ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.09.08                                                             Справа№ 4/144

Господарський суд Львівської області у складі судді Гриців В.М. при секретарі Москалі Р.М. з участю представників позивача Куровець М.В., відповідача Крупіна Т.О. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом виробничо-торгівельної фірми „Волиньбудкомплектація” до державного підприємства „Львіввугілля” про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-торгівельної фірми „Волиньбудкомплектація” звернулася з позовом до державного підприємства „Львіввугілля” про стягнення 46314 грн. (в т.ч. 41958 грн. втрат внаслідок інфляційних процесів від суми боргу за період з 01 березня 2008 року по 30 червня 2008 року та три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 4356 грн.) за період з березня до червня 2008 року.

В судовому засіданні 24 вересня 2008 року представник позивача уточнив позовні вимоги, а саме просить суд стягнути з відповідача на його користь 31766,00 грн., в тому числі 28306,00 грн. втрат внаслідок інфляційних процесів та 3460,00 грн. трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов’язання у сумі 233967,00 грн. в період з березня до серпня 2008 року. Позовні вимоги обгрунтовує порушенням відповідачем строку виконання грошових зобов’язань, сума яких визначена мировою угодою, укладеною державним підприємством «Львіввугілля»та виробничо-торгівельною фірмою «Волиньбудкомплектація»і затвердженою господарським судом Львівської області ухвалою від 30 жовтня 2003 року по справі № 4/1755-6/189. За умовами названої мирової угоди відповідач зобов’язався до 31 січня 2004 року погасити заборгованість в сумі 316966,36 грн. за виконані гірничо-прохідницькі роботи за договорами від 25 липня, 1 вересня, 1 жовтня, 1 листопада, 1 грудня 2002 року та від 1 січня і 1 лютого 2003 року. Частково відповідач погасив визнану ним суму заборгованості. Заборгованість відповідача за даними зобов’язаннями тривалий час становить 233967,00 грн., така на дату розгляду спору не погашена. Саме за прострочення виконання означеного грошового зобов’язання на підставі ст.625 ЦК України нараховано індекс інфляції і три відсотки річних. Також представник позивача зазначив, що є судові рішення, постановлені у справах з аналогічного спору між сторонами про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних за несплату грошового зобов’язання у сумі 233967,00 грн. за інший період. А саме рішення господарського суду Львівської області від 17.09.2007року, постановлене у справі № 4/2136-18/127, яким з ДП «Львіввугілля»стягнуто 110500 грн. 00 коп. - витрат внаслідок інфляційних процесів та 28400 грн. 00 коп. - 3% річних. Постановою Львівського Апеляційного Господарського суду від 01.04.2008 року, постановленою у справі № 17/26, якою змінено рішення господарського суду Львівської області та з ДП «Львіввугілля»стягнено 57093 грн. інфляційних, 9400,00 грн. - 3% річних. Просить суд стягнути з відповідача заявлену суму 31766,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача Крупіна Т.О. позовні вимоги заперечила. Вважає, що відповідач безпідставно здійснює нарахування інфляційних втрат і трьох відсотків річних з суми 441685,00 грн. Стверджує, що сума грошового зобов'язання відповідача становить 233967,00 грн. і таке виникло у відповідача за виконані роботи за договорами підряду (контрактах) і за мировою угодою затвердженою судом ухвалою від 30.10.2003 року та підтверджено рішеннями господарського суду Львівської області від 17.09.2007 року, постановленим у справі № 4/2136-18/127, від 21.02.2008 року по справі № 17/26 і постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 року. Постановою Вищого Господарського Суду України від 24.06.2008 року Постанову Львівського апеляційного господарського Суду від 01.04.2008 року залишено без змін. Вважає, що державна виконавча служба в силу ст.ст. 2, 3, 5, 25 закону України "Про виконавче провадження", ст. 1 закону України "Про державну виконавчу службу" повинна здійснювати обов'язок по своєчасному, повному і неупередженому примусовому виконанню судових рішень. Окрім того, представник відповідача пояснила, що ДП "Львіввугілля" включено в реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашень заборгованості відповідно до закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" згідно з п.3.7. ст.3 якого на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашень заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконання провадження". Відповідно до ст.34 закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у випадку внесення підприємства паливно-енергетичного комплеку до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підпрємств паливно-енергетичного комплексу". Виконавче провадження зупиняється до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначених цим законом. Надала виписку з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, відповідно до закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" про внесення ДП "Львіввугілля" до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу та участь підприємства у процедурі погашення заборгованості згідно із вищезгаданим законом. Процедура погашення заборгованості підриємствами паливно-енергетичного комплексу продовжена до 01.01.2009 року. Вказані обставини зумовили зупинення зведеного виконавчого провадження та заходів примусового виконання рішень. На думку представника відповідача, за означених обставин наступають наслідки, аналогічні застосуванню мораторію у справах про банкрутство протягом дії якого не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові санкції за неналежне виконання грошових зобов'язань. Зобов'язання згідно ст.607 ЦК України припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна з сторін не відповідає оскільки неможливість виконання зобов'язання зумовлена наявністю об'єктивних причин, що не залежать від волі сторін і не є наслідком їх дій, за які вони відповідають. У відповідності до ст.614 ЦК України особа несе відповідальність за наявності вини, а з вищенаведеного слідує, що вини ДП "Львіввугілля" перед ВТФ "Волиньбудкомплектація" у зупиненні виконавчого провадження немає.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані докази суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи ухвалою господарського суду Львівської області від 30 жовтня 2003 року у справі № 4/1755-6/189 затверджено мирову угоду, укладену між державним підприємством «Львіввугілля»та виробничо-торгівельною фірмою «Волиньбудкомплектація». За умовами мирової угоди відповідач зобов’язався до 31 січня 2004 року погасити заборгованість в сумі 316966,36 грн. за виконані гірничо-прохідницькі роботи за договорами від 25 липня, 1 вересня , 1 жовтня , 1 листопада, 1 грудня 2002 року та від 1 січня і 1 лютого 2003 року. З урахуванням часткового виконання умов мирової угоди заборгованість відповідача за даними зобов’язаннями за період з березня до серпня 2008 року й на дату розгляду справи становить 233967,00 грн. Саме за прострочення виконання означеного грошового зобов’язання на підставі ст.625 ЦК України на суму грошового зобов’язання 233967,00 грн. нараховано індекс інфляції 28306,00 грн. і три відсотки річних 3460,00 грн. В судовому засіданні представники сторін ствердили, що сума грошового зобов’язання відповідача за виконані гірничо-прохідницькі роботи за договорами від 25 липня, 1 вересня , 1 жовтня , 1 листопада, 1 грудня 2002 року та від 1 січня і 1 лютого 2003 року за мировою угодою, затвердженою ухвалою господарського суду Львівської області від 30 жовтня 2003 року у справі № 4/1755-6/189 становить 233967,00 грн.

