ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.08.08 р.                     Справа № 39/154пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Ба храмовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ

До відповідача: Корпорації “Інноваційно-промислові технології” м. Донецьк

про: визнання договору розірваним та визнання права власності

За участю представників сторін

від позивача Бочарова О.Ю. – за довіреністю;

від відповідача Личкатій В.В. – за довіреністю;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Корпорації “Інноваційно-промислові технології” м. Донецьк, про визнання розірваним договору оренди від 02.06.2008 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ та Корпорацією “Інноваційно-промислові технології” м. Донецьк та визнання права власності на ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику згідно схеми, яка є невід’ємною частиною договору оренди від 02.06.2008 р. (Додаток № 1).

Заявою від 11.08.2008 р. позивач уточнив позовні вимоги, та просив суд визнати розірваним договір оренди від 02.06.2008 р., що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ та Корпорацією “Інноваційно-промислові технології” м. Донецьк та визнати за ним право власності на ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику згідно схеми, яка є невід’ємною частиною договору оренди від 02.06.2008 р. (Додаток № 1).

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір оренди від 02.06.2008 р., договір купівлі-продажу № 25 від 03.12.2007 р., лист від 04.07.2008 р., лист від 14.07.2008 р., акт приймання-передачі від 03.06.2008 р.

Відповідач в судове засідання з’явився, надав усні заперечення на позов.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

02.06.2008 р. між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ та відповідачем Корпорацією “Інноваційно-промислові технології” м. Донецьк було укладено договір оренди, який за своїм змістом та правовою природою є договором майнового найму та підпадає під правове регулювання норм статей 759-786 ЦК України.

Згідно вказаного Договору позивач, орендодавець передає, а відповідач, орендар приймаєу строкове користування ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику згідно схеми, яка є невід’ємною частиною договору (Додаток № 1).

Пунктами 3.2, 4.2 Договору встановлено, що Орендар зобов’язаний своєчасно здійснювати орендні платежі згідно наданих рахунків, орендна плата перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця протягом двох банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Як зазначає позивач, відповідач покладені на нього згідно Договору обов’язки в частині своєчасного внесення орендних платежів належним чином не виконував.

14.07.2008 р. ТОВ “Славхім-Інжиніринг”, на підставі п. 5.1 Договору, повідомило відповідача про розірвання договору оренди від 02.06.2008 р.

Згідно положень наведеного вище пункту у випадку порушення умов договору Орендодавець вправі розірвати цей договір в односторонньому порядку попередивши про це Орендаря протягом 5 календарних днів до розірвання Договору.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання розірваним договору оренди від 02.06.2008 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ та Корпорацією “Інноваційно-промислові технології” м. Донецьк.

Вимога про визнання договору розірваним є встановленням факту, що має юридичне значення, який може встановлюватись господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Враховуючи, що за своєю правовою природою обраний позивачем спосіб захисту цивільного права в цій частині не відповідає приписам статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України, наразі позивач фактично вимагає визнання (встановлення) судом певного юридичного факту, що є предметом доказування, а не предметом позову, в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ щодо визнання розірваним договору оренди від 02.06.2008 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ та Корпорацією “Інноваційно-промислові технології” м. Донецьк - слід відмовити.

Крім того, позивачем також висунуто вимогу щодо визнання за ним права власності на ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику згідно схеми, яка є невід’ємною частиною договору оренди від 02.06.2008 р. (Додаток № 1).

Оцінивши в сукупності представлені в обґрунтування позовних вимог докази господарський суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В ході здійснення ліквідаційної процедури ВАТ “Содовий завод”, введеної згідно постанови господарського суду Донецької області від 07.06.2005 р. по справі № 5/147б, загальними зборами кредиторів ВАТ “Содовий завод”, з метою забезпечення виплат по заробітній платі та відшкодуванню витрат по оплаті електроенергії та послуг зв’язку, прийнято рішення про реалізацію майна Товариства, що не пов’язане з основним виробництвом , яке оформлене протоколом загальних зборів від 07.06.20076 р.

01.07.2006 р. на підставі вказаного протоколу між ВАТ “Содовий завод” та ТОВ “Транссервіс плюс” укладено договір купівлі-продажу № 318, згідно якого ВАТ “Содовий завод” передав, а ТОВ “Транссервіс плюс” на підставі акту приймання передачі від 01.07.2006 р. прийняв у власність ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику згідно схеми, яка є невід’ємною частиною договору та сплатив за неї встановлену Договором ціну, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.07.2006 р.

03.05.2007 р. ТОВ “Транссервіс плюс” згідно договору купівлі-продажу № 03-05 від 03.05.2007 р. здійснило відчуження означеного майна на користь ТОВ “Слов’янська виробнича компанія”.

Факт передачі майна підтверджується актом приймання-передачі від 03.05.2007 р., підписаного та скріпленого печатками обох сторін без зауважень та заперечень.

В подальшому означене майно - ділянка залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику, в порядку ст.ст. 655-697 ЦК України, за договором купівлі-продажу № 25 від 03.12.2007 р. було передане у власність позивача.

У відповідності з умовами договору купівлі-продажу № 25 від 03.12.2007 р., товариство з обмеженою відповідальністю “Слов’янська виробнича компанія” м. Слов’янськ передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ прийняло у власність ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику, що підтверджується актом приймання-передачі від 03.12.2007 р.

Згідно встановленої ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Означені договори купівлі-продажу в установленому законом порядку не розірвані, недійсність правочиу в судовому порядку не встановлена.

Згідно ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм статті 12 Закону України „Про господарські товариства”, ст. 328 ЦК України, а також п. 3.2 Договору № 25 від 03.12.2007 р., – позивач є добросовісним набувачем та власником означеного майна - ділянки залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику, отриманого на підставах, що визначені Договором та не забороні законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами ст.392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За своїм загальноправовим змістом, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику згідно схеми, яка є невід’ємною частиною договору оренди від 02.06.2008 р. (Додаток № 1), – є засобом захисту цивільного права у вигляді визнання права, передбаченого ст.ст. 16, 392 ЦК України, 20 ГК України.

Таким чином, враховуючи, що відповідач, згідно правової позиції оспорює та не визнає право власності позивача на означене майно, суд доходить висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з відповідним позовом.

З огляду на наведене, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику згідно схеми, яка є невід’ємною частиною договору оренди від 02.06.2008 р. (Додаток № 1), є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на сторін пропорційно суми задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ – задовольнити частково.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ право власності на ділянку залізничного шляху від стрілочного переводу № 36 до убезпечувального тупику та через стрілочні переводи 36А, 36Б, 37, 41 від стрілки 37А до упору, від стрілки 42 до убезпечувального тупику згідно схеми, яка є невід’ємною частиною договору оренди від 02.06.2008 р. (Додаток № 1).

Стягнути з Корпорації “Інноваційно-промислові технології” м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Славхім-Інжиніринг” м. Слов’янськ витрати за державним митом в сумі 42 грн. 50 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 59 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя