ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

01.10.08                                                   Справа № 11/64

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Коваленко Н.М., розглянувши справу № 11/64 від 14.04.2008 року

за заявою кредиторів:

1. Долинської міжрайонної державної податкової інспекції, 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Леніна, 60,

2. Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі, 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Радянська, 137,

до боржника – Комунального підприємства “Тепловод”, 28524, Кіровоградська область, Долинський район, с. Молодіжне, вул. Леніна, 11,

про визнання банкрутом відсутнього боржника

та скаргу № 31/10-8960 від 30.07.2008 року кредитора дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на дії ліквідатора Комунального підприємства “Тепловод”, арбітражного керуючого Салатова С.В., -

ПРЕДСТАВНИКИ:

від кредитора - Овчарук О.О., довіреність № 112/10 від 15.07.08 головний юрисконсульт відділу банкрутств управління правового забезпечення претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту ДК "Газ України"

від банкрута - ліквідатор, арбітражний керуючий Салатов С.В.;

Розглянувши матеріали справи, скаргу кредитора, заслухавши ліквідатора та представника кредитора, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою від 23.04.2008 року господарський суд визнав відсутнього боржника Комунальне підприємство “Тепловод” банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру щодо банкрута на строк до 23.10.2008 року, призначив ліквідатором банкрута ініціюючого кредитора Долинську МДПІ за згодою останнього.

Ухвалою від 19.05.2008 року господарський суд припинив повноваження Долинської МДПІ в якості ліквідатора банкрута Комунального підприємства “Тепловод” з 19.05.2008 року, призначити ліквідатором банкрута Комунального підприємства “Тепловод” арбітражного керуючого Салатова С.В.

До господарського суду 07.08.2008 року надійшла скарга 31/10-8960 від 30.07.2008 року кредитора дочірньої компанії “Газ України ”Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на дії ліквідатора Комунального підприємства “Тепловод”, арбітражного керуючого Салатова С.В., з вимогою визнати бездіяльність ліквідатора, яка виявилась в ухиленні від розгляду заяви кредитора, незаконною, винести відносно ліквідатора окрему ухвалу про невиконання належними чином своїх обов'язків, направити дану ухвалу до Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, зобов'язати ліквідатора включити в реєстр вимог кредиторів КП “Тепловод” грошові вимоги ДК “Газ України” на загальну суму 67 072, 58 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

Ухвалою господарського суду від 14.08.2008 року розгляд даної скарги призначено в засіданні суду.

Подану до господарського суду скаргу на дії ліквідатора, арбітражного керуючого Салатова С.В. обґрунтовано наступним.

В Бюлетені державної реєстрації від 21.04.2008р. №98(8) в розділі 1.8 „Постановлення судового рішення щодо порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи" міститься інформація про порушення господарським судом Кіровоградської області 14.04.2008 року провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства „Тепловод".

На підставі даної публікації, тобто на підставі інформації щодо порушення справи про банкрутство Боржника, Компанія заявила свої вимоги до КП „Тепловод" ліквідатору Салатову С.В.

21.07.2008 року ДК „Газ України” отримала повідомлення Салатова С.В., з якого вбачається про залишення претензії Компанії без розгляду з тих міркувань, що вона направлена в порядку ст. 6 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (надалі - Закон) дії ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду в якому розглядається справа про банкрутство.

Компанія вважає дії ліквідатора по залишенню претензії від 13.06.2008 року №31/10-7009 без розгляду незаконними та в обґрунтування даної позиції повідомляє наступне.

Позиція ліквідатора, що нібито претензія Компанії направлена в порядку ст. 6 ГПК України, не відповідає дійсності, оскільки в ній ніде не згадується про дану норму Кодексу.

Більше того, після винесення Конституційним судом України рішення від 09.07.2002 року по справі № 1-2/2002 Компанія не застосовує в своїй роботі по погашенню боргів досудовий порядок врегулювання спорів, передбачений розділом 2 ГПК України, як такий, що є малоефективним та не є обов'язковим. Копія рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 року по справі №1-2/2002 додається.

Крім того, у вступній частині самої претензії Компанії зазначається про справу про банкрутство Боржника в зв'язку з чим і заявлялися вимоги, до того ж заявлялись саме ліквідаторові.

