ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 30/348

14.10.08

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Креатор»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Крєатор»

Про визнання недійсним договору

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача Щербань О.М. - ліквідатор

Від відповідача не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Креатор»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крєатор»про визнання недійсним Договір купівлі-продажу від 01.10.03., зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна 17.10.03., записаний в реєстрову книгу № д.12п-3 за реєстровим № 105п, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Креатор»продало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Крєатор»купило будинок, розташований за адресою: м. Київ, проспект Відрадний, 95.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.03. позивач в особі Директора Висоцького Миколи Прокоповича продав, а відповідач купив будинок № 95 по проспекту Відрадному в місті Києві, внаслідок зловмисної домовленості Висоцького М.П. (який діяв від імені та в інтересах Позивача) з відповідачем.

Дії Висоцького М.П. по укладенні Договору купівлі-продажу будинку № 95 по проспекту Відрадному в місті Києві кваліфіковані Солом’янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 364 КК України, як вчинення умисних дій, що виразились в використанні свого службового становища в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Позивач зазначив, що при відчуженні будинку № 95 по проспекту Відрадному в місті Києві, мав місце факт зловмисної домовленості Висоцького М.П., який діяв від імені та в інтересах позивача з відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.08. порушено провадження у справі № 30/348, розгляд справи було призначено на 14.10.08. о 09-30.

В судовому ліквідатор позивача підтримав свої позовні вимоги та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 14.10.08. не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 02.10.08. про порушення провадження у справі № 30/348 не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, оскільки підтверджені довідкою про включення його до ЄДРПОУ, наданою позивачем.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.03. позивач в особі Директора Висоцького М.П. продав, а відповідач купив будинок № 95 по проспекту Відрадному в місті Києві.

Договір було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна 17.10.03.

Вироком Солом’янського районного суду м. Києва 01.11.07. Висоцький М.П. визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Суд встановив, що Висоцький М.П., реалізуючи злочинний намір, направлений на заволодіння нежилим будинком, основним засобом Позивача, який діяв в особистих інтересах та в інтересах своєї дружини, спільно з Висоцькою Т.М. і Гільченко О.М. було заснував ТОВ «Крєатор», назва якого від назви ТОВ «Креатор»відрізнялась на одну літеру –«Є».

01.10.03. Висоцький М.П., використовуючи своє службове становище, уклав від імені ТОВ «Креатор»договір купівлі-продажу з ТОВ «Крєатор»в особі директора Кривошеєвої Л.М. про передачу у власність ТОВ «Креатор»нежилого будинку по проспекту Відрадному, 95, в місті Києві із сплатою 36 150 грн., яка є значно нижчою за його фактичну вартість.

Висоцький М.П., будучи службовою особою ТОВ «Креатор», діючи умисно, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння основним засобом ТОВ «Креатор»- нежилим будинком, розташованим по проспекту відрадному, 95, в місті Києві, діючи в особистих інтересах, інтересах Висоцької Т.М. та інтересах юридичної особи ТОВ «Крєатор», використовуючи своє службове становище, діючи всупереч інтересам юридичної особи ТОВ «Креатор», уклавши договір купівлі-продажу нежилого будинку, із сплатою ТОВ «Креатор»за вказаним договором грошової суми, яка набагато нижча від його залишкової вартості, позбавив можливості ТОВ «Креатор»здійснювати єдиний вид господарської діяльності та завдав матеріальних збитків ТОВ «Креатор».

Таким чином, вироком Солом’янського районного суду м. Києва встановлено факт зловмисної домовленості Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Креатор»з Товариством з обмеженою відповідальністю «Крєатор»при укладенні 01.10.03. Договору купівлі продажу нежилого будинку № 95 по проспекту Відрадному в м. Києві.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи Договір купівлі-продажу був укладений 01.10.03., Акт прийому-передачі нежилого будинку № 95 по проспекту Відрадному в місті Києві підписаний 01.10.03. та оплата за вказаним придбаний нежилий будинок, відповідно до платіжного доручення № 9 була здійснена 06.10.03.

Таким чином, судом встановлено, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли 01.10.03. та припинилися після оплати придбаного нежилого будинку, а саме 06.10.03.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 57 Цивільного кодексу УРСР (редакція якого діяла на момент виникнення спірних правовідносин) угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації.

Якщо угода визнана недійсною з однієї з зазначених підстав, то потерпілому повертається другою стороною все одержане нею за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодовується його вартість. Майно, одержане за угодою потерпілим від другої сторони (або належне йому), звертається в доход держави. При неможливості передати майно в доход держави в натурі - стягується його вартість.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили є обов’язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні події та ким вони вчинені.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається з матеріали справи, Висоцький М.П. вчинив дії, спрямовані на протиправне позбавлення права власності позивача –нежилого будинку № 95 по проспекту Відрадному в м. Києві внаслідок зловмисної домовленості з Відповідачем, тобто з іншою стороною.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку № 95 по проспекту Відрадному в м. Києві, укладеного 01.10.03. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Креатор»задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 01.10.03., зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна 17.10.03., записаний в реєстрову книгу № д.12п-3 за реєстровим № 105п, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Креатор»(03061, м. Київ, проспект Відрадний, 95, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крєатор»(03061, м. Київ, проспект Відрадний, 95, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крєатор» (03061, м. Київ, проспект Відрадний, 95, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Креатор»(03061, м. Київ, проспект Відрадний, 95, ) 85 (вісімдесят п’ять) грн. 00 коп. –державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                        Т.М. Ващенко