КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2008                                                                                           № 32/51

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

Від прокуратури Шевченківського району м. Києва – не з’явився.

Від Міністерства аграрної політики України – не з’явився.

Від Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області – не з’явився.

Від ТОВ “ДМХ Груп” – Юрков М. О. – по довіреності.

Від ДКТП “Хрещатик” – не з’явився.

Від ДП “Агроспецсервіс” – Фещенко В. В. – по довіреності.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Прокурора Шевченківського району м.Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.04.2008 р.

у справі № 32/51

за позовом                               Прокурора Шевченківського району м.Києва в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України, Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМХ Груп"

Державного комплексного торговельного підприємства "Хрещатик"

третя особа позивача -                     Державне підприємство "Агроспецсервіс"

про                                                  визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Шевченківського району м. Києва звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області про визнання недійсним укладеного між ДКТП “Хрещатик” та ТОВ “ДМХ Груп” договору від 31.08.2006 р. купівлі-продажу нерухомого майна – комплексу будівель та споруд: основні будівлі (літ. А, Б, В, Г, Д, Ж, З, Е), тамбур (літ. Ж), прибудови (літ. Ж1, Ж2), навіси (літ. И, К, Л, М, Н, О, П), насосна (літ. У), сторожка (літ. Ф), гараж (літ. X), вбиральня (літ. Ц), склад (літ. Р), трансформаторна (літ. С), битовка (літ. Т) та споруди, що знаходяться в господарському віданні ДКТП “Хрещатик”, розташованих за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 49, відповідно до специфікації, що міститься у вказаному договорі купівлі-продажу.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.04.2008 р. у справі № 32/51 в позові Прокурора Шевченківського району м. Києва було повністю відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Прокурор Шевченківського району м. Києва звернувся з апеляційним поданням, в якому просить його скасувати, позов задовольнити, оскільки вважає, що воно було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.05.2008 р. було порушено апеляційне провадження у справі № 32/51, розгляд справи був призначений на 22.05.2008 р.

22.05.2008 р. представники прокуратури Шевченківського району м. Києва, Міністерства аграрної політики України, Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області та ДКТП “Хрещатик” у судове засідання не з’явились.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа переглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційне подання, письмові пояснення Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2006 р. між ДКТП “Хрещатик” та ТОВ “ДМХ Груп” був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі по тексту – договір), згідно умов якого ДКТП “Хрещатик” у відповідності до Протоколу прилюдних торгів № 13/08, затвердженого товарною біржею “Центр нерухомості” 17.08.2006 р. та біржового контракту, зареєстрованого товарною біржею “Центр нерухомості” 17.08.2006 р. за № 06/08-03, продав, а ТОВ “ДМХ Груп” купив комплекс будівель та споруд у складі: основні будівлі (літ. А, Б, В, Г, Д, Ж, З, Е), тамбур (літ. Ж), прибудови (літ. Ж1, Ж2), навіси (літ. И, К, Л, М, Н, О, П), насосна (літ. У), сторожка (літ. Ф), гараж (літ. X), вбиральня (літ. Ц), склад (літ. Р), трансформаторна (літ. С), битовка (літ. Т), та споруди, що знаходяться в господарському віданні ДКТП “Хрещатик”, розташовані за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 49, згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, серії ССА № 914984, виданого Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації 11.08.2006 р. № 11520040, та наступної специфікації, що міститься у вказаному договорі купівлі-продажу.

Згідно з п. 1.2. договору нерухомість, визначена в п. 1.1. договору, належить Державі в особі Верховної Ради України (балансоутримувач – Державне комплексне торговельне підприємство “Хрещатик”) на підставі Свідоцтва про право власності, серії ЯЯЯ № 473061, виданого Виконавчим комітетом Бердянської міської ради 04.06.2003 р., на підставі рішення останнього від 29.05.2006 р. № 290, зареєстрованого Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації 25.07.2006 р. № 11334313, дублікат якого виданий Виконавчим комітетом Бердянської міської ради 13.07.2006 р., та знаходиться на балансі у господарському віданні ДКТП “Хрещатик” (довідка, видана ДКТП “Хрещатик” Міністерства аграрної політики України 26.06.2006 р. за № 37-24-1-13/9627).