Більше того, маючи досвід подібного „листування” з ліквідаторами Боржників по України, з метою уникнення необхідності доведення факту заявлення своїх вимог в межах справ про банкрутства, провадження в яких здійснюється за спрощеною процедурою, -Компанія завжди направляє копії своїх заяв до господарських судів України.

Вважаємо, що лише сама по собі вже дана обставина, мала б усунути у ліквідатора фантазії щодо ст. 6 ГПК України, адже в роботі по досудовому врегулюванню спорів копії претензійних матеріалів не направляються до господарських судів України. До того ж в претензії Компанії чітко зазначено номер судової справи про банкрутство Боржника в межах якої і підготовлено даний процесуальний документ.

Законодавство не містить вимог до форми та реквізитів заяв кредиторів, які подаються в порядку ст. 52 Закону. Таким чином, головним тут є виявлення факту існування кредиторських вимог до Боржника для об'єктивного та комплексного формування його ліквідаційного балансу.

Слід зауважити також, що ст. 52 Закону надає кредиторам навіть привілейовані процесуальні права порівняно з кредиторами в загальній процедурі, адже сам ліквідатор зобов'язаний повідомляти усіх відомих кредиторів Боржника про існування справи про банкрутство та включення кредиторських вимог до ліквідаційного балансу.

ДК „Газ України" є відомим кредитором Боржника вже з огляду на існування виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.07.2006 року по справі №15/253 про стягнення з Боржника 49 494, 90 гривень. Виконуючи повноваження органів управління Боржника пану Салатову С.В. має бути добре відомо про існування кредиторських вимог, зважаючи на їх примусове публічне виконання через органи Державної виконавчої служби України. Натомість, ліквідатор Салатов С.В., нехтуючи вимогами ст. 52 Закону, не тільки не повідомив Компанію про включення її вимог до ліквідаційного балансу, а й дозволив собі їх умисне ігнорування, направивши своє повідомлення №58/07-08 від 07.07.2008 року.

Вказане вище дає підстави стверджувати кредитору, що ліквідатор, арбітражний керуючий Салатов С.В. незаконно залишив претензію Компанію №31/10-7009 від 13.06.2008 року без розгляду та виконує свої обов'язки у справі недобросовісно. Наслідком таких дій може стати заподіяння ДК „Газ України", як підприємству загальнодержавної форми власності, збитків в особливо великих розмірах.

В запереченні № 3/10-10288 від 10.09.2008 року кредитор фактично повторив свої доводи викладені у скарзі і вимагає задовольнити скаргу на дії ліквідатора та зобов'язати ліквідатора включити грошові вимоги ДК “Газ України” в реєстр вимог кредиторів боржника.

Ліквідатором, арбітражним керуючи Салатовим С.В. 02.09.2008 року надано господарському суду відзив – пояснення № 2/29-08 від 29.08.2008 року на скаргу кредитора відповідно до якого ліквідатором КП “Тепловод” розглянута скарга ДК “Газ України” на дії ліквідатора банкрута. Вищезазначену скаргу ліквідатор вважає необґрунтованою, оскільки вона не містить посилання на норми чинного законодавства, яке зобов'язує ліквідатора підприємства – банкрута, в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, розглядати у ліквідаційній процедурі претензії до банкрута.

Частина 5 ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” чітко визначає “...кредиторів відсутнього боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до банкрута”.

Скаржником, у червні 2008 року на адресу ліквідатора, було направлено претензію про грошові вимоги до боржника, що не може бути підставою для її розгляду в порядку ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Дана правова норма передбачає розгляд ліквідатором підприємства – банкрута заяв кредиторів з вимогами до банкрута, а не претензій.

Порядок подання претензій врегульовано ст. 6 ГПК України та передбачено, що претензія надсилається з метою досудового врегулювання спору, що неможливо у справі про банкрутство.

Ліквідатор звернув увагу господарського суду на те, що скаржник мав керуватися в даному випадку вимогами ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, а не ст. 6 ГПК України.

Також, ліквідатор зазначив, що претензія заявлена на суму більшу ніж вказана у рішенні господарського суду Кіровоградської області від 31.07.2006 року по справі № 15/253 та до неї не додано копій документів, які підтверджують заборгованість КП “Тепловод” перед скаржником у розмірі 67 072, 58 грн.

