ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 серпня 2008 р.

№ 32/596

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Губенко Н.М.

суддів

Барицької Т.Л.

Подоляк О.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги

Дочірнього підприємства "Вікторія-трансгаз"

на рішення

від

та на постанову

від

господарського суду м. Києва

01.02.2008

Київського апеляційного господарського суду

21.05.2008

у справі

№ 32/596

за позовом

Дочірнього підприємства "Вікторія-трансгаз"

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь Інтернешнл";

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансист"

про

визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 01.02.2008 у справі № 32/596 у позові Дочірнього підприємства "Вікторія-трансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Русь Інтернешнл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансист" про визнання договорів недійсними відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2008 у справі № 32/596 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Вікторія-трансгаз" залишено без задоволення; рішення господарського суду м. Києва від 01.02.2008 у справі № 32/596 залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями попередніх судових інстанцій, звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вищий господарський суд України, розглянувши матеріали поданої касаційної скарги, прийшов до висновку про неможливість прийняття їх до провадження, враховуючи наступне.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) встановлено, що позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Колегією суддів встановлено, що до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому розмірі, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 111 ГПК України.

Так, скаржником оскаржується дві вимоги немайнового характеру: визнання недійсним договору доручення № К-107-06 від 15.09.2006 та визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів № вК-107-06 від 15.09.2006.

Згідно із підпунктами "в" та "г" п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" в останній редакції від 01.01.2008 із позовних заяв у спорах, що виникають під час укладання, зміни або розірвання господарських договорів державне мито сплачується у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; державне мито із касаційних скарг на рішення та постанови сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

50 відсотків ставки за двома позовними вимогами немайнового характеру становить 85,00 грн. (= (17 грн. *5)/2)*2). Відповідно до квитанції № 143 від 19.06.2008, доданої до касаційної скарги, скаржник перерахував 42,50 грн.

Таким чином, Дочірнім підприємством "Вікторія-трансгаз" державне мито сплачено не у встановленому розмірі, що є підставою відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України для неприйняття касаційної скарги до розгляду та поверненню скаржникові.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути Дочірньому підприємству "Вікторія-трансгаз" касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на рішення господарського м. Києва від 01.02.2008 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2008 у справі № 32/596.

Головуючий суддя                                Н.М. ГУБЕНКО

Судді                                 Т.Л. БАРИЦЬКА

О.А. ПОДОЛЯК