ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"23"
липня 2008 р.
Справа №16/298-НА

За
позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1м. Кам'янець-Подільський

до  Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової інспекції, м. Кам'янець-Подільський

про
скасування
податкових повідомлень-рішень та скасування рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій

Суддя     Магера В.В.
Cекретар судового засідання Світко С.В.

Представники
:

Від позивача  -ОСОБА_1 -приватний підприємець

ОСОБА_2 -за довір. від
03.06.2008 р.

ОСОБА_3. -за довір. від
03.06.2008 р.

Від
відповідача - Урсуляк Н.П. -за довір. № 3317/10/10-019 від 13.02.2008 р.

Балла В.В. -за довір. №
11612/10/10-018 від 23.07.2000 р.

За
участю -Параскевич О.Г. -прокурор відділу прокуратури області

В судовому засіданні 23.07.08 р., у
відповідності до  ч.3 ст.160 КАС України
проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Ухвалою суду від 06.05.2008 р. відкрито
провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи на
03.06.2008 р. Ухвалою суду від 03.06.2008 р. судовий розгляд справи відкладено
та призначено на 26.06.2008 р., про що сторони повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 26.06.2008 р. судовий розгляд справи відкладено та призначено
на 23.07.2008 р. Ухвала суду від 26.06.08 р. сторонам направлена рекомендованою
кореспонденцією.

Суть
спору: Позивач у
позовній заяві просить суд скасувати: податкове повідомлення-рішення №
/0 від 16.04.08 р.  в розмірі
38 973,30 грн., рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №
від 16.04.2008 р. на суму 72,24 грн., податкове повідомлення-рішення
№ /0 від 16.04.2008 р. на суму 88 069,50 грн. та рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 16.04.2008 р. на
суму 791 067,50 грн., що прийняті Кам'янець-Подільською ОДПІ.

Повноважні
представники позивача в судове засідання з'явились, наполягали на задоволенні
позовних вимог, обґрунтовуючи наступним:

15.12.2006
р. позивачем подано до Камянець-Подільської ОДПІ заяву, реєстраційний номер
НОМЕР_1 про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та
звітності на 2007 рік. Згідно поданого ПП ОСОБА_1 звіту суб'єкта малого
підприємництва фізичної особи - платника єдиного податку за 2006 рік від
04.01.2007 р., №68469 обсяг виручки склав 498 582,00 грн. Відповідно позивачу
видано Свідоцтво про сплату єдиного податку на 2007 р. за НОМЕР_2 від
20.12.2006 р. Проте, відповідач на підставі позапланової виїзної документальної
перевірки помилково зафіксував в акті від 02.11.2007 р. №403534, що
обсяг виручки позивача від реалізації товарів (робіт, послуг) за 2006 р. становить
528 646 грн. Даний висновок, на думку позивача, не відповідає дійсності, так як
відповідачем не було враховано те, що ПП ОСОБА_1 було безпідставно одержано
грошові кошти у сумі 8 000 грн. 00 коп. від ТОВ „Цунамі” та 22 064 грн. 00 коп.
від ППОСОБА_2. Як стверджує позивач, дані грошові кошти були повернуті
вищевказаним особам, як безпідставно отримані. Відповідно, 8 000 грн. було
повернуто ТОВ „Цунамі”, що підтверджується банківською випискою та платіжними
дорученнями та 22 064 грн. 00 коп. було повернуто ПП ОСОБА_2, що
підтверджується видатковими та прибутковими касовими ордерами. Таким чином,
обсяг виручки позивача за 2006 р. становить 498 582 грн. 00 коп. Відповідно до
Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва” від 03.07.1998 р. №727/98 (далі - Указ)
встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Як
стверджує позивач, він перебуває на спрощеній системі оподаткування та сплачує
єдиний податок, згідно Свідоцтва про сплату єдиного податку на 2007 р. за
НОМЕР_2 від 20.12.2006 р.

Крім того, на думку позивача
неправомірним є висновок відповідача про порушення ПП ОСОБА_1, згідно
податкового повідомлення-рішення № /0 від 16.04.2008 р., ст.ст. 13,14
Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” від
26.12.1992 р. та п.п.”а” п.19.1 ст.19 Закону України „Про податок з доходів фізичних
осіб”, так як відповідно до п.6 Указу суб'єкт малого підприємництва,  який сплачує єдиний податок, не є платником
таких видів податків і зборів
(обов'язкових платежів): податку на доходи  фізичних осіб (для  фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва).

