ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.12.08                                                                                           Справа № 17/312

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Городечної М.І.

суддів Юркевича М.В.

Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Львівського відкритого акціонерного товариства «Елегант»№ 2/07 від 27.06.2008 року (вх. № 720 від 11.07.2008 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року

у справі № 17/312

за позовом Львівського відкритого акціонерного товариства «Елегант», м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельвіс», м.Львів

про стягнення 4800 грн.

за участю представників: від позивача - Яворська А.М.; від відповідача –Ільїнська О.Л.

Присутнім представникам сторін роз‘яснено права і обов‘язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України.

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року у справі № 17/312 частково задоволено позов Львівського відкритого акціонерного товариства «Елегант» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ельвіс»: стягнено з останнього 711,89 грн. збитків, а в частині вимог про стягнення 3188,32 грн. в позові відмовлено. Також залишено без розгляду позов про стягнення 899,79 грн. Крім цього, даним рішенням стягнено з відповідача на користь позивача 15,13 грн. в відшкодування витрат по сплаті державного мита та 17,50 грн. в відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Зокрема в апеляційній скарзі № 2/07 від 27.06.2008 року (вх. № 720 від 11.07.2008 року) та доповненні до неї № 02/07 від 12.08.2008 року (вх. № 5032 від 13.08.2008 року) Львівське відкрите акціонерне товариство «Елегант» (надалі –ВАТ) вважає оскаржуване рішення суду незаконним, оскільки на його думку, воно прийнято за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, про задоволення повністю поданого ним позову. В обгрунтування зазначених підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, зазначає про те, що ТОВ «Ельвіс»умисно уникало від укладення договору на користування спорудами позивача для проїзду транспортних засобів та від сплати спожитих протягом 2006 року послуг, безоплатно користуючись спорудами позивача, внаслідок чого позивачу заподіяно збитків у вигляді витрат на утримання споруд, які використовував відповідач: на забезпечення пропускного режиму автотранспорту на територію ВАТ «Елегант», на асфальтування під»їзного до КПП майданчика та проїжджої частини території, на освітлення (у т.ч. прожектор), додаткове прибирання і вивезення сміття з суміжної території та опалення приміщення прохідної. Апелянт також стверджує, що розрахунок позовної суми заявлений на рівні, що не перевищує межі, погодженої за договором 2004 року - в сумі 400 грн. за місяць, а реальні ж витрати позивача є значно більшими.

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 5926 від 29.09.2008 року) та доповненні ддо нього (вх. № 7420 від 25.11.2008 року) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ельвіс (надалі – ТОВ) заперечило доводи апеляційної скарги та просить рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року у справі № 17/312 залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

ВАТ “Елегант” на підставі ст.ст. 3, 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 20, 216-218, 224 ГК України, ст.ст. 96, 103 ЗК України подало до суду позов про стягнення на його користь з ТОВ «Ельвіс»заподіяних йому збитків (упущеної вигоди) за 2006 рік у сумі 4800 грн. за користування спорудами позивача з розрахунку 400 грн. на місяць, беручи до уваги вартість даних послуг в попередньому періоді згідно договору від 26.05.2005 року.

Земельна ділянка, яку використовує Товариство з обмеженою відповідальністю „Ельвіс” (відповідач), межує з земельною ділянкою ВАТ „Елегант”. Прохід і проїзд до будівлі відповідача може здійснюватися тільки через земельну ділянку, яку використовує позивач.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка, яку використовує ТОВ «Ельвіс», межує з земельною ділянкою ВАТ “Елегант”. Прохід і проїзд до будівлі відповідача може здійснюватися тільки через земельну ділянку, якою користується позивач.

Судом також встановлено, що за період до 31.12.2005 року відповідач користувався спорудами позивача відповідно до договору від 26.05.2005 року.

У встановленому законом порядку сторони так і не дійшли згоди щодо підписання відповідної угоди на 2006 рік і не передали цей спір на вирішення суду.

З розрахунку позовних вимог, наданого позивачем, вбачається, що позивач при встановленні плати за користування відповідачем частиною проїжджої території позивача та іншими його спорудами та складу збитків, що становлять неодержаний прибуток, який підлягає відшкодуванню, включив: податок за землю (2,3 %); послуги з охорони території по всьому периметру земельної ділянки позивача, в тому числі плата за денну охорону (20 відсотків); освітлення відповідної (2,3 %) території, у тому числі прожектором; опалення (обігрів приміщення) контрольно-пропускного пункту, що становить 0,33 % усіх площ; витрати на телефон на КПП; прибирання відповідної (1/6) території двірником, дератизатиція, та вивіз сміття (1/30); експлуатація інженерно-транспортних інфраструктур та утримання зовнішнього під‘їздного до КПП майданчика (асфальтування) –40%.

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Також, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224 ГК України).

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що через прохідну і частину проїзду заїжджають і виїжджають ліворуч від прохідної до власних приміщень не лише ВАТ “Елеган””та ТзОВ “Ельвіс”, а й ЗАТ “Галичина”, приміщення якого знаходяться по периметру перед приміщеннями відповідача, та орендарі ВАТ “Елегант”. Інші користувачі проїжджають через прохідну і через територію за прохідною, однак повертають праворуч від прохідної до приміщень, зданих позивачем в оренду.

Враховуючи викладені вище обставини справи та норми матеріального права, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що доведеними є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків на користь позивача зі сплати останнім земельного податку та за вивіз сміття та прибирання території двірником, однак такі збитки, як вірно зазначено місцевим господарським судом, слід розділити на 3 частини за кількістю осіб - основних користувачів спірної території, виходячи з площі земельної ділянки, яка надається для використання даними особами (2,3% від усієї площі, що перебуває в користванні позивача).

Таким чином, з ТОВ «Ельвіс»слід стягнути на користь позивача збитки по земельному податку, що становить 47,98 грн. на місяць, а за 2006 року - 575,86 грн., та збитки за вивіз сміття та прибирання території двірником в сумі 11,34 грн. на місяць, а за 2006 рік –136,08 грн.

Щодо решти позовних вимог, то такі суд першої інстанції теж правомірно визнав необґрунтованими та непідтвердженими відповідними доказами, оскільки згідно приписів ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків, тому ціна договору від 26.05.2005 року, строк дії якого закінчився в 2005 році, не може бути підставою доказування розміру упущеної вигоди за спірний період.

Наявні ж у справі первинні документи (договори, акти виконаних робіт, платіжні документи, довідки), представлені позивачем в підтвердження розміру заявлених до стягнення з відповідача збитків, є лише підтвердженням факту здійснення ним певних господарських операцій і розміру фактично понесених ним витрат за спірний період в цілому за видами цих витрат згідно розрахунку, а не завданих йому відповідачем збитків (упущеної вигоди).

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Апелянтом не спростовано з посиланням на законодавство та матеріали справи висновків суду першої інстанції щодо встановлення факту здійснення охорони власних будівель та прилеглої до них території відповідачем шляхом укладення відповідних договорів з найманими охоронниками; обставин того, що при розрахунку витрат на опалення КПП, такі витрати повинні розраховуватись, виходячи з розміру 0,33% від площі усіх приміщень позивача, та обставин невикористання відповідачем приміщення прохідної позивача, через що останній відніс на ТОВ «Ельвіс»витрати на опалення КПП.

За наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в позові щодо стягнення вищеневедених витрат слід відмовити.

Щодо позовних вимог ВАТ «Елегант»про стягнення збитків, завданих оплатою на освітлення прожектором проїзджої частини, якою користується для проїзду відповідач; витратами на експлуатацію інженерно-транспортних інфраструктур, утримання зовнішнього майданчика, асфальтування, то на думку апеляційного суду, судом першої інстанції підставно залишено їх без розгляду, оскільки позивачем не подано суду доказів кількості спожитої електроенергії прожектором, який задіяний на освітлення частини проїжджої території, що використовується для проїзду автотранспортом відповідача, відокремлених від загальних даних, понесених позивачем на освітлення всіх приміщень; доказів в підтвердження складових витрат на експлуатацію інженерно-транспортних інфраструктур; доказів використання відповідачем зовнішнього майданчика, витрати на асфальтування якого, позивач покладає на відповідача, зокрема, того, що таке відшкодування має бути в розмірі 40% від загальних витрат позивача на це.

За наведених обставин, рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року у справі № 17/312 є законним та обгрунтованим, а тому відсутні, встановлені ст. 104 ГПК України, підстави для його скасування чи зміни.

Судові витрати по розгляду апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 49, 99 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Львівського відкритого акціонерного товариства «Елегант»залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року у справі № 17/312 залишити без змін.

3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий- суддя М.І.Городечна

Судді М.В.Юркевич

В.Л.Кузь