ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2008 р. Справа № 27/54-08

вх. № 2557/1-27

Суддя господарського суду Мамалуй О.О.

при секретарі судового засідання Макаровських А.С.

за участю представників сторін:

позивача - Чаричанського О.О. – за дорученням;

відповідача – Локошко В.В. – задорученням;

розглянувши справу за позовом ТОВ "Ауровіль", м. Х-в

до МДП "Інститут проблем управління Національної Академії наук", м. Х-в

про визнання договору недійсним та стягнення 125000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ТОВ «Ауровіль», звернувся до суду з позовом, в якому прохаєвизнати договір № 50/07 від 02.10.07 р., укладений між ТОВ «Ауровіль» та Малим державним підприємством «Інститут проблем управління Національної академії наук України» недійсним та стягнути з Відповідача на користь ТОВ «Ауровіль» 125000.00 гривень, сплачених Відповідачеві за цим договором.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач в позовній заяві та у судовому засіданні посилається на те, що між Позивачем та Відповідачем 02 жовтня 2007 року, було укладено договір № 50/07 за яким, згідно п.1.1. Замовник доручив Виконавцеві надати послуги з виконання розрахунків (за заданим алгоритмом) параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання (силове обладнання КРУ-6 кВ та КТПСН-0.4кВ, пристрої РЗА, двигуни 0.4Кв, та інш.) блоку № 1 ЮУ АЕС для продовження терміну експлуатації. З боку ТОВ «Ауровіль» договір було підписано заступником директора з економіки Гирею М.П. Позивач зазначає, що частину послуг, що були предметом спірного договору вже було надано Товариством на користь ДП НАЕК «Енергоатом» ще до підписання договору з Відповідачем, про що свідчать окремі договори, укладені Позивачем з ДП «НАЕК Енергоатом» (№ 43/06, № 45/06, № 48/07, № 49/07). Більшу частину звітів на адресу ДП НАЕК «Енергоатом» по зазначеним вище договорам з боку ТОВ «Ауровіль» було передано до жовтня 2007 року. Відповідач наполягає на тому, що Гиря М.П., будучи заступником директора по економіці ТОВ «Ауровіль» та укладаючи з Відповідачем спірну угоду, не могла не знати про наявність вже виконаних робіт за угодами укладеними з ДП НАЕК «Енергоатом» згідно актів від 05.04.07, 30.04.07, 26.10.07., та інш. На думку Позивача наявна однозначна суперечність, оскільки виходячи зі спірного договору, послуги, які вже були надані НАЕК з боку ТОВ «Ауровіль» у квітні 2007 року, були начебто надані Відповідачем на адресу ТОВ «Ауровіль» у жовтні 2007 року. У звіті, наданому Відповідачем, ніби то, за фактом виконання робіт та послуг, не міститься ніяких розрахунків, а є лише протоколи випробувань, які складалися на ЮУ АЕС виключно силами співробітників атомної станції та ТОВ «Ауровіль», що безпосередньо слідує з цих протоколів випробувань. Тобто інформаційне наповнення звіту не свідчить про факт виконання якихось робіт за спірним договором, а навпаки, свідчить про фактичне виконання роботи за спірним договором силами співробітників ТОВ «Ауровіль». Позивач стверджує, що предметом спірного договору (Етап №1) є розрахунки по обладнанню РЗА КРУ 6-кВ, однак послуги по оцінці обладнання РЗА (релейний захист автоматики) взагалі не охоплювалися жодним договором ТОВ «Ауровіль» з НАЕК (щодо діяльності ЮУ АЕС) - товариство було зобов’язане сформувати лише програму проведення його обслідування, а не оцінку. При цьому, в дійсності, роботи по оцінці обладнання РЗА були виконані на користь ЮУ АЕС (НАЕК) з боку ТОВ «Енергоатом» м. Одеса на підставі програми, наданої НАЕК з боку ТОВ «Ауровіль» у серпні 2007 року. Позивач вважає, що спірний договір у момент підписання містив предмет, частину якого було виконано самим Позивачем, частину було виконано стороннім товариством за окремими договорами з НАЕК, а інші послуги за ним не були обумовлені існуючими господарськими договорами ТОВ «Ауровіль», а тому спірний договір є фіктивними. Позивач також наполягає на тому, що загальний валовий прибуток від виконання договорів № 43/06, 45/06, 48/07, 49/07 для ТОВ «Ауровіль», згідно додатків до зазначених договорів та калькуляцій витрат, становив 17117.00 гривень., а додатково укладена спірна угода, спрямована на виконання договорів № 43/06, 45/06, 48/07, 49/07 (що однозначно слідує з її предмету) на суму 125000.00 гривень з ПДВ., на користь Відповідача не була, і не могла бути спрямованою на отримання прибутку, оскільки ані в контексті виконання договірних зобов’язань з НАЕК, ані з об’єктивної точки зору не принесла, і не могла принести у майбутньому ніякої вигоди для ТОВ «Ауровіль», у тому числі і прибутку, у власному розумінні. Крім того, на думку Позивача, у момент підписання спірної угоди було порушено ст. 902 Цивільного кодексу України, оскільки за існуючими договорами ТОВ «Ауровіль» з ДП НАЕК «Енергоатом», виконавець (Позивач) був зобов’язаний виконувати послуги особисто і не мав права передавати їх для виконання стороннім особам.

Відповідач – МДП «Інститут проблем управління Національної Академії наук України» проти позову заперечує у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень Відповідач посилається на те, що дійсно, між Позивачем та Відповідачем 02 жовтня 2007 року, було укладено договір № 50/07 за яким, згідно п.1.1. Замовник доручив Виконавцеві надати послуги з виконання розрахунків (за заданим алгоритмом) параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання (силове обладнання КРУ-6 кВ та КТПСН-0.4кВ, пристрої РЗА, двигуни 0.4Кв, та інш.) блоку № 1 ЮУ АЕС для продовження терміну експлуатації. Всі результати розрахунків передавалися ТОВ «Ауровіль» по мірі їх виконання у електронному вигляді та включалися до звітів, які останнє направляло основному замовнику. Відповідач вважає, що спірним договором передбачено претензійний порядок вирішення спорів між сторонами, а ніяких претензій до виконаної роботи Позивач йому не направляв. Відповідач наполягає на тому, що після виконання договору вимагати визнання його недійсним з поверненням сум можливо лише в порядку ст. 207 Господарського кодексу України за умови, що господарське зобов’язання не відповідає вимогам закону або виконано з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Відповідач зазначає, що фактично, роботи по здійсненню розрахунків за спірним договором виконував Поліщук С.М., який організував для цього тимчасовий творчий колектив. Хоча Пліщук С.М., і не працював безпосередньо у Відповідача, він уклав з Відповідачем угоду з тимчасовим творчим колективом. Відповідач вважає, що ТОВ «Ауровіль» мало право передавати для виконання третім особам послуги, які охоплювалися договорами ТОВ «Ауровіль» та ДП НАЕК «Енергоатом» № 43/06, 45/06, 48/07, 49/07, а саму формулу для здійснення розрахунків йому було надано Гирею М.П., та Штабським Л.М., які, з їх слів, були її авторами. Фактично, послуги по спірному договору почали надаватися раніше ніж його було підписано.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