Відповідно до п. 2.1. договору ціна реалізації нерухомості складає 2 779 700,00 грн. Спірний договір було укладено у відповідності до Протоколу прилюдних торгів № 13/08, затвердженого товарною біржею “Центр нерухомості” 17.08.2006 р. та біржового контракту, зареєстрованого товарною біржею “Центр нерухомості” 17.08.2006 р. за № 06/08-03. Прилюдні торги з продажу нерухомого майна – вище зазначеного комплексу будівель та споруд загальною площею 3 536,9 кв. м. (протокол № 13/08) відбулися 17.08.2006 р. у м. Вінниці на товарній біржі “Центр нерухомості”, як вказано у протоколі, з метою прилюдного та конкурентного виявлення покупців та прилюдного і конкурсного встановлення дійсної ринкової ціни предметів продажу. Стартова ціна – 2 527 000,00 грн. В торгах брали участь представники ПП “Стандарттехно” та ТОВ “ДМХ Груп”. Переможцем торгів був визнаний ТОВ “ДМХ Груп”, який зобов’язався сплатити за лот 2 779 700,00 грн.

29.08.2006 р. товарною біржею “Центр нерухомості” був затверджений біржовий контракт № 06/08-03 (договір купівлі-продажу), згідно умов якого ДКТП “Хрещатик” продав, а ТОВ “ДМХ Груп” купив вище зазначений комплекс будівель та споруд загальною площею 3 536,9 кв. м., вартість якого згідно з протоколом прилюдних торгів № 13/08 від 17.08.2006 р. складає 2 779 700,00 грн.

Згаданий вище контракт був оформлений і зареєстрований 17.08.2006 р. за № 06/08-03 Товарною біржею “Центр нерухомості” відповідно до вимог ст. 15 Закону України “Про товарну біржу” і Правил біржових торгів на товарній біржі “Центр нерухомості”.

Відповідно до п. 4.2. біржового контракту угода має юридичну силу після реєстрації у книзі та затвердження підписом та печаткою біржі.

Передача вказаних приміщень мала місце до укладення спірного договору, а саме: 18.08.2006 р.

Вказане майно на час продажу, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації, становило загальнодержавну власність, балансоутримувачем якої було ДКТП “Хрещатик”.

Комплекс будівель та споруд, які є предметом спірного договору, до 2002 року належав Державному підприємству “База відпочинку “Янтар” і забезпечував діяльність бази відпочинку.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики України від 27.12.2002 р. № 413 “Про реорганізацію державних підприємств Мінагрополітики Державне підприємство “База відпочинку “Янтар” було реорганізовано шляхом приєднання до ДКТП “Хрещатик” як структурний підрозділ – філію № 5.

Відповідно до п. 4.4. Статуту ДКТП “Хрещатик”, затвердженого розпорядженням Міністерства аграрної політики України 22.12.2005 р. № 67, зареєстрованого Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією 26.12.2005 р., майно державного підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Відповідно до п. 4.5. Статуту ДКТП “Хрещатик”, підприємство має право відчужувати нерухоме майно за попередньою згодою Міністерства аграрної політики України.

Статтею 75 ГК України встановлено, що відчужувати, віддавати в заставу майнові об’єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно входить, і, як правило, на конкурентних засадах.

На момент укладення спірного договору здійснення функцій щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності, Декретом Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 р. № 8-92 “Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” було покладено на міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади, крім майнових комплексів підприємств, установ, організацій, управління якими здійснюють відповідні служби Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України згідно з законодавчими актами України.

Листом від 26.06.2006 р. № 37-24-1-13/9627 Міністерство аграрної політики України дало згоду ДКТП “Хрещатик” реалізувати основні будівлі (літ. А, Б, В, Г, Д, Ж, З, Е), тамбур (літ. Ж), прибудови (літ. Ж1, Ж2), навіси (літ. И, К, Л, М, Н, О, П), насосна (літ. У), сторожка (літ. Ф), гараж (літ. X), вбиральня (літ. Ц), склад (літ. Р), трансформаторна (літ. С), битовка (літ. Т), та споруди, що знаходяться в господарському віданні ДКТП “Хрещатик”, розташовані за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 49, загальною залишковою вартістю 891 230,61 грн. Продаж зазначеного майна здійснити відповідно до чинного законодавства, виключно на конкурентних засадах шляхом публічних торгів (аукціону), конкурсу. Початковою ціною вважати ціну, встановлену згідно із звітом про експертну оцінку. Продаж майна здійснити за ціною, не нижче визначеної експертною оцінкою.

