ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.08

Справа №8/135-05.

Господарський суд Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

При секретарі судового засідання Бардаковій О.М.

За участю представників сторін:

від позивача – Ракульцева Н.Г., дов. № 8/32/4 від 08.01.2008 р.

від відповідача - Сапіч В.М.

Розглянувши матеріали справи № 8/135-05

за позовом - Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області, м. Суми

до відповідача: Сумської автошколи товариства сприяння обороні України

Про примусове виконання рішення та стягнення 58 955 грн. 16 коп.

Предмет позову: Позивач звернувся з позовом щодо примусового виконання його рішення від 02.02.2005 року № 3 про застосування до відповідача фінансово-економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін та стягнення з відповідача 58 955 грн. 16 коп.

Відповідач вимоги не визнав, подав суду заперечення, в яких посилається на такі обставини:

Проживання в гуртожитку безробітних здійснювалось відповідно до умов тендерного договору, що проводився Сумським обласним центром зайнятості.

Тому це проживання надавалось Сумською автошколою як послуги юридичній особі на підставі відповідного Договору № 2 / 04 від 12.01.2004 р. про надання тимчасового житла безробітним за направленням міського /районного/ центру зайнятості, а не окремим громадянам, як це вказано в акті Державної інспекції по контролю за цінами.

З урахуванням того, що автошкола була і є підприємством заснованим на колективній формі власності і відповідно до Статуту у своїй діяльності, поряд з іншими нормативними актами керується законами України «Про підприємства в Україні» та «Про підприємницьку діяльність», вона мала право, з метою одержання прибутку, здійснювати будь-які види господарської діяльності не заборонені законом, в тому числі і надавати вищевказані послуги юридичній особі на тимчасове проживання її громадян в гуртожитку, який знаходиться на балансі авто школи.

При проведенні перевірки і складенням Акту про порушення державної дисципліни цін не враховано той факт, що згідно з Додатком № 19 до Акту перевірки Держінспекції по цінам від 20.01.05., по ряду комунальних послуг, таких як плата за електроенергію, плата за воду та водовідведення, які включались автошколою в калькуляцію ціни за проживання в гуртожитку протягом 2004 року, вказана менша ціна за ці послуги ніж та, яку сплачувала автошкола надавачам цих послуг. Інші ж ціни на комунальні послуги відповідали цінам виробника послуг.

Тобто завищення тарифів на комунальні послуги, у порівнянні з собівартістю цих послуг, фактично не було на думку відповідача.

Також відповідач вказує на те, що його позиція співпадає з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.11.2005 року, яким в позові позивачу відмовлено в зв»язку з їх безпідставністю.

В судовому засіданні оголошувалася перерва від 04.08.2008 р. до 11:00 год. 08.09.2008 р., з 08.09.2008 р. розгляд справи відкладався до 10:30 год. 25.09.2008 р., та з 25.09.2008 р. оголошувалася перерва до 12 год. 20 хвилин 29.09.2008 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Перевіркою додержання державної дисципліни цін, проведеною Державною інспекцією цін в Сумській області в Сумській автошколі товариства сприяння оборони України, за період з 01.01.2004р. - 01.01.2005р. було встановлено факт порушення при формуванні та застосуванні плати за проживання в гуртожитку громадян за рахунок завищення тарифів на комунальні послуги. Факт порушення зафіксований в акті перевірки №12 від 20.01.2005р.

Як свідчать матеріали перевірки, відповідач в період з 01.01.2004р. 01.01.2005р. застосовував завищену плату за проживання в гуртожитку, зокрема, 167 грн. 40 коп. за ліжко-місце в місяць, тоді як економічно обгрунтований рівень плати в 2004 році склав: січень - 154 грн. 96 коп., лютий – 154 грн. 28 коп., серпень – 135 грн. 86 коп., липень – 139 грн. 46 коп., грудень – 137 грн. 19 коп.

Внаслідок безпідставного стягнення плати відповідач одержав необгрунтовану виручку в сумі - 19 651 грн. 72 коп.

02.02.2005 року Державною інспекцією з контролю за цінами в Сумській області було прийнято рішення № 3 про застосування до відповідача економічних санкцій на суму 58 955 грн. 16 коп.

Згідно п.16 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996р. № 1548 “Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)” повноваження щодо встановлення граничних розмірів плати за проживання громадян в гуртожитках надані облдержадміністраціям.

Відповідно до розпоряджень голови Сумської облдержадміністрації від 20.06.2000р. № 191 “Про встановлення плати за проживання в гуртожитках”, від 06.09.2002р. № 328 “Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 20.06.2000р. № 191 “Про встановлення плати за проживання в гуртожитках”, розмір плати за проживання в гуртожитках для громадян формуються суб”єктами господарювання, затверджуються їх керівниками та погоджуються виконавчими органами місцевих рад.