02 жовтня 2007 року, між ТОВ «Ауровіль» у особі заступника директора Гирі М.П., (Замовник) та МДП «ІПУ НАН України» (Виконавець), у особі директора Локошко В.В., було підписано договір № 50/07 на створення (передачу) технічної продукції. Згідно п.1.1. договору Замовник доручив Виконавцеві «Виконання розрахунків (за заданим алгоритмом) параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання блоку № 1 ЮУ АЕС для продовження терміну експлуатації». Згідно технічного завдання до цього договору, таким електротехнічним обладнанням виступало: силове обладнання КРУ-6 кВ та КТПСН-0.4кВ, пристрої РЗА КРУ-6 кВ та КТПСН-0.4кВ, струмопроводи, шинопроводи КРУ типу ХХІV, дизель-генераторні станції, випрямуючі агрегати ВАЗП, вимикачі типу «Електрон», роз’єднувачі, обладнання релейного захисту блоку, двигуни 0.4Кв, енергоблоку № 1 Південно-Української атомної електростанції. Викладене дає можливість суду констатувати, що результат надання послуг за спірним договором мав безпосереднє відношення до Державного підприємства НАЕК «Енергоатом», в структурі якого здійснює свою діяльність Південно-Українська атомна електростанція. Це підтверджено сторонами та їх представниками у ході судового розгляду справи.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) приймає обов’язок за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник приймає обов’язок оплатити виконавцю зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Оскільки за договорами про надання послуг продається не самий результат, а дії, які до нього привели, суд, надаючи правову кваліфікацію обставинам справи констатує, що зазначений договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Матеріалами справи встановлено, що згідно банківських виписок з розрахункового рахунку ТОВ «Ауровіль», підприємством було сплачено на користь Відповідача: 60000.00 гривень 16.11.07 р., контрагент – МДП «Інститут проблем управління національної АНУ», призначення платежу – оплата за виконані послуги по договору 50/07 від 02.10.07 р., 35000.00 гривень 05.12.07 р., контрагент – МДП «Інститут проблем управління національної АНУ», призначення платежу – оплата по акту № 2 від 16.11.07 р., 30000.00 гривень 09.01.08 р., контрагент – МДП «Інститут проблем управління національної АНУ», призначення платежу – сплата за інформаційні послуги згідно договору № 50/07 від 02.10.07 р., етап №3, а разом 125000.00 гривень.

Матеріали справи містять акт №1 приймання-здачі виконаних робіт по договору № 50/07 від 02.10.2007 року. В акті зазначено, що роботи по першому етапу виконані у повному обсязі. Надано розрахунки оцінки технічного стану обладнання. Зазначеним актом розкривається зміст етапу 1: виконання розрахунків по наступним типам обладнання: силове обладнання КРУ -6 кВ та КТПСН- 0.4 кВ, устаткування РЗА КРУ -6Кв та КТПСН- 0.4 кВ, струмопроводи, шинопроводи, КРУ типу ХХІV. При дослідженні зазначеного акту судом встановлено, що він не містить дати його підписання.          В акті № 2 до договору № 50/07 від 02.10.2007 року зазначено, що роботи по другому етапу виконані у повному обсязі. Надано розрахунки оцінки технічного стану обладнання. Зазначеним актом розкривається зміст етапу 2: виконання розрахунків по наступним типам обладнання: дизель-генераторні станції, випрямляючі агрегати, вимикачі типу «Електрон», роз’єднувачі. При дослідженні зазначеного акту судом встановлено, що він також не містить дати його підписання. Матеріали справи містять акт №3 приймання-здачі виконаних робіт по договору № 50/07 від 02.10.2007 року. В акті зазначено, що роботи по третьому етапу виконані у повному обсязі. Надано розрахунки оцінки технічного стану обладнання. Зазначеним актом розкривається зміст етапу 3: виконання розрахунків по наступним типам обладнання: устаткування релейного захисту блоку, двигуни 0.4 кВ. При дослідженні зазначеного акту судом встановлено, що він також не містить дати його підписання.

Дослідженням всіх актів встановлено, що кожен з них підписано з боку ТОВ «Ауровіль» Гирею М.П., а з боку МДП «ІПУ НАН України» Локошко В.В.           Належність підписів на актах, особам які в них зазначені підтверджено сторонами у ході судового розгляду справи. У всіх актах зазначено, що надані послуги задовольняють умовам договору та оформлені належним чином. Кожен з актів не містить дати підписання. За поясненнями Гирі М.П., ставити дату на акті приймання-здачі виконаних робіт було необов’язково, оскільки ці дати відображувалися в податкових накладних, які видавалися Позивачеві Відповідачем. Це ж пояснив і представник Відповідача Локошко В.В. Суд відхиляє такі твердження, оскільки за спірним договором акт прийняття-здачі виконаних робіт прийнято сторонами як єдину форму підтвердження виконаної роботи, яка має наслідком виникнення підстав для виконання зобов’язання про оплату послуг Замовником, що безпосередньо слідує з спірного договору. Тому з урахуванням положень договору про строки виконання робіт та розрахунків, дата підписання акту здачі-приймання виконаної роботи є обов’язковим, у тому числі для вирішення питання виникнення податкових зобов’язань. Суд зазначає, що податкова накладна, як документ, що відображує правильність та нарахування податку на додану вартість не може підмінювати собою інший документ, яким закріплюється сам факт якісного (відповідного договору) надання послуг.

Суд констатує, що спірний договір не містить положень про структуру договірної ціни або інший механізм ціноутворення. Представлений Відповідачем документ, який називається «Договірна ціна» вважається судом таким, що не відноситься до договору № 50/07 від 02.10.07, оскільки у зазначеному документі немає посилання на належність до договору (додаток), документ не призначений для Замовника, оскільки в ньому не передбачене місце для підпису та печатки (або для затвердження) Замовника.

Позивачем до матеріалів справи надано звіт Відповідача наданий ним Позивачеві за результатами підписання зазначених актів виконаних робіт. Звіт підписано з боку Відповідача Локошко В.В., місце для дати передбачене, однак дата не зазначена, а з боку Позивача Штабським Л.М., місце для дати передбачене, зазначено грудень 2007 року без конкретної дати, при цьому дата його надання у гурдні 2007 року не заперечувалася Штабським Л.М., в ході надання ним пояснень. Підписи сторін скріплено печатками організацій. Акт не зшито та не пронумеровано. Дослідивши інформаційне наповнення звіту суд встановив, що він містить протоколи випробувань по типам обладнання, зазначеного у актах здачі приймання виконаних робіт до спірного договору, велику кількість чернеток різноманітних документів, серед яких (у розділі Звіту – Устаткування РЗА блоку) уривки авторефератів кандидатської дисертації (включаючи уривки автореферату на тему: «Розподіл значень голоморфних майже періодичних функцій багатьох змінних», де в анотації автором зазначене прізвище Гиря Н.П.)., чернетки машинописних аркушів з відмітками та нотатками, виконаними чорнилами червоного кольору; чернетки витягів з протоколів засідань вченої ради механіко-математичного факультету та текст-оголошення про доповідь Гирі Наталії Петрівни по темі дисертації (у звіті, де містяться протоколи випробувань зборок РТЗО), тощо. Судом також встановлено, що наявні у Звіті протоколи випробувань являють собою у переважній більшості роздруківки тексту з назвами документів «Протоколи випробувань» відповідного типу обладнання, однак у графах де передбачені місця для підписів осіб, ймовірно склавших такі протоколи – підписів або інших графічних рукописних зображень, які б дозволили ідентифікувати осіб, причетних до складання протоколів – не міститься. При дослідженні інформаційного наповнення звіту судом не встановлено даних, які б свідчили про здійснення розрахунків (по заданому алгоритму) параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання блоку № 1 Південно-Української атомної електростанції. При цьому суд зазначає, що складання та оформлення протоколів випробувань по типам електротехнічного обладнання ПУ АЕС, не охоплюється спірним договором, факт невиконання саме цих робіт підтверджено Відповідачем у ході надання пояснень при розгляді справи. У звіті не міститься підписів конкретних виконавців.

За поясненням Гирі М.П., та Штабського Л.М., які викликалися в судове засідання для надання пояснень, зазначений (наданий Позивачем) Звіт до спірного договору дійсно було надано Відповідачем, однак ще у процесі виконання договору, а тому цей звіт є проміжним, наданим для попереднього ознайомлення. Ці свідчення підтверджено Відповідачем поясненнями його представника Локошко В.В., у ході судового розгляду справи.

Відповідачем до матеріалів справи надано остаточний звіт за результатами підписання зазначених актів виконаних робіт. Звіт підписано з боку Відповідача Локошко В.В., місце для дати передбачене, однак дата не зазначена, а з боку Позивача Штабським Л.М., місце для дати передбачене, дата не зазначена. Підпис Локошко В.В., від імені МДП «ІПУ НАН України» скріплено круглою печаткою організації. На місці підпису Штабського Л.М., печатка ТОВ «Ауровіль», як Замовника послуг за Звітом – відсутня. З інформаційного наповнення звіту слідує, що він містить розрахунки параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання блоку № 1 Південно-Української атомної електростанції, які збігаються з типами обладнання, зазначеного у актах здачі-приймання виконаних робіт по спірному договору. За поясненнями Гирі М.П., дата та печатка на звіті не зазначена, так як це необов’язково а факт його передачі фіксувався листом, направленим на адресу ТОВ «Ауровіль».

Матеріалами справи встановлено, що 10.11.06 між Державним підприємством «НАЕК Енергоатом» та ТОВ «Ауровіль» було укладено договір № 43/06 про надання послуг по обстеженню технічного стану та перепризначенню термінів експлуатації електрообладнання КРУ-6 кВ та КРУ-0.4 кВ енергоблоку № 1 ОП ЮУ АЕС. Зазначений договір містить календарний план, протокол узгодження договірної ціни та структуру договірної ціни. Згідно акту № 1 від 05.04.07 р., ТОВ «Ауровіль» (Виконавець) було надано Південно-Українській атомній електростанції (надалі –ПУАЕС) послуги з надання реферативного звіту по результатам обслідування та аналізу інформації, необхідної для подальшої оцінки технічного стану обладнання КРУ 6 Кв та КРУ 0.4 кВ. Акт підписано від Виконавця Поповим В.І., від Замовника Кузнецовим В.І. Згідно акту № 2 від 30.04.07 р., між тими ж сторонами та по тому ж договору, Виконавцем надано звіти по оцінці технічного стану та експлуатаційній надійності електрообладнання КРУ 6 Кв, та КРУ 0.4 кВ., систем важливих для безпеки, з висновками та рекомендаціями по перепризначенню терміну експлуатації. Згідно акту № 4 без дати до договору № 43/06, підписаного від Виконавця Гирею М.П., Замовнику було надано послуги з оцінки технічного стану та експлуатаційної надійності обладнання КРУ 6Кв та КРУ -0.4кВ, систем нормальної експлуатації. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що 30 квітня 2007 року Південно-Українською атомною електростанцією було прийнято надані ТОВ «Ауровіль» послуги по оцінці технічного стану та експлуатаційній надійності електрообладнання КРУ 6 Кв, та КРУ 0.4 кВ., систем важливих для безпеки, з висновками та рекомендаціями по перепризначенню терміну експлуатації, а отже, зобов’язання в частині зазначеного обладнання припинилося виконанням, проведеним належним чином. У справі міститься лист ТОВ «Ауровіль» № АС-733, від 14.11.2007 р., за підписом Гирі М.П., згідно якого акт №4 до договору було передано Замовнику цим листом. В листі відсутня інформація про дату підписання цього акту.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.11.06 між ДП «НАЕК Енергоатом» та ТОВ «Ауровіль» було укладено договір № 45/06 про розробку програми проведення обстеження та оцінки технічного стану електротехнічного обладнання енергоблоку № 1 ОП ЮУ АЕС; Пристрої релейного захисту та автоматика блоку. Згідно актів виконаних робіт від 30.05.07 та 27.08.07 р., підписаних від імені Виконавця Поповим В.І., а від імені Замовника Кузнецовим В.І., Виконавцем було передано, а Замовником прийнято послуги по розробці програми проведення обстеження та оцінки технічного стану електротехнічного обладнання блоку № 1 ПУАС – устаткування релейного захисту та автоматики блоку. Таким чином суд констатує, що зобов’язання, основане на договорі № 45/06 фактично було припинено між сторонами 27.08.07 у зв’язку з виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 25.05.07 між ДП «НАЕК Енергоатом» та ТОВ «Ауровіль» було укладено договір № 48/07 про надання послуг по оцінці технічного стану та перепризначенню термінів експлуатації зборок РТЗО, ПР всіх типів енергоблоку № 1 ОП ЮУ АЕС. Згідно Акту № 1 від 23.07.07, підписаного від ТОВ «Ауровіль» Поповим В.І., Замовнику було надано послуги з розробки робочої програми обстеження технічного стану зборок РТЗО та ПР всіх типів енергоблоку № 1. Згідно акту № 2, без дати, підписаному від ТОВ «Ауровіль» Гирею М.П., Замовнику було надано послуги з оцінки технічного стану та перепризначенню терміну експлуатації зазначеного обладнання. У справі міститься лист ТОВ «Ауровіль» № АС-733, від 14.11.2007 р., за підписом Гирі М.П., згідно якого акт №2 до договору було передано Замовнику цим листом, однак судом встановлено, що зазначений лист також не містить даних про дату підписання акту № 2.

