ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.08 Справа № 20/41/08

Суддя Гандюкова Л.П.

За позовом Мелітопольського орендного підприємства теплових мереж, Запорізька область, м.Мелітополь

до Закритого акціонерного товариства “Союз –В”, Запорізька область, м.Мелітополь

про стягнення суми 4 725,68 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Тьо-Левіна Г.В. (довіреність №03 від 02.01.2008р.)

Від відповідача – Гуревський В.О. (голова правління)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 4725,68 грн. боргу за період з грудня 2006р. по квітень 2007р. на підставі договору №506 від 08.11.2006р. про постачання теплової енергії.

Ухвалою господарського суду від 14.12.2007р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/41/08, судове засідання призначено на 21.01.2008р. На підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на 06.02.2008р., 21.02.2008р., у судовому засіданні 06.02.2008р. оголошено перерву до 11.02.2008р., у судовому засіданні 21.02.2008р. –перерву до 06.03.2008р. Ухвалою голови господарського суду від 11.02.2008р. строк вирішення спору продовжено на один місяць –до 11.03.2008р.

У судовому засіданні 06.03.2008р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, просить стягнути з відповідача борг у сумі 4725,68 грн. за період з грудня 2006р. по квітень 2007р. на підставі договору про постачання теплової енергії №506 від 08.11.2006р., ст.ст.509,525,526,527,625 ЦК України.

Відповідач позов не визнав на таких підставах. Вказана в позові сума 4725грн. не є боргом відповідача за спожиту теплову енергію, т.я. ця сума складається із суми 4133,60грн. –абонентська плата, яку позивач в порушення умов договору №506 виставляє до оплати відповідачу, і яка в рахунках відповідачем не приймалась і не оплачувалась. Сума 592,32 грн. є іншою кредиторською заборгованістю відповідача, яка сплачена 21.02.2008р. відповідно до квитанції №13 від 21.02.2008р. За спожиту теплову енергію станом на 07.11.2007р. згідно з виставлених рахунків-фактур виконаних робіт сплачено у повному обсязі, що підтверджується актом звірки, підписаним сторонами і платіжнимии дорученнями. Просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

08.11.2006р. між Мелітопольським орендним підприємством теплових мереж (виконавець послуг, позивач) та ЗАТ “Союз-В” (споживач, відповідач) укладено договір №506, відповідно до якого виконавець зобов’язався надавати споживачеві послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а споживач – зобов’язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами .

Відповідно до п.3.1 договору розрахунок виконується щомісяця. Розрахунковий період послуг –один календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим згідно наданого виконавцем рахунку.

У п.2.1 визначено, що тарифи на послуги теплопостачання затверджуються органами місцевого самоврядування. Тарифи на послуги становлять: з централізованого постачання опалення та гарячої води 148-96грн./1 Гкал. В разі зміни тарифів і затвердження їх виконкомом міської ради, вони застосовуються сторонами без внесення відповідних змін до даного договору. Рукописним текстом дописано п.2.2, відповідно до якого абонентська плата –2,98грн. за 100 ккал/год теплового навантаження протягом опалювального сезону споживачу не виставляється. Мається печатка позивача.

Відповідно до п.9.1 договір набирає чинності з дня його укладення.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін, скріплений печатками. Після підпису сторін мається доповнення до п.9.1, підписане відповідачем, згідно з яким дія договору №506 від 08.11.2006р. для об’єкта вул..Кірова,48 починається з 22.11.2006р. на підставі акту підключення до системи опалення, облік теплової енергії проводиться через прилад обліку теплової енергії по фактичним показникам приладу.

За час дії договору №506 від 08.11.2006р. позивач виставив рахунки відповідачу на загальну суму 8593,68грн. (№1838845/200611 від 07.12.2006р. на суму 1336,22грн., № 1839432/200612 від 09.01.2007р. на суму 1620,73грн., № 377 від 07.02.2007р. на суму 1666,91грн., №986 від 06.03.2007р на суму 1921,42грн., №1591 від 31.03.2007р. на суму 1773,29грн., №2197 від 23.04.2007р. на суму 275,11 грн.). Рахунки включали плату за опалення та абонентну плату.

При цьому, як вбачається із рахунку за листопад 2006р., борг на початок місяця становив 1686,75грн.

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію за договором №506 від 08.11.2006р. за період з грудня 2006р. по квітень 2007р. Згідно з наданими матеріалами, на час подання позовної заяви розрахунки за цим договором були здійснені відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.11,509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач предметом позову вибрав стягнення заборгованості за договором №506 від 08.11.2006р. у сумі 4725,68грн. за період з грудня 2006р. по квітень 2007р.

Спір виник внаслідок того, що позивач нараховував відповідачу крім плати за опалення і абонплату, з якою відповідач не погодився, а також зараховував сплачені грошові кошти в спірний період в рахунок заборгованості минулих періодів на власний розсуд. Як вбачається із договору, на підставі якого позивач просить стягнути заборгованість, ним не передбачена домовленість сторін вважати оплату за теплову енергію оплатою вартості теплової енергії, яка була прострочена якнайдовше, та зарахування позивачем грошових коштів з урахуванням заборгованості минулих періодів. Як вбачається із наданих позивачем рахунків-актів виконаних робіт, борг на початок листопада 2006р. (укладення договору) становив 1686,75грн. Сплачені відповідачем грошові кошти, зокрема 09.01.2007р. з призначенням платежу згідно з рахунків за жовтень, листопад 2006р. зараховані позивачем у тому числі за борг за січень, лютий 2006р. Із акту звірки станом на 08.11.2007р. вбачається, що згідно з даними позивача борг відповідача становив 4725,68грн., однак звірка проведена не за договором №506 від від 08.11.2006р., за яким позивач просить стягнути грошові кошти, а починаючи з 22.11.2005р., причому вбачається, що сальдо на 22.11.2005р. становило 2821,50грн. на користь позивача.

Суд враховує, що предметом позову є матеріально –правова вимога позивача до відповідача, а підставою –посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Позивач визначив предметом спору стягнення заборгованості за конкретний період з грудня 2006р. по квітень 2007р. на підставі договору №506 від 08.11.2006р.

Крім того, оскільки у п.2..2 договору вказано, що абонентська плата –2,98грн. за 100 ккал/год теплового навантаження протягом опалювального сезону споживачу не виставляється, і як пояснив представник позивача слова “не виставляється” дописані відповідачем, то фактично це є розбіжності, які виникли між сторонами щодо цього пункту при підписанні сторонами договору, і позивач повинен був на підставі ст. 181 ГК України розглянути ці застереження та ті, розбіжності, що не врегульовані передати до суду.

Таким чином, позов заявлено необґрунтовано та позовні вимоги є недоведеними.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 17.07. 2008р.