогою Доповідач: Шаргало В.І.

про скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.03.2007р. №195 „Про надання ЗАТ „Виробниче будівельно-монтажне об’єднання „Одесбуд" дозволу на проектування і будівництво 5-секційного 10-поверховго будинку з вбудовано-прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15” як незаконного, оскільки згоди землекористувач ВАТ „Український інститут кранобудування" на передачу відповідачу земельної ділянки не надавав.

Рішенням місцевого господарського суду від 17.06.2008 року (суддя Зеленова Г.М.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 року (судді: Тофан В.М., Журавльов О.О., Михайлов М.В.) позов задоволений, спірний договір та рішення виконкому визнані недійсними з огляду на їх невідповідність вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, ЗАТ „Виробниче будівельно-монтажне об’єднання „Одесбуд" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 125, 126, 196, 202 Земельного кодексу України, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. Скаржник також звертає увагу касаційної інстанції на те, що господарські суди надали перевагу доказам позивача перед доказами відповідача.

У відзиві на касаційну скаргу позивач ВАТ „Український інститут кранобудування" просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постановлені у справі судові рішення –без зміни, як такі, що відповідають обставинам справи та чинному законодавству.

Заслухавши в судовому пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих „Про відведення Головному спеціальному конструкторському бюро по тяжкому кранобудуванню земельної ділянки для будівництва інженерного комплексу ГСКБ ТК" від 12.08.1968 р. за №605 Головному спеціальному конструкторському бюро по тяжкому кранобудуванню Міністерства будівництва, дорожнього та комунального машинобудівництва СРСР, правонаступником якого згідно наданих документів є ВАТ „Український інститут кранобудування", відведено земельну ділянку площею 1,9 га, обмежену вулицями Скворцова, Ш. Руставелі, Авіаційної для будівництва інженерного комплексу ГСКБ по тяжкому кранобудуванню з відчуженням розташованих на ділянці житлових будинків та споруд, що підлягають зносу, а також плодоягідних насаджень.

З урахуванням висновків, викладених в рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2005 р. у справі №1-17/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х “Перехідні положення" Земельного кодексу України, Конституційний Суд України, позивачу належить право користування земельною ділянкою його попередників.

Відповідно до умов спірного договору від 17.10.2006 року ЗАТ „Виробниче будівельно-монтажне об’єднання „Одесбуд" зобов’язалося відшкодувати ВАТ „Український інститут кранобудування" витрати, пов’язані з раніше здійсненим відселенням ВАТ „Український інститут кранобудування" мешканців приватного сектора у сумі та строки, обумовлені в даному договорі, а останній зобов’язався надати свою письмову згоду ЗАТ „Виробниче будівельно-монтажне об’єднання „Одесбуд" на відвід земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, загальною площею 8 000 кв. м. під забудову багатоквартирними жилими будинками.

Договір підписали зі сторони ВАТ „Український інститут кранобудування" голова правління Мєньшенін С.М., а зі сторони ЗАТ „Виробниче будівельно-монтажне об’єднання „Одесбуд" голова правління Малік Б.М. Договір скріплений печатками обох підприємств.

За висновками №583/03 та №584/02 призначеної судом у даній справі судово-технічної експертизи документів, виконаної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, відтиск та фрагменти печатки ВАТ „Український інститут кранобудування", що розміщенні на спірному договорі та згоді на відвід земельної ділянки під забудову від 17.10.2006 р. нанесені не кліше печатки цього підприємства; підпис на договорі виконаний не Мєньшеніним С.М.

Разом з тим, судами встановлено, що пунктами 8.3.4 і 8.4.5 цього Статуту позивача передбачено, що Спостережна рада приймає рішення про відчуження нерухомого майна та інших активів Товариства і затверджує договори (угоди), укладені на суму, що перевищує 50 000 (п’ятдесят тисяч) грн. В даному випадку Спостережна рада позивача не приймала рішення про передачу земельної ділянки і не затверджувала спірний договір, що є порушенням Статуту підприємства і вимог чинного законодавства.

Протоколом наглядової (спостережної) ради ВАТ „Український інститут кранобудування" від 18.12.2006 р. за №17 та наказом від 18.12.2006 р. Мєньшенін Сергій Михайлович був відсторонений від виконання посадових обов’язків голови правління ВАТ „Український інститут кранобудування"; вирішено провести службове розслідування на предмет перевищення Мєньшеніним С. М. повноважень голови правління, передбачених статутом товариства; призначено виконуючим обов’язки голови правління товариства Чернегу Олександра Анатолійовича, з повноваженнями передбаченими статутом товариства для голови правління.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, наявність вільного волевиявлення учасника правочину та наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи, яка вчиняє правочин.

Недотримання вказаних умов при здійсненні правочину тягне за собою наслідки, передбачені статтею 215 названого Кодексу, а саме: недійсність правочину.

Згідно зі статтею 4 Закону України “Про господарські товариства" акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, повне і командитне товариство - установчого договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України. Зазначені установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного фонду, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів...

З вищенаведених обставин вбачається, що рішення органу управління, в межах компетенції встановлених статутом товариства, про підписання спірного договору не приймалося, договір підписаний невідомою особою та скріплений підробленою печаткою, тому з урахуванням норм вищенаведеного законодавства суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання спірного договору недійсним.

Стосовно рішення від 15.03.2007 р. Виконавчого комітету Одеської міської ради „Про надання закритому акціонерному товариству „Виробниче будівельно-монтажне об’єднання „Одесбуд" дозволу на проектування й будівництво 5-секційного 10-поверхового жилого будинку з вбудовано-прибудованими об’єктами обслуговування й магазином за адресою: м. Одеса, вул. Скворцова, 9-15” за № 195, в якому вказано, що ВАТ „Укрінкран" (позивач) - землекористувач - надало згоду на відчуження земельної ділянки за вказаною адресою, то господарськими судами встановлено, що це не відповідало дійсності, тобто у встановленому законом порядку землекористувач такої згоди не надавав. Тому суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оспорюване рішення виконкому прийняте всупереч положенням ч. 5 ст. 116, п. 3 ст. 142 Земельного кодексу України і порушує законні права позивача, а відтак, суди попередніх інстанцій правомірно визнали це рішення недійсним.

В силу вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Тому доводи касаційної скарги про те, що господарські суди надали перевагу доказам позивача перед доказами відповідача , судовою колегією касаційної інстанції до уваги не приймаються.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, тому у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Виробниче будівельно-монтажне об'єднання "Одесбуд" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 року у справі №21/192-07-6379 залишити без змін.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.