ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.11.08
р.
Справа № 19/130

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При
секретарі Мішиній М.О.

За
участю представників сторін:

від
позивача: Медведський М.Д., за довіреністю

від
відповідача: без участі представника

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом
Закритого акціонерного товариства “ОТП Банк”, м.Київ

до
відповідача Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.Волноваха Донецької області

про
стягнення заборгованості у сумі 2 347 979,36 грн.

Закрите акціонерне товариство “ОТП
Банк”, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.Волноваха Донецької області про стягнення
заборгованості в сумі 2 347 979,36 грн., в тому числі 1 533 400,00 грн.
кредиту, 47 280,64 грн. відсотків, 767 298,72 грн. пені.

В
обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на кредитний договір № TL-SME
102/157/2007 від 23.08.07р., кредитну заявку від 23.08.07р., розрахунок ціни
позову, виписки по рахунку про видачу кредиту, невиконання відповідачем
прийнятих на себе зобов”язань за кредитним договором у частині повернення
кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Позивач посилається на
ст. ст. 610, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу
України.

Відповідач,
проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву від 07.10.08р. № 38
зазначив, що відповідно до договору поруки № SR-SME 102/157/2007 від
23.08.07р., за умовами якого Приватне підприємство „Візаві” як  поручитель зобов'язалося відповідати за повне
та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за
кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. Крім того, відповідач
вважає, що санкції за прострочення виплати боргу зобов'язаний виплатити  поручитель (п.3.5 договору).

Відповідач також стверджує що не має
змоги погасити кредит та відсотки за користування, про що банк був повідомлений
листом № 68 від 24.12.07р., у якому відповідач просив зупинити нарахування
відсотків по кредиту та вилучити заставне майно для погашення боргу. Заявив
клопотання про залучення до участі у справі приватне підприємство “Візаві”, як
іпотекодавця (майнового поручителя), з метою стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Повідомив, що Рішенням господарського
суду Донецької області від 09.09.08 р. по справі № 1/127, порушеної за позовом
Закритого акціонерного товариства “ОТП Банк”м. Київ до  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.
Волноваха Донецької області про
стягнення відсотків за користування кредитом за договором TL-SME
102/157/2007 від 23.08.07р. у сумі 200 979,51 грн., позовні вимоги були
задоволені.

Розгляд
справи неодноразово відкладався.

У
відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом
та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно
ст.4-2 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у
господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом.

Відповідно
ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Стаття
33 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши в засіданні пояснення представників сторін,
Господарським судом,

В с т а н о в л е н о.

23.08.2007
року  між Закритим акціонерним
товариством “ОТП Банк” та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір               № TL-SME
102/157/2007, відповідно п. п.2,3 якого банк надає позичальнику ( відповідачу)
кредит у сумі 1 750 000,00 грн. а позичальник приймає його на наступних умовах:
сума 1 750 000,00 грн., цільове використання - на поповнення обігових коштів
позичальника; дата остаточного повернення - 23.02.2009 р.;  процентна ставка - 17,75% річних.

Пунктом
1.5.1 договору визначено, що погашення відповідної частини кредиту та
нарахованих відсотків повинно здійснюватися позичальником (відповідачем) у
розмірі та строки, визначені графіком повернення кредиту та сплати процентів.

Нараховані
проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини
кредиту в строк, передбачений в графіку повернення кредиту та сплати процентів
( п. 1.5.1.1. договору).

Факт
отримання відповідачем кредиту підтверджується анкетою-заявою на кредит,
меморіальним ордером № 1 від 23.08.2007 р., випискою по рахунку за період з
01.08.2007 р. по 30.09.2007 р.

Сторони
узгодили, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних
коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами у визначені  цим договором строки, Позичальник
зобов”язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного
кредитного зобов”язання, за кожен день прострочки. Вказана пеня сплачується
додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору (п.
4.1.1 договору).

Відповідно
до п.1.9 договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому, або у визначеній банком частині у випадку невиконання
позичальником своїх зобов”язань за  цим
договором. При цьому, виконання боргових зобов”язань повинно бути проведено
позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником
відповідної вимоги.

Вимога
вважається надісланою в день її направлення на адресу позичальника, що
зазначена  в цьому договорі. До
направлення вимоги поштою прирівнюється також і її вручення  позичальнику чи його представникам під
розписку ( застереження).

Враховуючи
неналежне виконання відповідачем зобов”язань за кредитним договором, 03.01.08р.
позивачем складено досудову вимогу ( лист № 22-3-2/13250 від 03.01.2008 р.) про
погашення заборгованості за кредитним договором № TL-SME 102/157/2007 від
23.08.07р. На підставі п. 1.9. кредитного договору, позивач вимагав
дострокового виконання зобов”язань за договором в повному обсязі. Відповідачу
пропонувалося протягом 30 календарних днів
з дати одержання цієї вимоги сплатити на
визначений рахунок 1 750 000,00 грн. кредиту, 59 170,63 грн. відсотків,
16 505,43 грн. пені. Вимога отримана відповідачем 14.01.2008 р.

06.06.08
р. Закритим акціонерним товариством “ОТП Банк”, м.Київ на адресу іпотекодавця (
майнового поручителя) приватного підприємства “Візаві”  та позичальника було направлено іпотечне
повідомлення - вимога, в якому повідомлено, що станом на 06.06.2008 р.
заборгованість позичальника  становить 1
572 660,00 грн. кредиту, 181 859,84 грн. відсотків, 523 895,61 грн. пені.

Позивач
вимагав в тридцятиденний строк з моменту отримання цієї вимоги повністю
погасити заборгованість, попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки з
метою його реалізації у виконавчому провадженні.

Листом № 36 від 17.06.2008 р.
відповідач повідомив банк про отримання іпотечного повідомлення, висловив
незгоду з розміром заборгованості, нагадав про лист № 68 від 24.12.2007 р.,
яким банк було повідомлено про неможливість погашення суми кредиту та відсотків
по кредиту, та висловлено прохання зупинити нарахування відсотків по кредиту та
вилучити заставне майно для погашення боргу.

Позивач
наполягає, а відповідач не заперечує, що зобов”язання за кредитним договором
відповідачем не виконані, в результаті чого станом на час звернення до суду
заборгованість відповідача становить: 2 347 979,36 грн., в тому числі 1 533
400,00 грн. кредиту, 47 280,64 грн.
відсотків, 767 298,72 грн. пені.

Позивач зауважив, що звернення
стягнення на предмет іпотеки - є правом кредитора ( іпотекодержателя), а не
його обов”язком.

З
огляду на матеріали справи та приписи чинного законодавства слід зазначити
наступне.

Відповідно
до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею
629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За
своєю правовою природою договір № TL-SME 102/157/2007 від 23.08.07р. є
кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 Цивільного Кодексу
України,  банк або інша фінансова
установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним
договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу
України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного
договору(ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець
має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1
ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Відсотки
за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за
весь час користування кредитом.

Позика
вважається повернутою  позикодавцю в момент
зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст.
1049 Цивільного кодексу України).

За
приписами статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

За
умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не виконував
зобов'язання за кредитним договором № TL-SME 102/157/2007 від 23.08.07р., та
порушував  графік повернення кредиту та
сплати відсотків.

Зазначене
додатково підтверджується рішенням господарського суду Донецької області від
09.09.2008 р. у справі № 1/127, яким з ФОП ОСОБА_1 стягнуто відсотків за
користування кредитом в сумі 200 979,51 грн. Доказів виконання судового рішення
відповідачем до матеріалів справи не представлено.

За
відомостями, що додані до справи позивачем, станом на 01.09.08 р. за
відповідачем значиться заборгованість за кредитом в у сумі 1 533 400,00 грн.,
за відсотками у розмірі 47 280,64 грн.

Доказів
повернення зазначеної суми відповідачем до матеріалів справи не представлено, в
зв'язку з чим господарський суд робить висновок про те, що сплату
заборгованості  та відсотків не здійснено
до теперішнього часу.

