КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2008                                                                                           № 05-5-42/6453

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Шубін В.М.(довіреність № 01/42-47Д від 29.02.2008 р.)

від відповідача -не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 23.06.2008

у справі № 05-5-42/6453

за позовом                               Державного підприємства "Енергоринок"

до                                                   Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про                                                  визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство “Енергоринок” звернулось до Господарського судум. Києва з позовною заявою до Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” про визнання правочину по зарахуванню зустрічних однорідних вимог за заявою відповідача від 01.06.2005 р. недійсним.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.06.2008 р. у справі № 05-5-42/6453 вищезазначений позов повернуто без розгляду позивачу на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати, передати справу на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 р. апеляційну скаргу Державного підприємства “Енергоринок” прийнято до провадження.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзиву на апеляційну скаргу не надав, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що до позовної заяви не додано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі.

На думку суду першої інстанції, розмір державного мита з позовних заяв про визнання угод недійсними визначається виходячи із вартості відшукуваного майна або оспорюваної суми, а не за правилами визначення розміру державного мита для вимог немайнового характеру.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду оскільки, якщо позовну заяву про визнання договору недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених ст. 216 Цивільного кодексу України чи ч. 2 ст. 208 Господарського кодексу України державне мито сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру. При застосуванні господарським судом відповідних наслідків державне мито сплачується чи стягується за ставками, встановленими для позовних заяв як майнового, так і немайнового характеру, залежно від вартості майна чи розміру грошових сум (аналогічна позиція міститься в п. 13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/675 від 14.08.2007 р. “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року”).

Як вбачається із позовної заяви Державного підприємства “Енергоринок” єдиною позовною вимогою є визнання правочину недійсним. Отже, в даному випадку державне мито сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру.

Відповідно до п.п. “б” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” із позовних заяв немайнового характеру сплачується державне мито у розмірі 5-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 85 грн.

Згідно платіжного доручення № 1125 від 13.06.2008 р. позивачем було сплачено державне мито в розмірі 85 грн.

Відтак, висновок Господарського суду м. Києва щодо несплати позивачем державного мита в установленому розмірі є помилковим.

З огляду на викладене, повернення оскаржуваною ухвалою позову Державного підприємства “Енергоринок” без розгляду на підставі п. 4 ст.63 Господарського процесуального кодексу України є неправомірним.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду - скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Енергоринок” задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.06.2008 р. у справі № 05-5-42/6453 скасувати.

Справу № 05-5-42/6453 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді