Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2008 р. Справа № 45/95-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Погребняк В. Я., судді Бухан А.І. , Демченко В.О.

при секретарі Шкуренко Л.О.

за участю представників:

позивача

-

Гришунова А.В.

відповідача

-

Козиної В.В

розглянувши в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1632 Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 11 червня 2008 року по справі № 45/95-08

за позовом ТОВ "Електропривод", м. Запоріжжя

до Українсько-американське СП з іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс", м. Харків

про стягнення 40611,33 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 11 2008 року по даній справі № в позові відмовити частково. Стягнуто з Українсько-американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропривід", 29810,36 грн. інфляційних, та 3482,71 грн. річних, 332,93 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням господарського суду області не погодився і у своїй апеляційній скарзі просить його скасувати, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права та неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи. Разом з тим його представник в судовому засіданні

-          повідомив про те, що яких-небудь інших документів, які можуть мати відповідне відношення до розгляду поданої апеляційної скарги у нього немає, і розгляд справи може здійснюватися на підставі наявних у ній матеріалів.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить прийняте по справі рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому він зазначає, що господарський суд області належним чином дослідив усі матеріали справи та дав правильну правову оцінку обставинам спору. Разом з тим його представник в судовому засіданні повідомив про те, що яких-небудь інших документів, які можуть мати відповідне відношення до розгляду поданої апеляційної скарги у нього немає, і розгляд справи може здійснюватися на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення їх уповноважених представників, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської / Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що позивач просив суд стягнути з відповідача 37109,00 грн. інфляційних та 3501,00 грн. річних мотивуючи тим, що рішенням господарського суду Харківської області від 10.10.2007 року по справі № 53/271-07 було стягнуто з відповідача на користь позивача 196320,36 грн. заборгованості, 6526,57 грн. інфляційних по липень 2007 року та 2853,44 грн. річних по 27 липня 2007 року, проте відповідачем вказане рішення суду, яке вступило в законну силу, не виконано та сума не сплачена. Також до стягнення заявлено державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд визнав позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

- 10 жовтня 2007 року господарським судом Харківської області по справі № 53/271-07 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропривід" до Українсько-американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс" було винесено рішення та стягнуто з Українсько-американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями "Влада-Промтекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропривід" 196320,36 грн. основного боргу, 6526,57 грн. інфляційних, 2853,44 грн. 3% річних, 1993,89 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2007 року рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2007 року по справі № 53/271-07 залишено без змін. 11 грудня 2007 року по справі № 53/271-07 був виданий наказ та направлений на адресу стягувача для пред’явлення до виконання. 18 січня 2008 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції Негруца Ю.С. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 53/271-07, а в подальшому винесені постанови від 11 лютого 2008 року та 20 травня 2008 року про арешт коштів боржника. На думку господарського суду Харківської області вбачається, що з наданих відповідачем до матеріалів справи копій платіжних доручень № 290 від 29.02.2008 року на суму 19254,00 грн., № 450 від 01.04.2008 року на суму 17141,66 грн. та № 751 від 30.05.2008 року на суму 17141,66 грн. позивач здійснив часткову оплату заборгованості відповідно до рішення господарського суду від 10 жовтня 2007 року по справі № 53/271-07, часткова сплата відбулась після звернення позивача з позовом по справі № 45/95-08. Саме невиконання відповідачем рішення суду по справі № 53/271-07 й стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних за період з липня 2007 року по січень 2008 року (включно) в розмірі 37109,84 грн. та річних в розмірі 3501,49 грн. з 28 липня 2007 п. по 29 люте 2008 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договорами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Через це сума інфляційних та річних підтверджена наданим розрахунком є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню в сумі 29810,36 грн. та 3482,71 грн. відповідно. В решті інфляційних та річних суд відмовляє позивачу у зв’язку із безпідставним пред’явленням до стягнення. Суд не прийняв до уваги твердження відповідача щодо нарахування (стягнення) інфляційних та річних з часу набрання рішенням по справі № 53/271-07 законної сили (27 листопада 2007 року), оскільки саме неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати у встановлені сторонами строки (з врахуванням мирової угоди сторін) змусило позивача звернутись із відповідним позовом до суду. Час здійснення розрахунку відповідачем (виникнення зобов’язання по оплаті) чітко встановлений сторонами з настанням якого у відповідача виникає прострочення грошового зобов’язання, а у позивача - загальне право застосування до відповідача відповідальності за таке порушення (прострочення).

Наведені відповідачем доводи в обґрунтування своєї апеляційної скарги не підтверджені матеріалами справи та не відповідають нормам чинного законодавства України. Посилання відповідача про застосування судом першої інстанції всупереч нібито існуючої судової практики не відповідає дійсності, оскільки відповідач на гадав належних та допустимих доказів ідентичності( тотожності) вказаних ним справ з розглядуваною справою. Так само відповідач не документально не підтвердив належне виконання ним як прийнятих на себе договірних зобов’язань, так і прийнятого господарським судом Харківської області рішення від 10 жовтня 2007 року по справі № 53/271-07. За зазначених обставин нарахування позивачем зазначених у його позові грошових коштів являється правомірним.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 11 червня 2008 року по справі № 45/95-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя Погребняк В. Я.

Судді Бухан А.І.

Демченко В.О.