Матеріалами справи також встановлено, що 06.06.07 між ДП «НАЕК Енергоатом» та ТОВ «Ауровіль» було укладено договір № 49/07 про надання послуг по оцінці технічного с тану та перепризначенню термінів експлуатації асинхронних електродвигунів 0.4 кВ енергоблоку № 1 ОП ЮУ АЕС. Згідно акту № 1 до договору, без зазначення дати, підписаному від ТОВ «Ауровіль» Гирею М.П., Замовнику (ПУАЕС) було надано Виконавцем послуги оцінки технічного стану та перепризначенню терміну експлуатації асинхронних двигунів 0.4 кВ блоку № 1 ПУАС. Згідно листа ТОВ «Ауровіль» № АС-733, від 14.11.2007 р., за підписом Гирі М.П., згідно якого акт №1 до договору було передано Замовнику цим листом, який також не містить інформації про дату підписання акту, що передавався.

Досліджуючи договори № 43-06, 45-06, 48-07 та 49-07 суд зазначає, що кожен з цих договорів містить структуру договірної ціни з детальним механізмом ціноутворення. В жодному з договорів, обов’язок ТОВ «Ауровіль» здійснити розрахунки параметрів технічного стану та перепризначення терміну експлуатації обладнання РЗА блоку № 1 ПУАЕС не передбачено. А за договором № 45/06 Позивач був зобов’язаний зробити лише програму обстеження такого обладнання, а не розрахунки його параметрів.

Матеріалами справи встановлено, що роботи по оцінці обладнання РЗА були виконані на користь ЮУ АЕС (НАЕК) з боку ТОВ «Енергоатом» м. Одеса на підставі програми, наданої НАЕК з боку ТОВ «Ауровіль» у серпні 2007 року. У справі міститься звіт ТОВ «Енергоатом», наданий на адресу Південно-Української атомної електростанції, де зазначено розрахунки параметрів надійності обладнання, а саме – обладнання РЗА. Відповідач, у ході надання пояснень, не заперечував факту існування звіту ТОВ «Енергоатом» по обладнанню РЗА. Це також підтвердили викликані для надання пояснень, колишній головний інженер ТОВ «Ауровіль» Штабський Л.М., та колишній заступник директора з економіки ТОВ «Ауровіль» Гиря М.П. Однак крім цього, Штабський Л.М., пояснив, що фактично, розрахунки параметрів технічного стану обладнання РЗА виконувалися здебільшого Відповідачем, однак роботи основному Замовнику (Південно-Українська Атомна електростанція) були здані саме ТОВ «Енергоатом» м. Одеса через брак часу для виконання договорів між ТОВ «Ауровіль» та ДП НАЕК «Енергоатом». У своїх поясненнях, Гиря М.П., пояснила, що ТОВ «Ауровіль» листом АС-718 від 21.09.07 повідомило ДП НАЕК, що Товариство не буде заперечувати, якщо послуги по оцінці стану РЗА основний замовник доручить іншій організації, тому їх виконання було доручене ТОВ «Енергоатом» м. Одеса, однак не дивлячись на це, частину найбільш складних робіт та технічну підтримку ТОВ «Ауровіль» виконало самостійно, а тому ці послуги було включено до звіту Відповідача.

Таким чином, дослідивши вказані фактичні обставини суд приходить до висновку, що станом на момент підписання спірного договору, ДП НАЕК «Енергоатом» у особі Південно-Української атомної електростанції прийняло виконання наступних послуг:

- надано реферативний звіт по результатам обслідування та аналізу інформації, необхідної для подальшої оцінки технічного стану обладнання КРУ 6 Кв та КРУ 0.4 кВ - згідно акту № 1 від 05.04.07 р., до договору № 43-06 від 10.11.06; Виконавець – ТОВ «Ауровіль»;

- надано звіти по оцінці технічного стану та експлуатаційній надійності електрообладнання КРУ 6 Кв, та КРУ 0.4 кВ., систем важливих для безпеки, з висновками та рекомендаціями по перепризначенню терміну експлуатації - Згідно акту № 2 від 30.04.07 р., до договору № 43-06 від 10.11.06; Виконавець – ТОВ «Ауровіль»;

- надано послуги по розробці програми проведення обстеження та оцінки технічного стану електротехнічного обладнання блоку № 1 ПУАС – устаткування релейного захисту та автоматики блоку, - згідно актів від 30.05.07 та 27.08.07 р., до договору № 45/06 від 10.11.06 р. Виконавець – ТОВ «Ауровіль»;

- надано послуги по оцінці технічного стану та перепризначенню термінів експлуатації обладнання РЗА (релейний захист автоматики) блоку № 1 ПУАС. Виконавець – ТОВ «Енергоатом», м. Одеса – звіт досліджено при судовому розгляді справи.

Факт прийняття цих послуг основним замовником (ДП НАЕК «Енергоатом» у особі Південно-української АЕС) до дати підписання договору № 50/07 від 02.10.07 вважається судом доведеним та документально підтвердженим. Разом з цим суд констатує, що послуги по оцінці технічного стану та перепризначенню термінів експлуатації електрообладнання КРУ 6 Кв, КРУ 0.4 кВ., та РЗА включено до переліку виконаних робіт по спірному договору та відображено у актах прийняття-здачі виконаних робіт до цього договору № 1 та № 3, які підписано та складено, за поясненнями представника Відповідача та Гирі М.П., не раніше дати підписання спірного договору, тобто після 02.10.07. При цьому судом відхиляються пояснення Гирі М.П., та Штабського Л.М., про те, що роботи, відображені в акті № 2 від 30.04.07 р., до договору № 43-06 від 10.11.06 а також у звіті ТОВ «Енергоатом» м. Одеса фактично виконані Відповідачем, а також те, що роботи за актом №2 та роботи, зазначені у звіті Відповідача є різними, оскільки по-перше, факт надання на адресу ДП НАЕК «Енергоатом» послуг по обладнанню КРУ 6-Кв та КРУ 0.4 кВ ще у квітні 2007 року не заперечувався учасниками процесу і є документально доведеним; по-друге, відповідачем не надано доказів того, яку саме частину обладнання КРУ 6 кВ та КРУ 0.4 кВ (одну і ту ж саме або іншу) було проаналізовано Відповідачем на предмет розрахунків параметрів технічного стану, а у акті № 1 (без дати) до спірного договору зазначається лише тип обладнання, яке тотожне типу в акті № 2 від 30.04.07 до договору 43/06, по-третє, матеріали справи не містять доказів того, у якому порядку, яким способом та у якій формі та якими конкретно особами було визначено яку саме конкретну частину обладнання РЗА було доручено виконувати ТОВ «Енергоатом» м. Одеса, а яку Відповідачеві з урахуванням того, що матеріалами справи підтверджено аналогічність виконаних робіт по РЗА Відповідача і робіт ТОВ «Енергоатом» м. Одеса., по-п’яте, згідно ст. 181 Господарського кодексу України,господарський договір за загальним правилом укладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. За ст. 208 Цивільного кодексу України, в письмовій формі належить укладати угоди між юридичними особами. Суду не надано доказів укладення окремого договору про закупівлю послуг по обладнанню РЗА як між Позивачем та ТОВ «Енергоатом», так і між цим товариством та Відповідачем, по-шосте, згідно листа № АС-718 від 21.09.07 за підписом Штабського Л.М., Позивач сам висловив прохання передати об’єм послуг по РЗА для виконання іншій особі (при цьому не Відповідачеві)., по-сьоме, суду не надано доказів яким саме чином, у якому саме порядку, яким способом, на підставі яких договорів та якими конкретно особами здійснювалася технічна підтримка виконання робіт по РЗА від ТОВ «Ауровіль» на адресу ТОВ «Енергоатом», м. Одеса.

При цьому суд зазначає, що згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За цих же обставин, суд відхиляє і доводи Відповідача про те, що послуги по спірному договору почали виконуватися ще до його підписання, тобто до 02.10.07 р. Таким чином суд погоджується з доводами Позивача про те, що спірний договір у момент підписання містив предмет, який: а) – в частині РЗА було виконано стороннім товариством на користь ДП НАЕК Енергоатом, б) – в частині РЗА не був обумовлений існуючими господарськими договорами ТОВ «Ауровіль» з ДП НАЕК Енергоатом, в) – не міг бути виконаний, оскільки ТОВ «Ауровіль» ніколи не виконувало протоколи випробувань по такому типу обладнання і не отримувало їх від інших осіб, г) в частині обладнання КРУ 6 кВ та КРУ 0.4кВ, вже було виконано самим Позивачем.

Суд зазначає, що системний аналіз спірного договору № 50/07 від 02.10.07 дає підстави зробити висновок, що він не містить положень про надання проміжних звітів Виконавцем Замовнику у процесі його виконання. Натомість, згідно п. 3.1. спірного договору, здача-приймання роботи оформлюється актом здачі-приймання, що складається в 2-х екземплярах і є підставою для взаємних розрахунків. Зміст роботи по договору визначено сторонами у п. 1.1. – це виконання розрахунків (за заданим алгоритмом) параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання блоку № 1 ПУ АЕС для продовження терміну експлуатації. Таким чином, оскільки факт проведення розрахунків між ТОВ «Ауровіль» та МДП ІПУ НАН України підтверджено документально (16.11.07, 05.12.07, 09.02.08 згідно відповідних платіжних доручень) а подання проміжного звіту договором не передбачене, то Звіт Відповідача, який надано Позивачем і який за поясненням Гирі М.П., є проміжним розглядається судом як підстава для розрахунків, так як розрахунки були проведені. Роблячи такий висновок суд враховує і те, що у всіх актах здачі-приймання виконаних робіт до спірного договору передбачено, що роботи оформлено належним чином, тобто відповідно до умов договору. Крім того, в актах здачі-приймання виконаних робіт до спірного договору йдеться про надання конкретних розрахунків по конкретним типам обладнання, говориться що ці роботи виконані у повному обсязі, а тому без передачі результатів розрахунків (що прийнято сторонами у формі Звіту) такі акти до спірного договору не могли бути підписані. Доказів того, що результати послуг за спірним договором передавалися Відповідачем Позивачеві іншим способом суду Відповідачем не надано. Крім того, суд констатує, що Звіт про виконання спірного договору, який надано Відповідачем вже в ході розгляду справи, підписано від імені Позивача Штабським Л.М., однак не скріплено печаткою ТОВ «Ауровіль», на відміну від Звіту, який надано Позивачем по справі – там на підпису Штабського Л.М., міститься кругла печатка ТОВ «Ауровіль». Матеріалами справи підтверджено, що Штабського Л.М., звільнено з посади головного інженера ТОВ «Ауровіль» за прогул без поважних причин згідно наказу № 3-ОК від 29.02.2008 року. Викладене дає суду підстави зробити висновок, що підставою здійснення розрахунків за спірним договором став Звіт, інформаційне наповнення якого не свідчить про те, що за спірним договором взагалі виконувалися якісь послуги і який було складено пізніше ніж звіт, який є у розпорядженні Позивача. Крім того, Відповідач не надав суду доказів факту направлення або передачі іншим чином Позивачеві свого екземпляру Звіту до порушення провадження у справі, а також доказів того, що за листами Відповідача Позивачеві передавався саме той Звіт, який було представлено Відповідачем у судовому засіданні.

Суд зазначає, що виходячи зі змісту ст. 202, 203 Цивільного кодексу України, договір є виявом волі сторін, наміром досягти певного правового (а значить законного) результату. Зовнішнє вираження волі сторін в угоді має відповідати їх внутрішньому наміру, угода має бути здійсненною. За ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності угоди є недотримання у момент вчинення угоди стороною (сторонами) вимог, передбачених частинами 1-3, 5,6 ст. 203 цього кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст угоди не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, угода має бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею.

Згідно ч.1 ст. 234 ЦК України, фіктивною є угода, вчинена без наміру створити правові наслідки, обумовлені нею. Фіктивна угода визнається судом недійсною.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи суд зазначає, що договори, укладені між ТОВ «Ауровіль» та ДП НАЕК Енергоатом №№ 43/06, 45/06, 48/07, 49/07, за своєю правовою природою є угодами про надання послуг, оскільки їх предметом є певні дії Виконавця для досягнення бажаного Замовнику результату. Відповідно, укладаючи будь-яку угоду на виконання угоди про надання послуг сторони мають дотримуватися норм законодавства, що регулює порядок укладання та виконання договорів про надання послуг. Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, Виконавець (за договором про надання послуг) має виконувати послугу особисто. Виключенням з цього правила, згідно положень ч.2 ст. 902 ЦК України, є передбачення угодою можливість передати послугу для виконання третій особі. Відповідно, така можливість обумовлює і право (повноваження) зацікавленої сторони укласти з такою третьою особою договір для пере замовлення послуги.

Судом встановлено, що у договорах з ДП НАЕК Енергоатом 48/07, 49/07 право ТОВ «Ауровіль» передати зазначені у них послуги для виконання сторонній особі передбачено не було. Більш того, зазначеними договорами чітко визначалося, що ТОВ «Ауровіль» не вправі передавати стороннім особам інформацію про результати виконання послуг, результати робіт та умови договорів є конфіденційними і не підлягають розголошенню стороннім особам, що безпосередньо слідує з п.п. 7.2,7.5., договору № 49/07 від 06.06.07, п.п. 7.2,7.5 договору № 48/07 від 25.05.07. При цьому суд враховує, що за договором № 43/06 Позивач мав право залучати до виконання роботи по устаткуванню Кру 6 кВ та КРУ 0.4 кВ співвиконавців (п. 5.2 договору) однак ці роботи вже було виконано ТОВ «Ауровіль» у квітні 2007 року.

Відповідачем не надано суду доказів наявності письмової згоди ДП НАЕК «Енергоатом» на розголошення і передачу МДП ІПУ НАН України відомостей, що становили предмет угод № 48/07 та 49/07, і відомості по яким частково становили предмет спірного договору № 50/07 від 02.10.07. При цьому суд зазначає, що предмет угоди про надання послуг являє собою сукупність дій, органічно поєднаних між собою правами та обов’язками сторін угоди. Предмет угоди є єдиним та самостійним уособленням майбутнього результату, обумовленого угодою, а тому не може розглядатися окремо щодо кожної дії при вирішенні питання про законність предмета угоди та самої угоди в цілому. Тому суд приходить до висновку, що спірна угода вже в момент її укладення містила порушення ст. 902 Цивільного кодексу України, оскільки і за змістом норм чинного законодавства, і за змістом зобов’язань, що витікали з зазначених договорів з НАЕК, ТОВ «Ауровіль» було зобов’язане робити оцінку параметрів технічного стану та показників надійності електрообладнання енергоблоку № 1 ЮУ АЕС (щодо предмету договорів №№ 48/07, 49/07) – виключно особисто. Це, відповідно, обумовлює заборону будь-якій повноважній службовій особі ТОВ «Ауровіль» чинити дії, спрямовані на порушення порядку виконання послуг по договорам з НАЕК, у тому числі і дії, пов’язані з укладенням угод всупереч такому порядку. Гиря М.П., уклавши спірну угоду та передбачивши у ній, серед іншого, послуги щодо предметів договорів між Позивачем та ДП НАЕК Енергоатом №№ 48/07 та 49/07 допустила порушення ст. 902 Цивільного кодексу України, оскільки і чинним законодавством і господарськими договорами з ДП НАЕК було заборонено передавати для виконання сторонній особі послуги по оцінці стану такого обладнання як зборки РТЗО та ПР всіх типів та асинхронних електродвигунів 0.4 кВ енергоблоку № 1 Південно-Української АЕС. Надаючи правову кваліфікацію діям Гирі М.П., суд виходить також з п.3 роз’яснення ВАСУ від 12.03.99 № 02-5/111, …угоди, які містять порушення Закону, не породжують будь-яких бажаних сторонами результатів, незалежно від рішення суду і волі сторін та їх вини в укладенні протизаконної угоди…

Правовим наслідками укладення та виконання договору про надання послуг є отримання Замовником послуги результату, шляхом вчинення Виконавцем певних дій, які приводять до такого результату. Відповідно, для Виконавця правові наслідки договору про надання послуг за плату виявляються у отриманні грошової (іншої) компенсації за вчинені дії, що призвели до бажаного Замовником результату. Таким чином, правовим наслідком спірної угоди для Відповідача є отримання 125000.00 гривень за спірним договором за вчинення ним дій, які повинні були привести до бажаного Позивачем результату, а саме – отримання розрахунків параметрів технічного стану та надійності електрообладнання (по типам, як це передбачено ним) енергоблоку № 1 ПУ АЕС. Натомість, спірний договір не міг привести до таких наслідків, оскільки частково такі наслідки (оцінка надійності та перепризначення терміну експлуатації обладнання КРУ 6 кВ та КРУ 0.4 кВ, а також обладнання РЗА блоку) було сформовано власними силами Позивача та ТОВ «Енергоатом» м. Одеса, тобто правовий результат, обумовлений спірною угодою вже частково існував, а тому у вигляді, в якому він був передбачений спірною угодою, об’єктивно не міг бути досягненим ще в момент підписання спірної угоди.

Судом відхиляються пояснення Гирі М.П., при обґрунтуванні безпідставності позову про те, що спірна угода не була збитковою, так як Товариство отримало по договорам з НАЕК 325000.00 гривень а вона витратила на Відповідача лише 125000.00 гривень, а тому спірна угода не є збитковою. Так, кошти, що надходять Товариству в результаті виконання господарських договорів є валовим доходом товариства, а не його прибутком. Збитковість господарської операції визначається як мінусове значення прибутку від господарської операції. Згідно додатку №4 до договору № 43/06 від 10.11.06 прибуток Товариства визначено в розмірі 7196.17 грн., згідно додатку 3 до договору № 48/07 від 25.05.07 прибуток Товариства визначено в розмірі 1893,58 грн., а згідно згідно додатку 3 до договору № 49/07 від 06.06.07 прибуток Товариства визначено в розмірі 983,13 грн. Загальний прибуток за цими договорами складає 10072,88 гривень. Договір № 45/06 від 10.11.06 судом не приймається до уваги при розрахунках прибутку, оскільки Позивач отримав кошти по ньому за розробку Програми обстеження обладнання і ніякі розрахунки не був зобов’язаний виконувати, що доведено матеріалами справи. При визначенні прибутку судом враховано ПДВ 20%, витрати на заробітну плату (яку отримували і Гиря М.П., і Штабський Л.М., що ними підтверджено), оподаткування заробітної плати, витрати на відрядження, тощо – зазначені дані містяться у кожному, з наведених документів. Таким чином, суд констатує, що спірна угода мала збитковий характер, оскільки витрачені кошти за спірною угодою на виконання договорів № 43/06, 48/07 та 49/07 з ДП НАЕК більш ніж у 10 разів перевищували розмір прибутку, отриманий ТОВ «Ауровіль» від виконання цих договорів.

За п. 3.1. Статут ТОВ «Ауровіль», товариство створене з метою організації ефективної господарської діяльності для задоволення соціально-економічних потреб учасників та працівників товариства а також отримання прибутку.

Таким чином судом встановлено, що спірна угода не відповідає меті діяльності товариства, оскільки є збитковою і не була спрямована на отримання прибутку. Наводячи такий висновок суд враховує п.12 Роз’яснення ВАСУ від 12.03.99 № 02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними», за яким правоздатність будь-якої юридичної особи є спеціальною, оскільки визначається встановленими цілями її діяльності. Угода, укладена юридичною особою всупереч цілям її діяльності, є позастатутною і має визнаватися недійсною. Позастатутною є угода, укладена всупереч з цілями, зазначеними в установчих документах товариства. Позастатутна угода фактично містить порушення Статуту Товариства а тому містить склад порушення Закону.

Згідно пояснень представника Відповідача Локошко В.В., з ініціативою укладення спірного договору виступила заступник директора з економіки (у той час) ТОВ «Ауровіль» Гиря М.П., а всі розрахунки показників за ним здійснював Поліщук С.М., який на момент укладення спірного договору у МДП ІПУ НАН України не працював, однак він уклав з ним окремий контракт, щоб виконати спірний договір. Проміжний звіт Позивачеві надавався, однак співробітники МДП ІПУ НАН України його не складали. За поясненнями Гирі М.П., ще до моменту укладення договору вона знала, що розрахунки параметрів за майбутнім (спірним) договором з Відповідачем будуть виконуватися не силами відповідача а Поліщуком С.М. Не дивлячись на таку обізнаність вона уклала договір з відповідачем оскільки, за її словами, Поліщук С.М., не міг приймати грошові кошти у безготівковому вигляді. За поясненнями Поліщука С.М., наданими у ході розгляду справи, він мав стосунки з Гирею М.П., та Штабським Л.М., задовго до підписання спірного договору, всі матеріали для розрахунків він отримував від Гирі М.П., у електронному вигляді, відносини з МДП ІПУ НАН України письмо оформив у виді контракту з тимчасовим творчим колективом, отримання матеріалів для здійснення розрахунків документально не оформлював, як і не оформлював документально факт надання розрахунків на адресу МДП ІПУ НАН України та не оформлював ніяких проміжних Звітів для ТОВ «Ауровіль». Технічне завдання, за поясненнями Поліщук С.М., ним від Відповідача не отримувалося. За поясненнями Штабського Л.М., він сам особисто висловив прохання до Поліщук С.М., використовувати при розрахунках формулу, що містилася в авторській методиці а також заявив, що не дивлячись на те, що він отримував у ТОВ «Ауровіль» заробітну плату, він вважає, що кошти, отримані Товариством від атомних станцій заробили він, Гиря М.П., та Локошко В.В., так як саме вони здійснювали всі роботи а ТОВ «Ауровіль» до них ніякого відношення не має. Таке твердження (в частині власності на результат робіт) відхиляється судом як таке, що суперечить вимогам Закону. Згідно ст. 115 Цивільного кодексу України, господарське товариство є власником продукції, отриманої ним в результаті господарської діяльності а також отриманих доходів. Суд зазначає, що особа, що перебуває з товариством у трудових правовідносинах має право лише на отримання заробітної плати та інших виплат згідно законодавства України про працю і не є власником доходів (у тому числі грошових коштів) які надходять товариству в результаті виконання господарських договорів.

Відповідачем представлені суду контракти з науковими працівниками Кипоренко А.С., Турко Л.Л., Мазорчук М.С., Баранов О.М. та Поліщук С.М. Досліджуючи всі представлені контракти суд констатує, що всі вони датовані 01 жовтня 2007 року, всі містять аналогічний предмет контракту: «виконання розрахунків (по заданому алгоритму) параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання блоку № 1 ПУ АЕС», договір № 50/07, тобто предмет, який також аналогічно збігається з предметом спірного договору, строк дії контракту тотожний (з 01.10.07 по 31.12.07, однак у контракті з Поліщуком С,М., зазначено – з 01.10.07 по 30.01.08), тотожними є і усі інші умови та положення контракту крім зазначення реквізитів виконавців. З аналізу контрактів суд приходить до висновку, що ці контракти, за своєю юридичною природою є цивільно-правовими договорами про надання послуг і не є трудовими договорами оскільки: а) ознакою трудового договору є предмет трудового регулювання – сама робота, яка характеризується трудовою функцією – професія, спеціальність, кваліфікація, посада або службове становище. Водночас, у всіх аналізованих контрактах зазначено предметом кінцевий результат, а саме здійснення розрахунків параметрів технічного тану обладнання блоку ПУ АЕС, (п.п. 1.1., 2.4. контрактів) що є характерним для цивільно-правових угод; б) характер відносин по трудовому договору визначається як імперативний від Роботодавця до Робітника, з обов’язком дотримання працівником Правил внутрішнього трудового розпорядку, водночас як у представлених контрактах немає посилань на правила ВТР та виконання наказів Роботодавця, а права та обов’язки у них кореспондують одне одному, що характерно для цивільно-правових угод; в) у всіх трудових правовідносинах робота виконується виключно за рахунок Роботодавця, який забезпечує суттєві умови праці. Натомість у представлених контрактах згідно п. 3.4. оплата праці здійснюється після надходження на рахунок Замовника коштів від фінансуючої організації, а при порушенні контракту Виконавець може взагалі не отримати винагороду (п.2.8); г) згідно чинного законодавства України, що регулює питання оплати праці, оплата праці, незалежно від її форми, має здійснюватися не менш ніж 2 рази на місяць, водночас, як у представлених контрактах немає посилань на періодичність оплати винагороди, вона може бути отримана лише за умови належного виконання роботи (п.2.8.), що також властиве цивільно-правовим угодам; д) у трудових правовідносинах робітники є соціально-забезпеченими, а у аналізованих контрактах чітко визначається, що їх виконавці не користуються соціальними пільгами, встановленими для працівників організації Замовника. Крім викладеного суд враховує, що сторони контрактів визначено як Замовник та Виконавець а не як Роботодавець та Робітник, технічне завдання та календарний план (суттєві умови цих контрактів за п. 1.2.) суду Відповідачем не надано, як і не надано доказів реєстрації зазначених контрактів у державній службі зайнятості за місцем проживання кожного з Виконавців згідно вимог ст. 24-1 КЗпП України. Свої висновки суд обґрунтовує і тим, що згідно матеріалів справи, за наказом № 1 (без дати), представленим Відповідачем, громадянин Турко Л.Л., прийнятий на роботу до відповідача на посаду головного інженера проекту з 03.01.2008 року. Наказ підписано директором МДП ІПУ НАН України Локошко В.В. Отже, у час, датований у контракті з Турко Л.Л., останній на якій не будь посаді Відповідача не працював.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що Кипоренко А.С., Турко Л.Л.,Мазорчук М.С., Баранов О.М. та Поліщук С.М. станом на час укладення спірного контракту не знаходилися у трудових правовідносинах з МДП ІПУ НАН України.

Суд зазначає, що передача ймовірних послуг (результатів розрахунків) зазначеними особами на адресу Відповідача документально не підтверджується, що слідує також з пояснень Поліщука С.М., та представника Відповідача Локошко В.В. Факт обміну інформаційними даними шляхом передачі електронних носіїв також документально не підтверджено. Крім того, документально не підтверджено факту замовлення Відповідачем у Поліщук С.М., послуг з розробки програми здійснення розрахунків, а сам Поліщук С.М., пояснив суду що така програма була розроблена, однак Відповідачеві вона не передавалася. Документальних свідчень наявності такої програми за період з 01.10.07 по 30.01.08 учасниками процесу та особами що брали у ньому участь суду не представлено. Належним чином узгоджене технічне завдання та календарний план між Відповідачем та зазначеними останнім виконавцями робіт (Кипоренко А.С., Турко Л.Л.,Мазорчук М.С., Баранов О.М. та Поліщук С.М.), як того вимагає п.1.2 кожного з контрактів між зазначеними виконавцями та Відповідачем суду не представлено ані з боку Відповідача, ані будь-ким з осіб, що надавали суду пояснення у справі.