В порушення вищевказаних розпоряджень, відповідач не погоджував плату за проживання громадян в гуртожитках з виконавчим комітетом Сумської міської Ради, застосовуючи їх на рівні, затвердженому власними наказами.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем в період з 01.01.04р. по 01.01.05р. в розрахунок застосованої плати за проживання в гуртожитку було враховано витрати по теплопостачанню за завищеним тарифом 2,60 грн. за м2, тоді як, згідно рішення Сумської міськради від 18.12.01р. № 716 “Про тарифи на теплову енергію по ДКП “Сумитеплокомуненерго” та фактичних обсягів споживання тепла за показниками лічильника, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.1997р. № 1497 “Про затвердження Правил надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення”, при наявності загального лічильника на теплову енергію повинен був застосовуватись тариф 57,52 грн. (з ПДВ) за Гкал теплової енергії.

Витрати по водопостачанню та водовідведенню були враховані виходячи з норми споживання води та завищеного тарифу 2,22 грн. (з ПДВ), замість розрахунку за фактичними обсягами споживання, згідно лічильника та тарифів на водопостачання та водовідведення, відповідно 0,62 грн. (з ПДВ) та 0,46 (з ПДВ) для населення, затверджених рішенням Сумського міськвиконкому від 19.06.01р. № 307 “Про внесення змін в додаток до рішення виконавчого комітету міської Ради від 28.03.01р. № 176 “Про тарифи на водопостачання та водовідведення по ДКП “Міськводоканал”.

Витрати по електропостачанню враховані виходячи з кількості та потужності електроламп, кількості проживаючих та тарифу 0,13 грн. за кВт/год, замість розрахунку вказаних витрат за фактичними обсягами споживання, згідно показників лічильника та тарифу 0,151 грн. з ПДВ за кВт/год, відповідно до постанови НКРЕ від 10.03.99р. № 309.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує на те, що п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України № 1548 від 25.12.1996 року, на яку посилається в акті перевірки позивач, вказує на встановлення           граничних розмірів плати за проживання в гуртожитку громадян лише іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Але вказане твердження спростовується зазначеною нормою Постанови Кабінету Міністрів України, оскільки нею надані повноваження, зокрема, обласним державним адміністраціям щодо встановлення граничних розмірів плати за проживання в гуртожитках громадян, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, а не виключно іноземців та осіб без громадянства.

Чинним законодавством передбачено державне регулювання розмірів плати за проживання в гуртожитку для одиноких громадян. У зв'язку з тим, що гуртожиток автошколи є гуртожитком для проживання одиноких громадян, розмір плати за проживання в ньому в розрахунку на одне ліжко-місце повинно бути сформовано суб'єктом господарювання, на балансі якого знаходиться гуртожиток, затверджений керівником цього суб'єкта та погоджений виконавчим органом місцевого самоврядування.

Не відповідає обставинам справи, висновок Сумської автошколи про те, що послуги з проживання в гуртожитку надавались юридичній особі, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що ці послуги надавались безробітним громадянам, які навчались в навчальних закладах м. Суми. Цей факт підтверджується, зокрема:

-          договором № 2/04 від 12.01.2004 р., в якому зазначено, що виконавець – освітній заклад «Сумська автошкола ТСОУ» надає місця для проживання в гуртожитку безробітних (слухачів), а замовник - Сумський обласний центр зайнятості здійснює лише оплату за проживання слухачів;

-          актами про виконану роботу за січень та травень 2004р., в яких зазначено, що послуги по проживанню в гуртожитку у відповідні періоди надавались авто школою ТСОУ проживаючим слухачам за визначеними списками;

-          відомостями про сплату за січень, травень, вересень, жовтень, листопад 2004 року, в яких зазначені прізвища громадян, які проживали в гуртожитку у відповідні місяці;

-          виписками з особових рахунків автошколи ТСОУ від 10.02.2004р., від 24.06.2004р., від 13.10.2004р., від 05.11.2004р., в яких зазначено, що Сумський обласний центр зайнятості сплачував за проживання слухачів за договором, що регулює умови проживання слухачів в гуртожитку.

Також в ході розгляду справи встановлено, що відповідач не оскаржив в установленому порядку рішення позивача № 3 від 02.02.2006 року.

Відповідно до п. 3.6, п. 4.1 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України № 298/519 від 03.12.2001 року, у разі невиконання рішення, повного або часткового відхилення претензії чи залишення її без відповіді, орган державного контролю за цінами в 30-денний термін подає позов до місцевого господарського суду про примусове стягнення суми економічних санкцій. У разі незгоди з прийнятим рішенням, спір про визнання його недійсним вирішується господарським судом.

Сплачені суми економічних та фінансових санкцій у разі скасування прийнятих рішень підлягають поверненню з тих бюджетів чи рахунків, на які їх було зараховано.

Станом на 29.09.2008 року рішення позивача № 3 від 02.02.2005 року не скасоване, тобто воно чинне.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, 168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сумської автошколи товариства сприяння оборони України, м. Суми, пров. Громадянський, 1, код 21125295 економічних санкцій в сумі 58 955 грн. 16 коп. на користь Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській області із зарахуванням в доход державного бюджету м. Суми по коду класифікації доходів 23030300 на розрахунковий рахунок 0002 в УДК у Сумській області, МФО 837013, код 23636315, символ звітності банку 101.

3. Постанова суду може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Сумської області.

4. Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                 КОСТЕНКО Л.А.