ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 14/69

10.09.08

Господарський суд міста Києва у складі судді Нарольського М.М.,

розглянувши справу

№ 14/69

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Західбудінвест»

(надалі –Товариство)

до

Акціонерного банку «Синтез»

(надалі –Банк)

про

стягнення 475051,91 грн.

за участю представників сторін:

від позивача

- Крусь Ю.І.

від відповідача

- Деребера С.П., Савченко С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В липні 2008 року Товариство звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Банку про стягнення 308383,53 грн. пені, 128120,42 грн. інфляційних нарахувань, 38547,96 грн. відсотків річних, а всього –475051,91 грн.

В обґрунтування пред’явлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошового зобов’язання, а саме –несвоєчасне перерахування грошових коштів (вкладу) за вимогою позивача відповідно до укладеного сторонами договору банківського вкладу № 131207/15 від 13.12.2007 р.

Позовні вимоги вмотивовані положеннями ст. ст. 11, 15, 610, 611, 612, 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.07.2008 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено у судовому засіданні, зобов’язано сторони виконати певні дії.

Банк в порядку ст. 59 ГПК України подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову з тих підстав, що остаточний термін повернення вкладу не настав.

В судовому засіданні 27.08.2008 р. судом в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 10.09.2008 р. суд відмовив у задоволенні клопотання Банку про залучення Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до участі в справі в якості третьої особи за необґрунтованістю. В даному випадку відсутні правові підстави вважати, що рішення з господарського спору у даній справі може вплинути на права або обов'язки згаданої особи. Крім цього, наведені Банком мотиви безпосередньо не стосуються поданого позову та предмету доказування у даній справі.

В порядку ст. 85 ГПК України за згодою представників сторін у судовому засіданні 10.09.2008 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, дослідивши подані докази, обговоривши обставини справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2007 р. між Банком та Товариством (вкладник) укладено договір банківського вкладу № 131207/15 (надалі –Договір), на виконання умов якого Товариство внесло, а Банк прийняв грошові кошти на строковий вклад в тимчасове користування у безготівковій формі на 5 років у розмірі 20000000 грн. (надалі –Вклад).

Вказані кошти були перераховані позивачем на відкритий відповідачем депозитний рахунок у повному обсязі, що підтверджується випискою з банку від 14.12.2007 р.

Відповідно до додаткових угод № 1 від 24.01.2008 р. та № 2 від 01.04.2008 р. до Договору сторони внесли зміни до пунктів 1.1, 4.3, 4.4 Договору щодо розміру відсотків, порядку виплати відсотків та порядку сплати суми вкладу. Всі інші пункти Договору залишено без змін.

В процесі здійснення сторонами господарської діяльності та необхідністю, що виникла, Товариство в порядку пунктів 1.3, 6.1 Договору направило на адресу Банку лист-повідомлення про дострокове припинення дії Договору із проханням перерахувати грошові кошти за першою вимогою позивача на поточний рахунок останнього.

19 травня 2008 року Товариство звернулось до Банку з листом-вимогою, в якій просило перевести грошові кошти в сумі 20000000 грн. з депозитного рахунку № .980 на поточний рахунок № .980.

29 травня 2008 року позивач повторно направив на адресу відповідача вимогу про негайне переведення грошових коштів на поточний рахунок позивача.

Також, 02.06.2008 р. на адресу відповідача було направлено претензію, в якій позивач вимагав перевести з депозитного на поточний рахунок всі кошти та сплатити штрафні санкції у розмірі 209836,06 грн. в порядку п. 5.1 Договору.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач частковими перерахуваннями повернув кошти у повному обсязі: 02.06.2008 р. перераховано 1000000 грн.; 03.06.2008 р. перераховано 1000000 грн.; 13.06.2008 р. перераховано 3000000 грн.; 25.06.2008 р. перераховано 5000000 грн.; 27.06.2008 р. перераховано 5000000 грн.; 03.07.2008 р. перераховано 5000000 грн.

Водночас, нараховані позивачем штрафні санкції відповідач не сплатив, у зв’язку з чим позивач звернувся з позовом у даній справі про стягнення штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних нарахувань.

Укладений Договір є підставою для виникнення у сторін зобов'язань відповідно до ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно положень ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Пункт 1.3 Договору містить альтернативні умови щодо дати повернення вкладу. Виходячи із положень пунктів 1.3, 6.1 Договору та вищевказаних норм законодавства Товариство вправі вимагати повернення грошових коштів (вкладу) за письмовою вимогою.

Відповідно до положення п. 3.3 Договору Банк зобов’язався повернути суму вкладу Товариству в строк, вказаний в п. 1.3 Договору; якщо дата повернення вкладу припадає на неробочий день, тоді датою повернення коштів буде наступний робочий день.

Проте Банк, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, виконав свої зобов’язання щодо повернення грошових коштів за вимогою Товариства не належним чином, прострочивши строк повернення коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбачених цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Крім того, відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.1 Договору за несвоєчасне повернення вкладу або відсотків за його користування з вини Банку останній сплачує вкладнику штраф з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від затриманої суми за кожний день затримки.

Водночас, аналізуючи правову природу неустойки, яку сторони Договору в дійсності мали на увазі, суд доходить висновку про встановлення сторонами в Договорі відповідальності у вигляді сплати пені, як різновиду неустойки.

У зв’язку із неналежним виконанням відповідачем грошових зобов’язань по поверненню грошових коштів (вкладу) позивачем нараховано штрафні санкції в розмірі 308383,53 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення також інфляційні нарахування та відсотки річних, розмір яких розраховано із дотриманням вимог Закону.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України доводи позивача не спростовано. Посилання відповідача на ненастання остаточного терміну повернення вкладу спростовуються матеріалами справи та фактичними діями сторін. Адже Банк повернув Товариству грошові кошти (вклад), хоча із простроченням. Посилання відповідача на інші обставини, зокрема, інші цивільно-правові угоди безпосередньо не стосуються поданого позову та предмету доказування у даній справі, як і не змінюють та не припиняють зобов’язання Банку повернути грошові кошти (вклад) на вимогу Товариства, а також не звільняють останнього від цивільно-правової відповідальності.

Зважаючи на встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій в заявленому розмірі, суд враховує положення ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість, а також враховує приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Приймаючи до уваги умови Договору, ступінь виконання зобов'язання боржником, розмір відсотків стягуваної неустойки у порівнянні з розміром можливих збитків кредитора, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню, вдвічі та стягнути 154191,77 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України у зв’язку із частковим задоволенням позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Акціонерного банку «Синтез»(01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, 5, код 21564391) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Західбудінвест»(79008, м. Львів, проспект Свободи, 26, код 33419424) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, 154191,77 грн. пені, 128120,42 грн. інфляційних нарахувань, 38547,96 грн. відсотків річних, 3208,60 грн. державного мита, 79,70 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині в позові відмовити.

4.          Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Західбудінвест»(79008, м. Львів, проспект Свободи, 26, код 33419424) з державного бюджету України 20 749, 49 грн. зайво сплаченого державного мита.

5.          Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

М.М. Нарольський

Дата підписання рішення: 17.09.2008 р.