Таким чином суд констатує, що станом на момент укладення спірної угоди, Відповідач не мав наміру виконувати послуги за спірним договором особисто. Факт укладення спірної угоди Гирею М.П., від імені ТОВ «Ауровіль» з Відповідачем лише для зручності розрахунків з Поліщук С.М., вважається судом доведеним і підтверджується поясненнями Гирі М.П., за якими вона знала, що ще до підписання спірного договору роботи по ньому буде виконувати Поліщук С.М. Крім того судом враховується, що спірний договорі укладено сторонами 02 жовтня 2007 року, у той час як контракти з виконавцями (Кипоренко А.С., Турко Л.Л., та інш.,) укладені 01 жовтня 2007 року, тобто раніше. Разом з цим, у зазначених контрактах їх предмет чітко поєднаний з договором № 50/07 від 02.10.07, що безпосередньо слідує з цих контрактів (п.1.1.), якого саме 01.10.07 об’єктивно не існувало і не могло існувати, адже його підписано лише 02.10.07, тобто наступного дня. Тому, твердження відповідача про ст. 207 Господарського кодексу України судом відхиляються, оскільки зазначена стаття врегульовує питання визнання недійсним виконаного зобов’язання, а факт його виконання саме Відповідачем останнім не доведено.

Викладене дає суду можливість зробити висновок, що спірна угода для відповідача не була здійсненною, оскільки Відповідач в момент укладення угоди не мав реальної можливості для виконання обумовлених нею власних обов’язків, а саме – розрахунків параметрів технічного стану обладнання блоку №1 ПУ АЕС.

Пояснення громадян Штабського Л.М., та Гирі М.П., про те, що лише вони були авторами «Методики визначення технічного стану, показників надійності та остаточного ресурсу електротехнічного обладнання електростанцій» відхиляються судом, оскільки вони суперечать матеріалам справи. Судом досліджено та залучено до матеріалів справи Свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № 13543 від 30.06.005 року. Згідно цього свідоцтва об’єктом авторського права є «Методика визначення технічного стану, показників надійності та остаточного ресурсу електротехнічного обладнання електростанцій». Авторами твору визначено Штабський Леонід Михайлович, Гиря Марина Павлівна, Попов Віктор Іванович, Тімченко Андрій Олександрович, Шабельник Олександр Васильович.

Матеріалами справи встановлено, що Гиря М.П., в порушення посадової інструкції, діючи таємно від директора ТОВ «Ауровіль» та засновників Товариства, уклала з Відповідачем спірну угоду та здійснила поетапне перерахування на користь Відповідача 125000.00 гривень коштів, з розрахункового рахунку ТВО «Ауровіль». Згідно протоколу зборів засновників ТОВ «Ауровіль» від 05.03.08 спірну угоду визнано такою, що не відповідає цілям діяльності товариства. Згідно посадової інструкції заступника директора з економіки ТОВ «Ауровіль» Гиря М.П., повинна була знати – п.1.4.6. порядок укладання і виконання господарських договорів, 1.4.1. – Закони України та інші нормативні акти які стосуються фінансової та комерційної діяльності фірми, 2.1.13 - 2 рази на тиждень надавати директору та засновникам товариства письмовий звіт про укладені угоди та кошти на рахунках товариства. Цю посадову інструкцію підписано Гирею М.П., її наявність не заперечувалася останньою при наданні пояснень. Пояснення Гирі М.П., за якими вона надавала звіти згідно інструкції однак усно - відхиляються судом, оскільки це не доведено матеріалами справи і суперечить поясненням Попова В.І., представника ТОВ «Ауровіль», який надав пояснення що ані у письмовій, ані в усній формі ніяких звітів від Гирі М.П., на виконання вимог посадової інструкції не надходило. Крім того, судом не беруться до уваги змінені пояснення Гирі М.П., про те, що директор Товариства не знаходився на робочому місці оскільки це не перешкоджало їй готувати такі звіти у письмовій формі, а Директор товариства, згідно статуту ТОВ «Ауровіль» підзвітний лише Загальним зборам засновників (вищому органу товариства) і не підзвітний своєму заступнику.

Аналізуючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи пояснення представників сторін та осіб, що викликалися до суду для надання пояснень, враховуючи все вищевикладене суд приходить до висновку, що Відповідачем не доведено того, що саме він здійснив виконання розрахунків (за заданим алгоритмом) параметрів технічного стану та показників надійності електротехнічного обладнання блоку № 1 ЮУ АЕС для продовження терміну експлуатації, тобто дій, що прямо передбачені спірною угодою. Як для Позивача, так і для Відповідача вона не була спрямована на досягнення реального результату, не була здійсненною, а зовнішнє вираження волі сторін в цій угоді не відповідало, і не могло відповідати внутрішній волі кожної сторони саме на досягнення результату, обумовленого угодою. Враховуючи порушення ст. 902 ЦК України, за якою виконавець за договором про надання послуг зобов’язаний виконувати послугу особисто, спірна угода в момент укладення містила порушення чинного законодавства. В протизаконних угодах, намір сторін на досягнення законного результату відсутній, оскільки наявний умисел на вчинення саме протизаконної угоди. Суд враховує п.11 Роз’яснення ВАСУ від 12.03.99 № 02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними», за яким наявність умислу у сторін угоди означає, що вони (вона) виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладуваної угоди і суперечність її мети інтересам держави і суспільства і прагнули, або свідомо припускали настання протиправних наслідків. Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження.

Викладене свідчить про те, що Гиря М.П., усвідомлюючи нездійсненність укладуваної з Відповідачем спірної угоди, діючи таємно та в порушення службової інструкції та припускаючи порушення норм чинного законодавства щодо укладення та виконання договорів про надання послуг, не могла діяти з наміром створити правові наслідки, обумовлені спірною угодою.

Згідно ст. 203 ЦК України, угода не може суперечити актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника угоди має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, угода має бути спрямованою на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею. За ст. 234 ЦК України фіктивною є угода, вчинена без наміру створити правові наслідки, обумовлені нею. За ч.2 п.1 ст. 216 ЦК України, у випадку недійсності угоди кожна зі сторін зобов’язана повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цієї угоди.

Враховуючи все вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони;

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 60, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити. Визнати договір № 50/07 від 02.10.2007 року між ТОВ «Ауровіль» та Малим Державним Підприємством «Інститут Проблем Управління Національної академії наук України» - недійсним.

2.          Стягнути з Малого Державного Підприємства «Інститут Проблем Управління Національної академії наук України на користь ТОВ «Ауровіль» 125000 гривень, 1250 гривень – державного мита, 118 гривень – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення підписано __________________

Суддя Мамалуй О.О.