ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2008 р.

№ 22/20пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін –головуючого,

Є. Чернов

В. Цвігун

за участю представників:

Харцизької міської ради

Вихристюк О.О. –(дор. від 08.11.2007)

ТОВ "Меркурій"

Чекменьов Г.А. –(дор. від 07.09.2007)

розглянув касаційне подання та

касаційну скаргу

заступника прокурора Донецької області

Харцизької міської ради

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 21 квітня 2008 року

у справі

№ 22/20пн господарського суду Донецької області

за позовом

ТОВ "Меркурій"

до

Харцизької міської ради

про

визнання права постійного користування земельними ділянками

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.03.2008 (суддя: Л.Волошинова) в позовних вимогах відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано тими обставинами, що згідно рішення Харцизької міської ради від 15.03.2007 № 5/14-548 державні акти на право постійного користування земельними ділянками ДН № 00020 від 23.05.94, № 008081 від 11.07.95 надані Харцизькому центральному ринку, визнані такими, що втратили чинність.

Відповідно до довідки Макіївського міського відділу земельного кадастру від 05.02.2008 спірні земельні ділянки є власністю міської ради.

В зв'язку з припиненням юридичної особи ДКП "Центральний міський ринок" відповідно до ст. 37 ЦК України, п. 3 ст. 27, п."в" ст. 141 Земельного кодексу України в редакції від 18.12.1990, 25.10.2001 право постійного користування земельною ділянкою припиняється, норми Земельного кодексу України не передбачають автоматичний перехід права на землю у разі перетворення землекористувача.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.04.2008 (судді: О.Кулебякін, Р.Волков, М.Запорощенко) рішення господарського суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено, так як позивач набув право на землю в зв'язку з приватизацією в порядку правонаступництва, відсутність у позивача правовстановлюючих документів на землю не обмежує його права на постійне користування земельною ділянкою.

Прокуратура в касаційному поданні просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі, так як майновий комплекс у процесі приватизації придбаний не позивачем, а товариством покупців, припинення права користування земельною ділянкою випливає із змісту ст. 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990, згідно ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право користування земельною ділянкою надається на підставі рішення ради, яке щодо спірної земельної ділянки не приймалося.

Міська рада в касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі, так як питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарному засіданні, надання земельної ділянки у користування відноситься до виключної компетенції ради, що передбачено ст.ст. 26, 59, 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Позивач не має правовстановлюючих документів на нерухомість, створений після укладення договору на приватизацію майна, договір купівлі-продажу майна від 02.06.95 не містить посилань на майно за адресою мікрорайон металургів, правонаступництво майнових прав та обов'язків приватизованого підприємства згідно ст. 22 Закону України "Про приватизацію невеликих держаних підприємств" передбачається при викупі підприємства, апеляційним господарським судом неправильно витлумачена постанова Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 446 "Про застосування форми державного акту на право власності на земельну ділянку та акту на право постійного користування земельною ділянкою".

ТОВ "Меркурій" у запереченнях на касаційну скаргу та касаційне подання просить постанову апеляційної інстанції залишити без зміни, оскільки фірма отримала право постійного користування земельними ділянками в процесі приватизації підприємства шляхом переходу до неї всіх прав та обов'язків, рішення ради про касування права постійного користування земельною ділянкою попереднім землекористувачем на суть вимог не впливає.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційного подання та касаційної скарги, заслухавши представників сторін, вважає, що подання та скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Вимоги ТОВ "Меркурій" зводяться до визнання права постійного користування земельною ділянкою по вул. Шалімова у м. Харцизьку площею 1, 84 га та у мікрорайоні "Металургів" у м. Харцизьк площею 0, 29 га.

Між тим, чинною постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.10.2007 у справі № 22-а-3640/07 за позовом ТОВ "Меркурій" до Харцизької міської ради про визнання не чинним рішення від 15.03.2007 № 5/14-548 (щодо припинення права користування земельною ділянкою КП "Ценральний міський ринок"), зобов'язання вчинити дії у задоволенні позову ТОВ "Меркурій" відмовлено повністю.

Касаційна інстанція зазначає, що правонаступництво у цивільних відносинах не розповсюджується на спірні земельні правовідносини з огляду на приписи ст. 2 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, які зазначали, що земельні відносини регулюються земельним законодавством.

Норми Земельного кодексу України наголошують на збереженні права постійного користування земельною ділянкою особою, яка мала на це відповідне право.

На момент набрання чинності Земельним кодексом України з 01.01.2002 позивач не оформив належним чином право постійного користування землею, яке належало комунальному підприємству до його перетворення.

Договір купівлі-продажу державного майна від 26.05.95 містить приписи згідно з якими продавець зобов'язується в строк до 01.09.95 надати відомості щодо розмірів земельної ділянки, підстав її користування або права власності на земельну ділянку (п. 13.4).

ТОВ "Меркурій" не мало земельних ділянок у постійному користуванні, відповідні державні акти на право постійного користування позивачем не оформлені.

Згідно п. "в" ст. 141 Земельного кодексу України у разі припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій їх право постійного користування земельною ділянкою припиняється і автоматично в порядку правонаступництва не переходить, а виникає на загальних підставах.

Касаційна інстанція враховує, що згідно інформації Макіївського міського відділу ДП "Центр державного земельного кадастру" від 05.02.2008 спірні земельні ділянки є власністю міської ради

Позивачем не надані витяги з державного реєстру, що підтверджують право власності на нерухоме майно.

Апеляційною інстанцією неправильно витлумачені приписи постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 № "Про застосування форми державного акту на право власності на земельну ділянку та акту на право постійного користування земельною ділянкою", оскільки у даному випадку позивач претендує на отримання нового акту, тобто відбувається заміна юридичної особи.

Не приймається до уваги посилання позивача на п. 6 розділу "Перехідні положення" Земельного кодексу України від 25.10.2001, оскільки зазначена норма не регулює заміну землекористувача, а розповсюджується на право юридичної особи на переоформлення права постійного користування при його наявності.

Касаційною інстанцією враховується факт, визнаний апеляційним адміністративним судом, щодо втрати чинності державних актів на постійне землекористування спірними земельними ділянками через припинення особи, якій вони видавалися.

За таких обставин, визнання за позивачем права на спірні земельні ділянки буде суперечити судовому рішенню в адміністративній справі, що є неприпустимим в силу приписів ст. 6 п. 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Вказане право повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційне подання та касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.04.2008 у справі № 22/20пн господарського суду Донецької області скасувати.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2008 залишити в силі.

Витрати по сплаті державного мита, в тому числі за перегляд судових рішень в касаційному порядку, віднести на ТОВ "Меркурій". Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Головуючий                                В. Овечкін

судді                      Є. Чернов

В. Цвігун