ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 2-13/12188-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача

Петрова В.Ю. дов. від 01.06.2008 року

відповідача

не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

третіх осіб

не з’явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного підприємства "Пантера"

на постанову

від 24.04.2008 року Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-13/12188-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Приватного підприємства "Пантера"

до

Виконавчого комітету Ялтинської міської ради

треті особи

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ратон";

2. Приватне підприємство "Анта Шиппінг";

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Аква - Транс"

про

визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року Приватне підприємство "Пантера" звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до Виконавчого комітету Ялтинської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ратон", Приватне підприємство "Анта Шиппінг", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аква - Транс" про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 642 від 11.05.2006 року "Про затвердження автобусних маршрутів на території Великої Ялти", про визнання недійсними результатів проведеного 20-21 травня 2006 року конкурсу на перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування та визнання недійсними укладених виконавчим комітетом Ялтинської міської ради договорів з переможцями конкурсу на перевезення пасажирів Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ратон", Приватним підприємством "Анта Шиппінг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Аква - Транс".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в порушення постанови господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.11.2006 року у справі № 2-29/1041-2006 провів конкурс, за підсумками якого 02.06.2006 року були укладені договори на перевезення пасажирів на території Великої Ялти.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.02.2008 року позов задоволено.

Визнано недійсним рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 642 від 11.05.2006 року "Про затвердження автобусних маршрутів на території Великої Ялти".

Визнано недійсними результати проведеного 20-21 травня 2006 року конкурсу по перевезенню пасажирів на міських маршрутах м. Ялти та оголошення по ньому переможців конкурсу.

Визнано недійсними укладені Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради договори на перевезення пасажирів за результатами проведеного 20-21 травня 2006 року конкурсу по перевезенню пасажирів на міських маршрутах м. Ялти.

За апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ялтинської міської ради судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.04.2008 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Приватне підприємство "Пантера" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.04.2008 року у справі № 2-13/12188-2007, в якій просить зазначену постанову скасувати, а рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.02.2008 року залишити в силі, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, заявник касаційної скарги зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку вказавши, що постанова Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 11.05.2006 року № 624 не є регуляторним актом, а тому проект не повинен був бути обнародуваний у порядку передбаченому Законом України "Про основи державної регуляторної політики" та не надав юридичного аналізу довідці Державного комітету України з питань регуляторної політики і підприємництва № 3595 від 21.05.2007 року, у якій відмічено, що зазначене рішення є регуляторним актом.

Крім того, скаржник зазначив, що апеляційний господарський суд зробивши висновок, що рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 279 не має ніякого значення для справи не врахував те, що рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради №324 не містить у своїй резолютивній частині пункту про проведення конкурсу, а тому конкурс міг проводитися лише за рішенням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 279, яке було скасовано.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 01.03.2006 року Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради було прийнято рішення № 279 "Про організацію пасажирських перевезень на території Великої Ялти", яким затверджено перелік автобусних маршрутів загального користування на території Великої Ялти та оголошений конкурс на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування на території Великої Ялти.

За позовною заявою Приватного підприємства "Пантера" про визнання вказаного вище рішення недійсним господарський суд Автономної Республіки Крим ухвалою від 02.06.2006 року у справі № 2-29/10401-2006А були вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 279 від 01.03.2006 року.

Вказана ухвала Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради отримана.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.11.2006 року у справі № 2-29/10401-2006А позовні вимоги задоволено, рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 279 від 01.03.2006 року "Про організацію пасажирських перевезень на території Великої Ялти" визнано недійсним.

Зазначена постанова ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 01.03.2007 року залишена без змін.

Одночасно судом першої інстанції встановлено, що 20-21.06.2006 року було проведено конкурс на автобусні маршрути загального користування, за результатами якого переможцем було визнано Приватне підприємство "Пантера", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ратон", Приватне підприємство "Анта Шиппінг", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аква - Транс".

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 11.05.2006 року № 624 "Про затвердження переліку автобусних маршрутів загального користування на території Великої Ялти" є регуляторним актом, проект якого не був оприлюднений, тому не підлягає застосуванню, у зв’язку з чим є недійсним, є недійсними також результати конкурсу від 20-21 травня 2006 року та укладені міськвиконкомом договори на перевезення пасажирів з третіми особами.

Проте, апеляційний господарський суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції зазначивши наступне.

Рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 624 прийняте на виконання положень Закону України "Про автомобільний транспорт" і повноважень, наданих Ялтинському міськвиконкому, як виконавчому органу місцевого самоврядування Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Судом апеляційної інстанції відзначено, що зазначене рішення не направлене на правове регулювання господарських відносин у сфері перевезень пасажирів на автотранспорті, так як ці відносини вже врегульовані постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування" № 139 від 29.01.2003 року і Законом України "Про автомобільний транспорт".

Отже, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення №624 не встановлює, не змінює і не скасовує норми цих правових актів, а лише їх виконує.

Не прийняв до уваги суд апеляційної інстанції і те, що ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.06.2006 року у справі № 2-29/10401-2006А були вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 279 від 01.03.2006 року, зазначивши при цьому, що про проведенні конкурсу 20-21.05.2006 року на право перевезення пасажирів, відповідач не посилався на рішення № 279, а відтак воно ніякого значення для даної справи немає.

Касаційна інстанція не може погодитись з такими висновками, оскільки їх здійснено без дослідження всіх обставин справи, які мають суттєве значення.

Так, поза увагою судів як першої так і апеляційної інстанції залишились приписи статті 22 Закону України "Про судоустрій України", згідно з яким місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності та вимоги статей 1, 4, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським слід враховувати визначення, наведене у статті 3 Господарського кодексу України.

Крім того, судам необхідно мати на увазі, що вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб’єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з’ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд в цій частині.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають частковому скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Висновок апеляційного суду про скасування рішення господарського суду першої інстанції в частині визнання недійсними договорів, укладених Ялтинським міськвиконкомом на перевезення пасажирів та відмови у задоволенні позову в цій частині касаційна інстанція вважає обґрунтованим за слідуючих обставин.

Відповідно до частини 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами у судовому процесі –позивачами і відповідачами –можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Сторонами в господарському процесі є учасники спірного матеріального правовідношення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем –особа, яка повинна виконати зобов’язання (боржник).

Інститут третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору (стаття 27 Господарського процесуального кодексу України) покликаний захистити права та охоронювані законом інтереси осіб, які не є учасниками спірних матеріальних правовідносин, але знаходяться із однією зі сторін процесу у таких відносинах, які можуть змінитись у результаті винесеного рішення. Метою участі таких осіб у справі є відстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог повинна знаходитись з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

При цьому предмет спору повинен бути за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. З цього випливає, що покладання на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально правових обов'язків, а також установлення чи захист їх прав не можливо.

Отже, господарський суд першої інстанції, визнавши недійсними укладені виконавчим комітетом Ялтинської міської ради договори з третіми особами - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ратон", Приватним підприємством "Анта Шиппінг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Аква - Транс" та не змінюючи їх процесуального статусу порушив вказані норми процесуального законодавства.

За таких обставин, касаційна інстанція не вбачає підстав для скасування постанови апеляційного суду в цій частині.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.04.2008 року у справі № 2-13/12188-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим в частині відмови у позові про визнання недійсними договорів з переможцями конкурсу на перевезення пасажирів між виконкомом Ялтинської міськради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ратон", Приватним підприємством "Анта Шиппінг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Аква Транс" залишити без змін.

В решті постанову та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.02.2008 року скасувати.

Справу в цій частині направити на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Пантера" задовольнити частково.

Головуючий суддя                                         Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач