ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2008 р. Справа № 35/305-08

вх. № 5767/5-35

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Диба М.М., дов б/н від 03.01.2008р.

1-го відповідача - не з`явився

2-го відповідача - Друшляков С.І., дов б/н від 03.01.2008р.

розглянувши справу за позовом ПКФ "Ресурс ЛТД" м. Харків

до 1.ТОВ "Святослава"

2. ТОВ "Фріч-ТОТ"

про стягнення 41623,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач – Промислово – комерційна фірма „Ресурс ЛТД” звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення солідарно з відповідачів – Товариства з обмеженою відповідальністю „СВЯТОСЛАВ” та Товариства з обмеженою відповідальністю „Фріч-ТОТ” заборгованності в сумі 40896,90 грн. з першого відповідача, 726,33 грн. з другого відповідача, а також віднесенню на відповідачів солідарно своїх витрат по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір постачання товару №52/325к від 01.06.2007р., згідно з умов якого позивачем був поставлений товар на загальну суму 41623,23 грн., а першим відповідачем даний товар був прийнятий, що підтверджується видатковими накладними. 01.04.2008р. між позивачем та 2-им відповідачем було укладено договір поруки №01-04/08, за яким 2-й відповідач зобов`язався солідарно відповідати перед позивачем за виконання відповідачем 1 всіх своїх зобов`язань по оплаті договору поставки №52/325к від 01.06.2007р. Оскільки відповідачі за поставлений товар не розрахувались, позивач просить суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів 41623,23 грн.

Позивач після уточнення позовних вимог просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу в розмірі 41623,23 грн. а саме 40896,90 грн. з першого відповідача, 726,33 грн. з другого відповідача, а також стягнути з 1-го відповідача суму штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 2748,09 грн., інфляційних втрат в сумі 4041,25 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 391,33 грн., а також віднести на відповідача свої витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Дана заява була прийнята судом як така, що не суперечить вимогам чинного законодавства, а саме ст.22 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає право позивача до винесення рішення по справі зменшити або збільшити розмір позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх відповідно до їх уточнень.

Представник 1-го відповідача у призначене судове засідання не з"явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлен належним чином, витребуваних ухвалою суду документів не представив.

Через канцелярію суду другим відповідачем було надано відзив на позов, відповідно до якого другий відповідач визнав позовні вимоги. В судове засідання другий відповідач не з`явився.

Враховуючи те, що норми ст.38 ГПК України щодо обов’язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази,а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а також вважає за можливе розгляд справи за позовною заявою позивача за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне, що між позивачем та першим відповідачем було укладено договір №52/325к від 01.06.2007р., відповідно до п.1.1. якого позивач постачає і передає у власність 1-го відповідача товар, відповідно до накладних, які є невід`ємною частиною договору , а 1-й відповідач приймає цей товар та оплачує його на умовах та в порядку, визначених даним договором. Як вбачається із матеріалів справи, позивач виконав умови договору, а саме поставив товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковим накладними на загальну суму 41623,23 грн.

Відповідно до ч.1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.5.2. спірного договору перший відповідач здійснює розрахунок з позивачем за поставлений товар кожні сім календарних днів за реалізований товар, але не пізніше п`ятдесяти календарних днів з дати отримання відповідної партії товару від позивача, якщо інше не передбачено додатковою угодою. Тому суд приходить до висновку, що першим відповідачем були порушені свої зобов"язання за спірним договором і строк сплати за товар відповідно до останньої накладної сплив 11.03.2008р.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 610 порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В порушення договірних умов, відповідач свої зобов’язання по сплаті за наданий товар виконував не належним чином, що призвело до утворення заборгованості відповідача перед позивачем на суму 41623,23 грн, що підтверджується матерілами справи, наданими доказами, а саме видатковими накладними, товарно – транспортними накладними та податковими накладними.

Як видно із матеріалів справи, 01.04.2008р. між позивачем та другим відповідачем було укладено договір поруки №01-04/08 відповідно до п.1.1. якого другий відповідач поручається перед позивачем за виконання обов`язку першим відповідачем за основним договором щодо сплати грошових коштів за поставлений товар.

Відповідно до ст. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 610 порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченного порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вимога в частині стягнення заборгованності підтверджується матеріалами справи та наданими доказами, а тому вона підлягає задоволенню, кошти в сумі 40896,90 грн. стягненню з першого відповідачана на користь позивача, а також 726,33 грн. підлягають стягненню з другого відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.2. спірного договору перший відповідач відповідає за несвоєчасну оплату отриманого товару шляхом сплати позивачу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу від загальної суми заборгованності.

За розрахунками позивача, перший відповідач повинен сплатити пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 2748,09 грн. цей розрахунок перевірений судом, він не суперечить вимогам чинного законодавства, тому суд приходить до висновку, що відповідно до чинного законодавства вимога в цій частині підлягає задоволенню та стягнуто з першого відповідача на користь позивача кошти в сумі 2748,09 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого уточненого розрахунку позивача, розмір інфляційних втрат становить 4014,25 грн. Нарахування розміру 3% річних в сумі 391,33 грн. не суперечить вимогам чинного законодавства. Тому вимога в цій частині підлягає задоволенню, а сума стягненню коштів в сумі 4014,25 грн. інфляційних втрат та 391,33 грн. 3% річних стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодекса України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодекса України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодекса України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і документально доведеними, з урахуванням чого позов підлягає задоволенню повністю та стягненню з першого відповідача 40896,90 грн основного боргу, 2748,09 грн. пені, 4014,25 грн. інфляційних втрат та 391,33 грн. 3% річних. З другого відповідача підлягає стягненню 726,33 грн. суму основного боргу. Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу слід віднести солідарно на відповідачів.

Керуючись ст.44,49,82-85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „СВЯТОСЛАВ” (04212, м.Київ, просп. Героїв Сталінграду,39-В, р/р 38 в ЗАТ „Прокредитбанк”,МФО 320984, №260007701 в Ват АБ „Укргазбанк”, МФО 320478, №1 Оболонське від. 8142, МФО 320229, ) на користь Промислово – комерційної фірми „Ресурс ЛТД” (61007, м.Харків, вул. Соколова,18, кв.20, р/р 2101 в ХФ КБ „Експобанк”, м.Харків, МФО 351964, ) 40896,90 грн заборгованості, пеню в розмірі 2748,09 грн., інфляційних втрат – 4014,25 грн та 3% річних в сумі 391,33 грн., 208,12 грн. держмита та 59,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Фріч-ТОТ” (61010,м.Харків, вул. Основ`янська,55, р/р 8691 ХФ АКБ „Укрсоцбанк”, м.Харків, МФО 351016, ) на користь Промислово – комерційної фірми „Ресурс ЛТД” (61007, м.Харків, вул. Соколова,18, кв.20, р/р 2101 в ХФ КБ „Експобанк”, м.Харків, МФО 351964, ) 726,33 грн. основного боргу, 208,12 грн. держмита та 59,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення підписано 22.09.2008р.

Суддя