Також факт заборгованості відповідача позивачу 233967,00 грн. за названими зобов’язаннями встановлено судами різних інстанцій. А саме, рішенням господарського суду Львівської області від 17.09.2007 року, постановленим у справі № 4/2136-18/127, яким з ДП «Львіввугілля»стягнуто 110500,00 грн. втрат внаслідок інфляційних процесів та 28400,00 грн. - 3% річних за невиконання грошового зобов’язання у сумі 233967,00 грн. Постановою Львівського Апеляційного Господарського суду від 01.04.2008 року змінено рішення господарського суду Львівської області від 21.02.2008 року по справі № 17/26 та з ДП «Львіввугілля»стягнено 57093,00 грн. інфляційних, 9400,00 грн. - 3% річних за невиконання грошового зобов’язання у сумі 233967,00 грн. Постановою Вищого Господарського Суду України від 24.06.2008 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2008 року залишено без змін. В силу ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За приписами статтей 525,526,598,599 Цивільного Кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 33,34 ГПК України встановлено обов’язок сторони належними і допустимими доказами доводити суду обставини, які є підставою вимог чи заперечень.

Суду не надано жодних доказів виконання відповідачем грошового зобов’язання –сплати ним позивачу 233967,00 грн. за мировою угодою, затвердженою ухвалою господарського суду Львівської області від 30 жовтня 2003 року, не надано інших належних доказів зміни порядку та строків виконання цього грошового зобов’язання чи припинення грошового зобов’язання з підстав, визначених статтями 600-609 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 625 Цивільного Кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Отже, позивач правомірно і підставно нарахував 28306,00 грн. інфляційних втрат і 3460,00 грн. трьох відсотків річних на суму 233967,00 грн. грошового зобов’язання, невиконаного відповідачем впродовж березня-серпня 2008 року.

Порушення процедури виконавчого провадження при виконанні мирової угоди, укладеної сторонами і затвердженої судом 30 жовтня 2003 року у справі № 4/1755-6/189, не звільняє відповідача, у разі прострочення ним виконання грошового зобов’язання, від обов’язку на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому немає значення зупинене чи ні виконавче провадження, адже обов’язок виконання зобов’язання лежить на відповідачу. Також законом України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” не передбачено припинення грошових зобов’язань чи звільнення від відповідальності за їх невиконання тих підприємств, що внесені у реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу за цим законом.

Виходячи з викладеного суд стягує з відповідача на користь позивача 31766,00 грн., з яких 28306,00 грн. становлять інфляційні втрати, 3460,00 грн. –три відсотки річних. Судові витрати відповідно до вимог ст.49 ГПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 32, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд–

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Стягнути з державного підприємства „Львіввугілля” (м.Сокаль, вул.Б.Хмельницького,26; ідентифікаційний код ЄДР 32323256) на користь виробничо-торгівельної фірми „Волиньбудкомплектація” (м.Нововолинськ Волинської області, вул. Сірка,7/21; ідентифікаційний код ЄДР 20120396) 31766,00 грн. та судові витрати - 317,66 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                       Гриців В.М.