Як стверджує позивач, неправомірним
також є поставлення відповідачем в порушення ПП ОСОБА_1., згідно рішення про
застосування  штрафних  (фінансових) санкцій № 
від 16.04.2008 р., ст.1 та п.2, п.3 ст.3 Закону України „Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності”, оскільки відповідно до п.6 Указу
суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником
таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів): плати за патенти згідно
із Законом України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Неправомірним також є поставлення
відповідачем в порушення ПП ОСОБА_1., згідно податкового повідомлення-рішення №
/0 від 16.04.2008 р., п.п.„б” п.2.1 ст.2, п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.3.1
ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7, п.9.4 ст.9 Закону України „Про податок
на додану вартість”, так як відповідно до п.6 Указу суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів
податків і зборів (обов'язкових платежів): податку на додану вартість, крім
випадку,  коли юридична особа обрала
спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

За твердженнями позивача
неправомірним є поставлення відповідачем в порушення ПП ОСОБА_1.,  згідно податкового повідомлення-рішення №
від 16.04.2008 р., п.1, п.2, п.5 ст.3 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сферіторгівлі, громадського
харчування та послуг”,  так як відповідно
до п. 6 Указу суб'єкти підприємницької діяльності - фізичні особи - платники
єдиногоподатку мають право не застосовувати електронні контрольно-касові
апарати для проведення розрахунків із споживачами.

Позивач
та його представники також звертають увагу суду на неправильне застосування
відповідачем норм чинного законодавства, оскільки на думку позивача,
Кам'янець-Подільською ОДПІ безпідставно визначено суми податкових зобов`язань
та застосовано штрафні санкції.

Разом
із тим, позивач у поданих суду додаткових поясненнях до позовної заяви зазначив
наступне:

05.12.2006
р. до Кам`янець-Подільської ОДПІ ним подано заяву, реєстраційний номер НОМЕР_1,
про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на
2007 р. Згідно поданого ПП ОСОБА_1 звіту суб'єкта малого підприємництва
фізичної особи - платника єдиного податку за 2006 р. від 04.01.2007 р. №68469
обсяг виручки склав 498 582,00 грн. Відповідно позивачу видано Свідоцтво про
сплату єдиного податку на 2007 рік за НОМЕР_2 від 20.12.2006 року.

В
подальшому, Свідоцтво про сплату єдиного податку у ПП ОСОБА_1 не вилучалось і
на момент виїзної планової перевірки та складання відповідного акту від
03.04.08 р.
№ 03534 дане свідоцтво перебувало у позивача.

Відповідно
до ч.б ст.9 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” при продажу
товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними
особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з
питань оподаткування суб'єктів малого підприсмництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити
державну регуляторну політику.

Як вказує позивач, поставлення
відповідачем в порушення ПП ОСОБА_1 згідно податкового повідомлення-рішення №
від 16.04.2008 р., п.1, п.2, п.5 ст.З Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” є неправомірним, так як відповідно до п.6 Указу суб'єкти
підприємницької діяльності -фізичні особи - платники єдиного податку мають
право не застосовувати електронні контрольно-касові апарати для проведення
розрахунків із споживачами.

Також, неправомірним, на думку ПП
ОСОБА_1, є нарахування йому податкового зобов'язання по сплаті ПДВ у сумі 57
353грн. враховуючи наступне: у 2006 р. позивач перебував на єдиному податку. В
разі, як би він перевищив обсяг виручки від реалізації продукції у 2006 р., то
мав би перейти на загальну систему оподаткування з 2007 р. Відповідно до
п.п.2.3.1 ст.2 Закону України „Про податок на додану вартість” особа підлягає
обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок
зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).
Згідно п.п.9.4. ст.9 Закону України „Про податок на додану вартість” якщо обсяг
оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує
суму, визначену п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 цього Закону, не більше ніж у два рази,
така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію
протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим
періодом. Відповідно до п.п.7.8.1 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість” податковим періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо
визначених цим Законом, календарний квартал.

Таким
чином, на думку ПП ОСОБА_1, він зобов'язаний був би зареєструватись як платник
ПДВ, в разі, якщо б загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів
(послуг) сукупно перевищила 300 000 грн., починаючи з 2007 р., а не в 2006 р.
Перевищення вищевказаної суми (300 000 грн.) сталося в вересні 2007 р.,
відповідно ППОСОБА_1 мав би надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом
двадцяти календарних днів, починаючи з 01.10.2007 р. Після цього податковий
орган мав би зареєструвати його як платника ПДВ. І тільки після цього, на думку
позивача, відповідач міг би ставити йому в порушення невключення до складу
податкових зобов'язань суму ПДВ.

Отже,
на переконання позивача, поставлення відповідачем в порушення ПП ОСОБА_1 згідно
податкового повідомлення-рішення № /0 від 16.04.2008 р., п.п.”б”
п.2.1 ст.2, п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7,
п.9.4 ст.9 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 р.
також є неправомірним.

Відповідач
у   запереченнях   на позов та    його
представники у   судовому
засіданні проти позову  заперечують,
посилаючись на те, що нормами ст.1 Указу Президента України „Про спрощену
систему оподаткування та звітності суб'єктів малого підприємництва”
встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Однак,
як вказує відповідач у поданому письмовому запереченні проти позову, у позивача
за 2006 р. виручка перевищила 500 тис. грн., тобто визначений у ст.1 Указу
граничний розмір,  тому він не міг
перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності у 2007 році.

З приводу
прийнятого 16.04.08 р. податкового повідомлення - рішення № /0, яким
позивачу визначено суму податкового зобов'язання із податку з доходів фізичних
осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 38 973,30 грн. відповідач
повідомив суду наступне: доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності на загальній системі оподатковуються в загальному порядку відповідно
до положень розділу четвертого Декрету Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян” від 26.12.92 № 13-92 (зі змінами та
доповненнями, частково втратив чинність, за текстом Декрет № 13-92), механізм
застосування яких викладено в розділі четвертому Інструкції про оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом
ГДПІУ від 21.04.93 р. № 12 (зареєстровано в Мін'юсті України 09.06.93 р. за №
64, зі змінами та доповненнями, за текстом - Інструкція № 12).

Оподатковуваним
доходом фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, одержаним від
здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, вважається
сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій
та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо
пов'язаними з одержаним у відповідному звітному періоді доходом. Якщо ці
витрати не можуть бути підтверджені документально, вони враховуються
податковими органами під час проведення остаточних розрахунків за нормами у
відсотках до валового доходу, наведеними у додатку 6 до Інструкції № 12.

Згідно
з розділом четвертим Декрету № 13-92 (ст.13, 14) податок фізичним особам
-суб'єктам підприємницької діяльності обчислюється податковими органами на
підставі поданих ними в установленому порядку податкових декларацій, в яких
зазначається очікуваний (оціночний) у поточному році дохід або фактично
одержані у звітному календарному році доходи, матеріалів перевірок, проведених
податковими органами, отриманих від підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомостей про виплачені
їм доходи й утриманий або не утриманий податок (із зазначенням підстави для
неутримання).

Крім
того, перевіркою встановлено порушення вимог пп. 2.1 б, пп. 2.3,1 ст. 2 Закону
України „Про податок на додану вартість”, яке виникло внаслідок того, що у 2006
р. обсяг виручки ПП ОСОБА_1 перевищив 500 тис.грн. А тому мав перейти на
загальну систему оподаткування і у зв'язку із перевищенням обсягу
оподатковуваних операцій (300 тис. грн.) протягом 2006 р. повинен був
зареєструватися платником ПДВ. Вказане порушення описано у р. 3.3 акту
перевірки.

Згідно
ст. 2 Закону України „Про податок на додану вартість” платником податку на
додану вартість є будь-яка особа, яка: підлягає обов'язковій реєстрації як
платник цього податку.

Відповідно
із п. 2.3.1 ст.2 цього ж Закону особа підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки
товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної
комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом,
нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім
особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300
000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Абзацом
2 п.9.4 ст. 9 вказаного Закону визначено, що якщо обсяг оподатковуваних
операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену
п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа
зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти
календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Особа,
що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе
відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання
бюджетного відшкодування (абзац 4 п.9.4. ст. 9 Закону).

У п.
3.1 ст. З Закону визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників
податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній
території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а
також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу
(орендарю); ввезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі імпорту або
реімпорту; вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або
реекспорту, поставки транспортних послуг по перевезенню пасажирів,
вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону України.

Згідно
із п 4.1 ст. 4 Закону України „Про податок на додану вартість” база
оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх
договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче
за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану
вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги
стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До
складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку
безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією
вартості товарів (послуг).

П.п.7.3.1
ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” визначено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається
дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

або
дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника
податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі
поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх
оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата
інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника
податку;

або
дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа,
що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

У
відповідності із п. 7.8 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковим
періодом для ПП ОСОБА_1 є календарний місяць.

Враховуючи
вказані вище норми Закону України „Про податок на додану вартість”,
Кам'янець-Подільською ОДПІ зроблено висновок про порушення ПП ОСОБА_1. вимог
пп. 2.1 б, 2.3.1 ст. 2, п. 3.1 ст. 3, п.4.1 ст.4, пп.7.3.1 ст. 7, п. 9.4. ст. 9
Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки ПП ОСОБА_1 не
включено до складу податкових зобов'язань суму ПДВ 57 353,00 грн. Податковий
кредит, згідно п. 9.4 ст. 9 не нараховується.

Пунктом
17.1.3 ст. 17 Закону у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у п.п.”б”
підпункту 4.2.2 п.4.2 ст.4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний
сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми
податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для
такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду,
на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який
припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від
контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Крім
того, згідно п.п.4.1.4 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкові
декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює
календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), -
протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця. ППОСОБА_1 податкові декларації з ПДВ до податкового
органу у 2007 р. не подавалися.

Відповідно
із п.п..17.1.1 ст.17 цього Закону платник податків, що не подає податкову
декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її
затримку.

З
приводу прийнятого податкового повідомлення - рішення № /0 від
16.04.08 р., яким ПП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з податку
на додану вартість у сумі 88 069,50 грн., з яких 57 353,00 грн. - сума
основного платежу, 30 716,50 грн. - штрафні санкції відповідач повідомив
наступне: штрафні санкції до позивача застосовано за неподання податкових
декларацій по ПДВ у 2007 р. в сумі 2 040 грн. (за 12 випадків неподання
декларацій), а також у зв'язку із заниженням сум податкового зобов'язання з ПДВ
по періодах протягом 2007 року в сумі 28 676,50 грн.

Крім
того, під час проведення перевірки встановлено порушення вимог Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”, а саме: п. 1, 2, 5 ст.3 цього Закону. Оскільки ППОСОБА_1
у 2007 р. не мав права застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності, а перебував на загальній системі оподаткування, тому повинен
застосовувати РРО при здійсненні розрахункових операцій. Вказане порушення
описано у р. 3.4 акту перевірки.

У
2007 р. ПП ОСОБА_1 згідно даних його книги обліку доходів і витрат отримано
готівку внаслідок реалізації ним товарів:

в
сумі 20000,00 грн. від ПП ОСОБА_5. (18.01.07);

в
сумі 20000,00 грн. від ПП ОСОБА_6 (12.02.07);

в
сумі 24000,00 грн. від ПП ОСОБА_7. (02.04.07);

в
сумі 27594,00 грн. від ПП ОСОБА_7. (07.04.07);

в
сумі 6970,50 грн. від ПП ОСОБА_8. (02.07.07);

в
сумі 36201,50 грн. від ПП ОСОБА_9 (19.07.07);

в
сумі 23488,00 грн. від ПП ОСОБА_9 (15.08.07).

Згідно
із ст.3 вказаного вище Закону суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані:

1)
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок;

2)  видавати особі, яка отримує або повертає
товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму проведеної операції;

5) у
разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених
цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових
операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх
ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття
ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством
України.

Ст.17
Закону визначено відповідальність за порушення вимог Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари
(послуги). У п.1 ст. 17 зазначено, що за рішенням відповідних органів державної
податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному
розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено
невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових
операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування
відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції,
або проведення її без використання розрахункової книжки.

Отже
ОДПІ прийнято рішення № від 16.04.08 р. про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 791 067,50 грн.

Відповідач,
прийняття рішення № від 16.04.2008 р. в розмірі 72,24 грн.
обгрунтовує наступним: згідно із ст.1 Закону України „Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності” об'єктом правового регулювання згідно з цим
Законом є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з використанням
інших форм розрахунків та кредитних карток на території України, діяльність з
обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з готівковими
платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками),
а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових
послуг.

Відповідно
із п.1 ст.3 цього Закону патентуванню підлягає торговельна діяльність, що
здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними
(відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під торговельною
діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю,
діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові
кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток (п.2
ст. 3).

У
2007 р. місячна плата за торговий патент становила 160,00 грн., таким чином
плата за 1 день становить 5,16 грн. Всього ПП ОСОБА_1 здійснював реалізацію
товарів без наявності торгового патенту 7 днів (5,16 х 7 = 36,12).

Ст.8
цього ж Закону визначено, що суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють
торговельну діяльність, за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без
одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання
торгового патенту, сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового
патенту за повний термін діляності суб`єктів підприємницької діяльності із
зазначеним порушенням.

Розглянувши
подані  сторонами  документи і матеріали, заслухавши  пояснення
представників  сторін,  з'ясувавши
фактичні  обставини, на  яких
ґрунтується позовна  вимога  і
заперечення проти позову, дослідивши докази, встановлено наступне.

Позивач
зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, отримав Свідоцтво про
сплату єдиного податку Серії НОМЕР_2 від 20.12.06 р. терміном дії до 2007 р.

Позивачем
до Кам'янець-Подільської ОДПІ подано заяву від 15.12.06 р. про право
застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, та вказано,
що обсяг виручки за 2006 р. 498 582 грн.

Кам'янець-Подільською
ОДПІ, враховуючи подану заяву та відомості, зазначені у ній, видано Свідоцтво
про сплату єдиного податку на 2007 рік. В подальшому до ОДПІ надійшли відомості
з центральної бази Дани Держреєстру фізичних осіб ДПА України, згідно яких суми
виплачених ПП ОСОБА_1 доходів за 2006 рік становили 600 240,00 грн. Враховуючи
вказане, Кам'янець-Подільська ОДПІ листом від 11.04.07 р. № 78456  повідомила ПП ОСОБА_1 про анулювання
Свідоцтва про сплату єдиного податку на 2007 рік від 20.12.06 р., та
зобов'язала позивача повернути Свідоцтво до податкового органу. В подальшому,
29.06.07 р. ППОСОБА_1 повернув до ОДПІ Свідоцтво про сплату єдиного податку на
2007 рік.

Кам'янець-Подільською
ОДПІ з підстав ч.13 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні” (ПП ОСОБА_1подано заяву про проведення позапланової перевірки)
проведено позапланову перевірку ПП ОСОБА_1 за період з 01.01.05 р. по 31.12.06
р. з питань дотримання податкового законодавства.

За
наслідками перевірки складено акт від 02.11.07 р. № 403534.
Перевіркою встановлено, що позивачем за період з 01.01.06 р. по 31.12.06 р.
відображено в звітах суб'єкта малого підприємництва за 2006 р., поданих до
ОДПІ, суму річної виручки в розмірі 498 582,00 грн. Між тим, відповідно до
даних перевірки вказана сума складає 528 646,00 грн. (зазначене
підтверджується  виписками банку по
поточному рахунку ПП ОСОБА_1 за відповідний період). Зокрема, у 2006 р. ПП
ОСОБА_1 на поточний рахунок отримано виручку від СУПП ТОВ „Варта” в сумі 26
000,00 грн., ПП ОСОБА_9 -63 821,00 грн., ПП ОСОБА_10 21 206,00 грн., ПП
ОСОБА_11. -161 038,00 грн., ПП ОСОБА_7.-150 000,00 грн., ПП ОСОБА_12-67 581,00
грн., ПП ОСОБА_13-39 000,00 грн. Всього - 528 646,00 грн.

При
цьому позивачем подано докази повернення грошових коштів на загальну суму 30
064 грн., що підтверджується :

-
видатковими касовими ордерами за травень-червень 2006 р.: № 1, № 2, № 3, № 4 та
за серпень-грудень 2006 р.: № 1, № 2;

-
прибутковими касовими ордерами за вересень-грудень 2006 р.: № 4, № 5, № 6.

Рух коштів позивача підтверджується
наявними в матеріалах справи копій платіжних доручень № 4 від 20.01.06р.; № 24
від 26.04.06р. та № 28 від 12.05.06 р. та банківськими виписками.

03.04.08
р. відповідачем проведено виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.07 р. по
31.12.07 р.

За
результатами перевірки складено акт № 00013/173/ від 03.04.2008 р.,
яким встановлено наступні порушення:

-
застосування ПП ОСОБА_1 у 2007 р. спрощеної системи оподаткування, обліку та
звітності, оскільки у 2006 р. обсяг його виручки перевищив гранично допустимий
розмір - 500 тис.грн. (вказане зафіксоване в акті перевірки від 02.11.07 р.), у
зв'язку з чим у 2007 р. позивач мав би
перебувати на загальній системі оподаткування та сплачувати податок з
доходів фізичних осіб;

-
неналежне ведення книги обліку доходів і витрат в частині визначення суми
загального річного оподатковуваного доходу за період з 01.01.07 р. по 31.12.07
р. - відсутність обліку витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей. У
зв'язку із цим ПП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 51,00 грн., що підтверджується копією постанови
Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28.05.08 р.;

-
порушення ст.13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок
з громадян”, п.19.1 а ст.19 Закону України „Про оподаткування доходів фізичних
осіб”. Внаслідок чого, із урахуванням попереднього акту перевірки (№
403534 від 02.11.07 р.), керуючись п.7.1 ст. 7 Закону України „Про
оподаткування доходів фізичних осіб”, ПП ОСОБА_1 визначено суму податку з
доходів фізичних осіб за 2007 р. -38 973,30 грн. За даними перевірки сума
валових доходів за 2007 р. становила 346 429,00 грн., за даними ПП ОСОБА_1- 0
грн. Сума валових витрат, розрахованих з врахуванням Інструкції про
оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю №
12, за даними перевірки -86 607,00 грн., за даними ПП ОСОБА_1 - 0 грн. Позивачем
до ОДПІ подано заяву про врахування норм витрат відповідно до Інструкції. За
даними перевірки чистий дохід складає 259 822,00 грн., за даними ПП ОСОБА_1 - 0
грн. (Вказане порушення описано у р. 3.1 та 3.2 акту перевірки);

-
порушення вимог п.п.2.1 б, п.п.2.3,1 ст. 2 Закону України „Про податок на
додану вартість”, яке виникло внаслідок того, що у 2006 р. обсяг виручки ПП
ОСОБА_1 перевищив 500 тис.грн. А тому мав перейти на загальну систему
оподаткування і у зв'язку із перевищенням обсягу оподатковуваних операцій (300
тис. грн.) протягом 2006 р., а також повинен був зареєструватися платником ПДВ.
( р. 3.3 акту перевірки);

-
порушення вимог пп. 2.1 б, 2.3.1 ст. 2, п. 3.1 ст. З, п.4.1 ст.4, пп.7.3.1 ст.
7, п. 9.4. ст. 9 Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки ПП
ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов'язань суму ПДВ 57 353,00 грн.;

-
порушення вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме: п. 1, 2,
5 ст.3 цього Закону.

У
2007 році ПП ОСОБА_1 згідно даних його книги обліку доходів і витрат отримано
готівку внаслідок реалізації ним товарів:

в
сумі 20000,00 грн. від ПП ОСОБА_5. (18.01.07);

в
сумі 20000,00 грн. від ПП ОСОБА_6 (12.02.07);

в
сумі 24000,00 грн. від ПП ОСОБА_7. (02.04.07);

в
сумі 27594,00 грн. від ПП ОСОБА_7. (07.04.07);

в
сумі 6970,50 грн. від ПП ОСОБА_8. (02.07.07);

в
сумі 36201,50 грн. від ПП ОСОБА_9 (19.07.07);

в
сумі 23488,00 грн. від ПП ОСОБА_9 (15.08.07);

Факт руху коштів позивача
підтверджується наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок.

-
порушення, а саме: здійснення реалізації товарів за готівкові кошти (18.01.07
р., 12.02.07 р., 02.04.07 р., 07.04.07 р., 02.07.07 р., 19.07.07 р., 15.08.07
р.) без наявності торгового патенту, чим порушено ст.1, п.1,2 ст. 3 Закону
України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”. Вказане
порушення пов'язане з тим, що у 2007 р. ППОСОБА_1 не мав права перебувати на
спрощеній системі оподаткування та звітності, а зобов'язаний був перейти на
загальну систему оподаткування. ( р. 3.5 акту перевірки). У 2007 р. місячна
плата за торговий патент становила 160,00 грн., таким чином плата за 1 день
становить 5,16 грн. Всього ПП ОСОБА_1 здійснював реалізацію товарів без
наявності торгового патенту 7 днів (5,16 х 7 = 36,12).

На
підставі акту перевірки позивачем винесено спірні податкові
повідомлення-рішення:             №
/0 від 16.04.08 р. про визначення податкового зобов'язання із податку
з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 38 973,30
грн.; № /0 від 16.04.08 р. про визначення податкового зобов'язання по
сплаті податку на додану вартість в сумі 88 069,50 грн., з яких 57 353,00 грн.
- сума основного платежу, 30 716,50 грн. - штрафні санкції; № від
16.04.08 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 791 067,50
грн.; № від 16.04.08 р. про застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 72,24 грн.

Постановою
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду
від 28.05.2008 р. до позивача застосовано штраф у розмірі 51 грн. за
порушення встановленого порядку проведення розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг.

Позивач, вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення
такими, що не відповідають чинному законодавству, просить визнати їх
протиправними і скасувати.

Досліджуючи  надані сторонами  докази , аналізуючи наведені  міркування
та  заперечення, оцінюючи  їх
в  сукупності  , судом
враховується  наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого       самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у     спосіб, що передбачений Конституцією та
законами України.

Згідно ст.1 Указу  Президента України „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”
встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується крім юридичних осіб для таких суб'єктів малого підприємництва
як фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей,
протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

При цьому згідно ст.5 цього Указу у
разі порушення  вимог,  установлених
ст.1  цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Дослідженими у справі доказами
встановлено, що обсяг реалізації товарів та послуг позивача за 2006 р. склав
528 646,00 грн., тобто у сумі, більшій ніж передбачена Указом Президента
України. Тому позивач повинен був перейти на загальну систему оподаткування,
обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).
Натомість продовжував використовувати спрощену систему оподаткування .

При цьому судом враховується, що
згідно чинного законодавства обов'язок переходу на загальну систему
оподаткування покладено саме на платника податків, а не на податковий орган.
Крім того,  згідно ч.2 ст.68 Конституції
України  незнання законів не звільняє від
юридичної відповідальності.

Тому відповідачем обґрунтовано,
згідно п.п.22.3,22.10 ст. 22 Закону України „Про податок з доходів   фізичних осіб” встановлено порушення
позивачем  ст.ст. 13 та 14  Декрету Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян” № 13-92 від 26.12.1992 р. і обчислено занижену
суму податку з врахуванням п.7.1 ст. 7 та 22.3 ст. 22 Закону  у розмірі
38 973,30 грн. та прийняте відповідне податкове повідомлення-рішення.

Згідно п. 2.1 ст. 1 Закону України „Про
податок на додану вартість”  від 3.04.97
із змінами і  доповненнями  в
редакції  на момент вчинення
позивачем господарських операцій платником податку є особа, обсяг
оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) якої протягом
будь-якого періоду з останніх дванадцяти календарних місяців перевищував 3600
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При
цьому   згідно п, 9.3 ст. 9 цього Закону
особи,  що  підпадають під визначення платників податку
згідно з ст.2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платники податку в
органі державної податкової служби за місцем їх знаходження.

Згідно
п.7.3.1  ст.7   цього Закону датою  виникнення
податкових  зобов'язань  з
продажу товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася
раніше:    або дата зарахування коштів
від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, а в разі продажу товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує платника податку;    або дата відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт
(послуг) платником податку.

Враховуючи,
що  позивач    всупереч
зазначеним   нормам  не надіслав
податковому органу  заяву про
реєстрацію платником і не сплачував ПДВ, відповідачем обґрунтовано
визначено  заниження   суми податкового зобов'язання  по ПДВ
у   розмірі 57 353 грн. з
врахуванням актів проведених перевірок.
Визначений розмір  - 30 716,5 грн.
штрафної санкції відповідає вимогам п.17.1.3
ст.17  Закону України „ Про
порядок погашення   зобов'язань платників
податків перед бюджетами  та   державними цільовими    фондами”.

Доводи
позивача про звільнення  від сплати
ПДВ   платників   єдиного податку згідно Указу  Президента України „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” судом не
приймається  до уваги, враховуючи,
що  позивач   повинен був перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності.

Тому
прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.04.08
р. про визначення позивачу податкового зобов'язання по сплаті податку на додану
вартість  відповідає чинному    законодавству та підтверджене належними
доказами.

Відповідачем, також, правомірно
застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції відповідно до рішення №
від 16.04.2008 р. в розмірі 72,24 грн., оскільки здійснення
реалізації товарів за готівкові кошти ПП ОСОБА_1 (18.01.07 р., 12.02.07 р.,
02.04.07 р., 07.04.07 р., 02.07.07 р., 19.07.07 р., 15.08.07 р.) проводилося
без наявності торгового патенту, чим порушено ст.1, п.1,2 ст. 3 Закону України
„Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”. Вказане порушення
пов'язано з тим, що у 2007 р. ППОСОБА_1 не мав права перебувати на спрощеній
системі оподаткування та звітності, а зобов'язаний був перейти на загальну
систему оподаткування.

Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а
саме: п. 1, 2, 5 ст.3 цього Закону. Оскільки ППОСОБА_1 у 2007 р. не мав права
застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а мав би
перебувати на загальній системі оподаткування, тому зобов'язаний застосовувати
РРО при здійсненні розрахункових операцій. В період 2007 р. ПП ОСОБА_1 згідно
даних його книги обліку доходів і витрат отримано готівку внаслідок реалізації
ним товарів на загальну суму 158 213,5 грн.

Згідно
із ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в
безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів
тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

1)
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок;

2)  видавати особі, яка отримує або повертає
товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму проведеної операції;

5) у
разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених
цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових
операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх
ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття
ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством
України.

Ст.17
Закону визначено відповідальність за порушення вимог Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари
(послуги). У п.1 ст. 17 зазначено, що за рішенням відповідних органів державної
податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному
розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено
невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі непроведення розрахункових
операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі нероздрукування
відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції,
або проведення її без використання розрахункової книжки.

Крім
того, судом враховується, що постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду  від 28.05.2008 р. до позивача
застосовано штраф у розмірі 51 грн. за порушення встановленого порядку
проведення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг. Відповідно до ч.4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі
або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали
законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу
про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією
особою.

Тому, прийняте відповідачем рішення №
від 16.04.08 р. про застосування до позивача штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 791 067,50 грн. є обґрунтованим, відповідає вимогам чинного
законодавства.

Доводи
позивача про звільнення від сплати податку на доходи фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності платників єдиного податку, згідно Указу  Президента України „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва”, податку на
додану вартість, не застосування реєстраторів розрахункових операцій та
відсутність необхідності отримання відповідних патентів  судом до уваги не приймаються, враховуючи, що
позивач повинен був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та
звітності.

За
таких обставин спірні податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам
чинного  законодавства, їх прийняття
підтверджено належними доказами, тому в задоволенні  позову
належить відмовити.

Враховуючи відмову у позові, згідно ч.3 ст.94
КАСУ судові витрати, здійснені позивачем, на відповідача не покладаються.

Керуючись
ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7
„Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства
України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

В позові Приватного підприємця
ОСОБА_1м. Кам'янець-Подільський до  Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової інспекції, м. Кам'янець-Подільський про скасування
податкових повідомлень-рішень та скасування рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій відмовити.

Згідно
ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають
право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про
апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна
скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через
суд першої інстанції.

Згідно
ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду

Суддя