18.08.2006 р. на виконання наказу генерального директора ДКТП “Хрещатик” від 10.08.2006 р. № 288 “Про передачу майна” філія № 5 “База відпочинку “Янтар” передала з балансу, а ДКТП “Хрещатик” прийняло на баланс комплекс будівель та споруд загальною площею 3 536,9 кв. м., розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 49, у зв’язку з відчуженням майна. Належних доказів неправомірності передачі майна філії на баланс ДКТП “Хрещатик” сторони суду не надали.

21.08.2006 р. наказом Міністерства аграрної політики України № 448 було заборонено ДКТП “Хрещатик” вчинення будь-яких правочинів, юридичних дій щодо відчуження, віддання в заставу, здачі в оренду цілісного майнового комплексу бази відпочинку “Янтар” (філія № 5).

Однак, на час видачі вказаного наказу комплекс будівель та споруд загальною площею 3 536,9 кв.м., розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 49, вже не перебував на балансі філії № 5 “База відпочинку “Янтар”, а тому не міг належати до цілісного майнового комплексу бази відпочинку “Янтар” (філія № 5).

З матеріалів справи вбачається, що на час укладення спірного договору комплекс будівель та споруд загальною площею 3 536,9 кв. м., розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 49, обліковувався на балансі як основні засоби ДКТП “Хрещатик”.

Реалізація нерухомого майна, що є об’єктом спірного договору купівлі-продажу, відбулася в порядку, передбаченому Положенням про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 30.07.1999 р. № 1477. Зазначене Положення регулює порядок відчуження суб’єктами господарювання державного майна, закріпленого за державними підприємствами, їх структурними підрозділами, функції з управління майном яких в установленому порядку передані до державних органів приватизації, державного майна, переданого в оренду у складі цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, орендодавцем якого є Фонд державного майна України, Фонд майна Автономної Республіки Крим, регіональні відділення Фонду державного майна України. Дія вказаного Положення не поширюється на: а) відчуження цілісних майнових комплексів державних підприємств, їх структурних підрозділів; б) відчуження індивідуально визначеного майна, яке в установленому порядку включене до переліків об’єктів, що підлягають приватизації відповідно до законодавчих актів України з питань приватизації; в) відчуження майна, на яке відповідно до нормативно-правових актів України встановлені обмеження чи заборона на його відчуження (застава, податкова застава, накладення арешту тощо); г) відчуження майна, порядок відчуження якого визначається окремими нормативно-правовими актами України (примусове відчуження, відчуження військового майна та інше).

Згідно ст. 5 Закону України “Про приватизацію державного майна”, об’єктами приватизації є:

- підприємства (цехи, виробництва, дільниці, інші підрозділи, якщо в разі їх виділення у самостійні підприємства не порушується технологічна єдність виробництва з основної спеціалізації підприємства, із структури якого вони виділяються) як єдині майнові комплекси, до складу яких входять усі види майна, призначені для їх діяльності, що визначені Цивільним Кодексом України;

- об’єкти незавершеного будівництва та законсервовані об’єкти;

- акції (частки, паї), що належать державі у майні господарських товариств та інших об’єднань;

- земельні ділянки, на яких розташовані об’єкти, які підлягають приватизації.

Віршуючи питання, чи є нерухомість, що відчужувалась за спірним договором, цілісним майновим комплексом, суд виходив з наступного.

Відповідно до Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 787 від 05.05.2001 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.05.2001 р. за № 463/5654), цілісний майновий комплекс – об’єкт, сукупність активів якого забезпечує провадження окремої господарської діяльності, що визначає загальнодержавне значення підприємства, на постійній і регулярній основі. Цілісними майновими комплексами можуть бути структурні підрозділи, які в установленому порядку відокремлюються в самостійні об’єкти.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440 “Про затвердження Національного стандарту № 1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав”, цілісним майновим комплексом є об’єкти, сукупність активів яких дає змогу провадити певну господарську діяльність. Цілісними майновими комплексами є підприємства, а також їх структурні підрозділи (цехи, виробництва, дільниці тощо), які можуть бути виділені в установленому порядку в самостійні об’єкти з подальшим складанням відповідного балансу і можуть бути зареєстровані як самостійні суб’єкти господарської діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Методики оцінки вартості майна під час приватизації” від 22.07.1998 р. № 1114, цілісним майновим комплексом визнається господарський об’єкт із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг). Цілісними майновими комплексами можуть бути структурні підрозділи підприємств (цехи, виробництва, дільниці тощо), які виділяються в установленому порядку в самостійні об’єкти приватизації з подальшим складанням розподільного балансу.