Враховуючи
вищевикладене, зважаючи на порушення позичальником зобов'язань за договором
кредиту № TL-SME 102/157/2007 від 23.08.07р., судом задовольняються вимоги
позивача про стягнення з Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 заборгованості  за кредитом в сумі 1 533 400,00 грн., та за
відсотками - в сумі 47280,64 грн.

Сторони
узгодили, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних
коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами у визначені  цим договором строки, Позичальник
зобов”язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного
кредитного зобов”язання, за кожен день прострочки. Вказана пеня сплачується
додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору (п.
4.1.1 договору).

На
підставі п. 4.1.1. договору, позивачем
нараховано та вимагається до сплати пені в  сумі
767 298,72 грн.

Основні
засади господарювання в Україні та регулювання господарських відносин, що
виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між
суб”єктами господарювання, визначаються Господарським Кодексом України.

Неустойка,
штраф, пеня за цим Кодексом визнаються штрафними санкціями, які учасник
господарських відносин зобов”язаний сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання
господарського зобов”язання ( п.1 ст. 230 Господарського Кодексу України).

Відповідно
п. 6 ст. 231 Господарського Кодексу України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов”язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку України.

Законом
щодо окремих видів зобов”язань може бути визначений розмір штрафних санкцій,
зміна якого за погодженням сторін не допускається ( п. 1 ст. 231 Господарського
Кодексу України).

Санкції
застосовуються у розмірі передбаченому договором у разі, якщо розмір штрафних
санкцій  не визначено законом ( п. 4 ст.
231ГК України).

Договірні
правовідносини між платниками  та
одержувачами  грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань
врегульовані  Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання».

Статтею
1 вказаного Закону визначено, що
платники  грошових  коштів
сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню  в  розмірі,
що встановлюється за згодою сторін.

Розмір   пені,
передбачений  статтею  1
цього Закону,  обчислюється  від
суми  простроченого платежу та не
може перевищувати  подвійної  облікової
ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який
сплачується пеня ( ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошового зобов»язання»).

Відповідно
п.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання
зобов”язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється
через 6 місяців від дня, коли зобов”язання мало бути виконано.

Враховуючи
вищезазначене, розмір пені, що вимагається позивачем до стягнення, є
перевищеним, стягненню підлягає пеня в сумі
45 774,40 грн. У залишку вимог
позивачу відмовляється.

Враховуючи
вищевикладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення 1 533
400,00 грн. кредиту, 47 280,64 грн. відсотків за користування кредитом, 45
774,40 грн. пені.

Судом
відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання
про залучення до участі у справі приватного підприємства “Візаві” як
іпотекодавця ( майнового поручителя) з метою стягнення з нього заборгованості
за кредитним договором з огляду на наступне.

Кредитний
договір № TL-SME 102/157/2007 від 23.08.07р. укладений між банком та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, сума кредиту отримана ФОП ОСОБА_1

За
приписами ст. 1054 Цивільного Кодексу України,
банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Отже, повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом є
обов”язком саме позичальника.

Звернення
стягнення на предмет іпотеки є правом кредитора, про що зазначено в Законі
України “Про іпотеку”.

Позивач
у цьому спорі не звертався з позовом до ПП “Візаві”, тому підстав для
задоволення клопотання відповідача не вбачається.

Судові
витрати, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд
покладає на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись
ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального
Кодексу України, Господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Задовольнити
частково позов Закритого акціонерного товариства “ОТП Банк”, м.Київ до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м.Волноваха Донецької області про  стягнення заборгованості  в сумі 2 347 979,36 грн.

Стягнути
з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Волноваха Донецької області на користь
Закритого акціонерного товариства “ОТП Банк”, м. Київ               1 533 400,00 грн. кредиту, 47
280,64 грн. відсотків, 45 774,40 грн. пені, 15 268,63 грн. витрат по сплаті
державного мита, 76,70 грн. витрат по сплаті за інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

У
залишку заявлених вимог - відмовити.

Видати
наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Текст
рішення оголошено в судовому засіданні 24.11.2008 р.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття.

Суддя