Доводи скаржника, щодо бездіяльності та недобросовісності виконання ліквідатором своїх обов'язків спростовуються тим фактом, що ліквідатор направив скаржнику повідомлення про залишення без розгляду вищезазначеної претензії.

Даний факт на думку ліквідатора засвідчує про діяльність, а не бездіяльність ліквідатора та про те, що при розгляді вищезазначеної претензії, він керувався вимогами Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

З огляду на вищевикладене ліквідатор просить господарський суд відмовити кредитору в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ліквідатор письмово повідомляє про визнання господарським відсутнього боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до банкрута.

Задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку черговості, передбаченому статтею 31 цього Закону. Кредитори можуть оскаржити результати розгляду їх вимог ліквідатором до господарського суду до затвердження господарським судом ліквідаційного балансу. (ч. 7 ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”).

В даному випадку господарський суд погоджується з позицією кредитора стосовно того, що Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ГПК України чи іншою нормою чинного законодавства не визначені чіткі вимоги до заяви з вимогами до банкрута.

Документ, що має назву “претензія”, № 31/10-7009 від 13.06.2008 року направлений ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” на адресу ліквідатора, арбітражного керуючого Салатова С.В. та в копії, в тому числі, господарському суду Кіровоградської області, містить в собі вимогу кредитора до підприємства – банкрута.

Стаття 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” не містить відомостей стосовно того, яке рішення приймає ліквідатор за результатами розгляду таких вимог, але в результаті системного аналізу норм даного Закону господарський суд прийшов до висновку, що ліквідатор не наділений повноваженнями щодо залишення вимог кредитора без розгляду, він повинен їх розглянути, повністю або частково визнати їх або відхилити, з обґрунтуванням підстав відхилення.

Щодо вимоги кредитора винести окрему ухвалу відносно ліквідатора про невиконання належним чином своїх обов'язків то, згідно ч. 1 ст. 90 ГПК України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Зазначені процесуальні норми містять посилання на права господарського суду при здійсненні господарського судочинства, при цьому жодна із вказаних статей Господарського процесуального кодексу України не зобов'язує господарський суд в обов'язковому порядку користуватись зазначеними правами. Жодна із статей Господарського процесуального кодексу України не містить норм, які б покладали на господарський суд обов'язок щодо застосування положень ст. 90 ГПК України за вимогою сторони у відповідній справі.

Більше того, арбітражний керуючий, що виконує повноваження ліквідатора банкрута, не є підприємством, установою, організацією, державним чи іншим органом, за визначенням ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” арбітражний керуючий - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали чи постанови господарського суду. І в даному випадку розмежовуються поняття “керівник підприємства” та “ліквідатор” в розумінні Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, оскільки такі особи мають різний об'єм повноважень та відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, господарський суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість скарги на дії ліквідатора, арбітражного керуючого Салатова С.В. та наявність правових підстав для зобов'язання ліквідатора розглянути вимоги кредитора - дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3-1, 5, 24, 25, 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. 4-1, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу № 31/10-8960 від 30.07.2008 року кредитора дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” на дії ліквідатора Комунального підприємства “Тепловод”, арбітражного керуючого Салатова С.В. визнати частково обґрунтованою.

2. Зобов'язати ліквідатора Комунального підприємства “Тепловод”, арбітражного керуючого Салатова С.В.:

- розглянути вимоги дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” до банкрута - Комунального підприємства “Тепловод”;

- направити господарському суду та кредитору - дочірній компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” письмове повідомлення про результати розгляду вимог до банкрута - Комунального підприємства “Тепловод”.

3. В задоволенні вимоги дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” щодо винесення відносно ліквідатора Комунального підприємства “Тепловод” арбітражного керуючого Салатова С.В. окремої ухвали та направлення її до Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України відмовити.

4. Примірники цієї ухвали направити Долинській МДПІ, управлінню Пенсійного фонду України в Долинському районі, дочірній компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, банкруту, арбітражному керуючому Салатову С.В., Кіровоградському обласному сектору з питань банкрутства для відома.

Суддя                      Н.М. Коваленко