З наведених вище законодавчих визначень поняття “цілісний майновий комплекс” можна зробити висновок про те, що головною ознакою такого комплексу є можливість здійснювати повноцінну господарську діяльність із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг).

Мета та предмет діяльності філії № 5 “Бази відпочинку “Янтар” ДКТП “Хрещатик” визначені Положенням, затвердженим наказом генерального директора ДКТП “Хрещатик” 02.01.2003 р. № 1: організація відпочинку та оздоровлення, забезпечення побутового обслуговування відпочиваючих, організація внутрішнього туризму; екскурсійна діяльність, організація та здійснення послуг у сфері громадського харчування, організація роботи кафе, барів, буфетів, надання послуг у сфері готельного господарства санаторно-курортного відпочинку, організація дозвілля та відпочинку (атракціони, відеосалони тощо), роздрібна торгівля продукцією виробничо-технічного призначення, товарами народного споживання.

Відповідно до документів, що досліджувалися судом під час розгляду справи (договір купівлі-продажу від 31.08.2006 р., біржовий контракт № 06/08-03 від 17.08.2006 р., дозвіл Міністерства аграрної політики № 37-24-1-13/9627 від 26.06.2006 р.), об’єктом оспорюваного договору купівлі-продажу є комплекс будівель та споруд, а не цілісний майновий комплекс. Будівлі та споруди не забезпечують здійснення господарської діяльності із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), а є однією із складових цілісного майнового комплексу.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурором та позивачами не було надано доказів, які б підтвердили те, що комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 49, є цілісним майновим комплексом та самостійно забезпечує здійснення повноцінної господарської діяльності. Прокурором та позивачами також не було надано доказів на підтвердження підстав для визнання спірного договору недійсним.

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені прокурором вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного відповідачами 31.08.2006 р. та зобов’язання повернути отримане за цим договором, є необгрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Помилковим є твердження скаржника про те, що на підставі оспорюваного договору відбулось сплановане відчуження 100 відсотків основних фондів існуючого суб’єкта господарювання, який будучи відокремленим структурним підрозділом державного підприємства, являє собою цілісний майновий комплекс, оскільки, як вже зазначалося вище, об’єктом оспорюваного договору купівлі-продажу є комплекс будівель та споруд, а не цілісний майновий комплекс.

Колегія не погоджується й з твердженням скаржника про те, що місцевий господарський дійшов цілком формального і помилкового висновку про відповідність укладеного договору Положенню про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом ФДМ України від 30.07.1999 р. № 1477, яке не поширюється на відчуження цілісних майнових комплексів державних підприємств та індивідуально визначеного майна, яке в установленому порядку включене до переліків об’єктів, що підлягають приватизації відповідно до законодавчих актів з питань приватизації, оскільки оскаржуваний договір відповідає згаданому Положенню.

Безпідставним є твердження скаржника про те, що судом першої інстанції не було оцінено відповідність оспорюваного договору закону з точки зору визначення вартості відчуженого майна, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що питання вартості відчуженого майна розглядалося в суді першої інстанції, зокрема, було встановлено, що вартість відчуженого майна була встановлена на прилюдних торгах і склала 2 779 700,00 грн. (згідно з протоколом прилюдних торгів № 13/08 від 17.08.2006 р.).

Що ж стосується твердження прокуратури про те, що судом не було надано оцінки відповідності оспорюваного договору Закону України від 07.07.1999 р. № 847-ХІV “Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, згідно якого до таких об’єктів відноситься пансіонат “Янтар” ( (орган управління Мінагропром – попередник Мінагрополітики), то місцевий господарський суд і не повинен був цього робити, оскільки спір у даній справі не стосується приватизаційних правовідносин.

Враховуючи викладене вище, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2008 р. у справі № 32/51 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційне подання Прокурора Шевченківського району м. Києва на рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2008 р. у справі № 32/51 – залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 02.04.2008 р. у справі № 32/51 – залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 32/51 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

30.05.08 (відправлено)