ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 р.

№ 4/166

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Разводової С.С.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                     Українського консорціуму "Екосорб"

на постанову           Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2008 року

у справі          № 4/166

господарського суду          міста Києва

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівна корпорація "Місто"

до                               Українського консорціуму "Екосорб"

про          стягнення 10 093 519, 25 грн.

за участю представників:

позивача –          Скуба І.В. –дов. у справі

Брін С.О. –дов. у справі

відповідача –          Омельчук С.В. –дов. у справі

Кириченко В.Г. –дов. у справі

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівна корпорація „Місто” звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Українського консорціуму „Екосорб” про стягнення 10 093 519, 25 грн.

17 жовтня 2007 року позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 8 110 320,05 грн., з яких: 4 924000,00 грн. –основний борг, 896168,00 грн. –неустойка, 1 002 010, 96 грн. –завдані збитки (відсотки по кредиту) 1288141,09 грн. –інфляційні втрати за договором від 15.02.2005 № СК № 36/179.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24 жовтня 2007 року (суддя Борисенко І.І.) позов задоволено частково;

стягнуто з Українського консорціуму "Екосорб" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівна корпорація "Місто" 4 924 000 грн. основного боргу, 896 168 грн. неустойки, 1 002 010, 96 грн. збитків, 124 529,55 грн. інфляційних втрат, 18 214,28 грн. витрат по сплаті державного мита та 84,28 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

в частині вимоги про стягнення 1 983 199 грн. 20 коп. провадження у справі припинено;

в частині вимоги про стягнення індексу інфляції у сумі 1 163 611, 50 грн. відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 липня 2008 року (судді Смірнова Л.Г., Коротун О.М., Попікова О.В.) рішення господарського суду міста Києва від 24 жовтня 2007 року в частині стягнення з Українського консорціуму „Екосорб” 4 924 000 грн. основного боргу, 896 168,00 грн. неустойки та 1 002 010,96 грн. збитків –залишено без змін;

рішення господарського суду міста Києва від 24 жовтня 2007 року в частині стягнення з Українського консорціуму „Екосорб” інфляційних витрат, витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу –змінено: стягнуто з Українського консорціуму „Екосорб” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівна корпорація „Місто” 1 288 141,05 грн. інфляційних витрат, 20 489,70 грн. витрат по сплаті державного мита та 94,82 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу;

рішення господарського суду міста Києва від 24 жовтня 2007 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення індексу інфляції у сумі 1163611,50 грн. –скасовано.

Не погодившись з рішенням господарського суду міста Києва та постановою Київського апеляційного господарського суду, Український консорціум "Екосорб" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти попередніх інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги Український консорціум "Екосорб" обґрунтовує тим, що рішення господарського суду міста Києва та постанова Київського апеляційного господарського суду прийняті з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 15 лютого 2005 року між сторонами був укладений договір № СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі міста Києва.

Статтею 3 додаткової угоди № 1 до цього договору, терміном початку будівництва визначено –15 вересня 2006 року.

Відповідно до п. 4.1.12 договору № СК 36/179 про пайову участь у будівництві житлового будинку по вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі міста Києва, відповідач зобов'язаний щомісячно надавати позивачу документи про обсяг виконаних будівельних робіт.

Додатком № 2 від 08 червня 2006 року до вищезазначеного договору затверджений Графік виконання робіт, відповідно до якого відповідач зобов'язувався провести погодження, експертизу та затвердження проектної документації у термін до 15 серпня 2006 року.

Пунктом 4 додаткової угоди від 08 червня 2006 року №1 до договору № СК 36/179 від 15 лютого 2005 року сторони узгодили, що якщо відповідач затримує виконання робіт, передбачених п.3.1, п.3.2 договору, додатку №2 до договору від 08 червня 2006 року, він сплачує позивачу неустойку у розмірі 0,1 від суми перерахованих позивачем коштів за кожен день прострочення. Відповідач звільняється від сплати неустойки, якщо прострочення виконання робіт виникло не з його вини.

Відповідно до п. 5 додаткової угоди від 08 червня 2006 року № 1, у випадку систематичного (протягом двох або більше місяців) невиконання будь-якої сторони за цим договором своїх зобов’язань, інша сторона має право відмовитися від договору та вимагати від винної сторони відшкодування всіх понесених витрат по договору, компенсувати збитки (% по отриманим кредитам, інфляції та інше) та сплатити штраф у розмірі 25% від вартості понесених витрат.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівна корпорація "Місто" на виконання умов договору № СК 36/179 перерахувало на користь Українського консорціуму „Екосорб" грошові кошти у сумі 4 924 000,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором. Український консорціум „Екосорб" не розпочав роботи, передбачені Графіком виконання робіт і документація про обсяги виконаних будівельних робіт Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівна корпорація "Місто" не надавалася.

18 січня 2007 року Український консорціум "Екосорб" звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівна корпорація "Місто" з листом №01/01-21 про розірвання договору №СК 36/179 від 15 лютого 2005 року, в якому погодився повернути 4 924 000, 00 грн. в строк 30 банківських днів з дати підписання угоди про розірвання договору.

Позивач у відповідь на вищезазначений лист направив Українському консорціуму „Екосорб" претензію № М-36/01, якою не заперечував проти розірвання договору №СК 36/179 та вимагав від відповідача, як боржника, у семиденний строк з дня отримання претензії погасити заборгованість по договору та відшкодувати завдані невиконанням договору збитки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судами встановлено, що заборгованість відповідача за договором складає 4 924 000,00 гривень, тому господарськими судами правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 4 924 000,00 гривень.

Пунктом 4 додаткової угоди №1 до договору передбачено, що якщо відповідач затримує виконання робіт, передбачених п. 3.1, п. 3.2 даного договору, додатку №2 до договору від 08 червня 2006 року, він сплачує позивачу неустойку у розмірі 0,1% від суми перерахованих позивачем коштів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Враховуючи те, що судами встановлено невиконання відповідачем вищезазначених робіт, судами попередніх інстанції правомірно задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 896168,00 грн.

Також, судами правомірно задоволено позовну вимогу в частині стягнення з відповідача відповідно до п. 5 додаткової угоди №1 від 08 червня 2006 року до договору збитків у вигляді нарахованих відсотків по кредиту у розмірі 1002010,96 грн.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 у справі № 4/203-31/111 встановлено, що пунктом 5 додатку №2 від 08.06.2006 року, сторони погодили, що підписання графіку виконання будівельних робіт, затвердження кошторису на будівництво та графіку фінансування відбувається протягом 20 днів з моменту отримання дозволу на будівництво, але не пізніше 15 вересня 2006 року.

Відповідно до п.4.1.2 договору, Консорціум спільно з Товариством мали отримати дозвіл Держархбудконтролю на будівництво та іншу документацію, необхідну для здійснення будівництва. Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, додатком №2 від 08 червня 2006 року ця умова договору була змінена, обов'язок щодо отримання дозволу на будівництво покладався на Консорціум, відповідачем даний обов’язок виконано не було.

Консорціумом, в свою чергу, не були розпочаті роботи, передбачені Графіком робіт і документація про обсяги виконаних будівельних робіт не надавалася. Також, судом апеляційної інстанції, що Консорціумом (відповідачем) так і не було усунено зауважень Комплексної державної експертизи (Висновок Служби „Київдержекспертиза” № 5481 від 14.09.2008 року), а відтак і не затверджено проектну документацію та акти (Ф№ КБ-3 та Ф№ КБ-2в) Консорціумом Товариству не надавалися.

Згідно п. 5 додаткової угоди №1 до договору, у випадку систематичного (протягом двох або більше місяців) невиконання будь-якої сторони за цим договором, інша сторона має право відмовитися від договору та вимагати від винної сторони відшкодування всіх понесених витрат по договору, компенсувати збитки (% по отриманим кредитам, інфляція та інше) та сплатити штраф у розмірі 25 % від вартості понесених витрат.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.04.2008р. у справі №4/203-31/111 залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2008 розірвано договір про пайову участь у будівництві житлового будинку по. вул. Обсерваторній, 4 у м. Києві, який укладений між сторонами у справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем укладено кредитний договір № 14/10-19 на фінансування об'єкту будівництва житлового комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 4 та сплачувалися відсотки по кредиту за цим договором.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційної інстанції стосовно, стягнення індексу інфляції у розмірі 1163611,50 грн., які нараховані за весь період, який заявлявся позивачем у позовній заяві (враховуючи уточнення до позовної заяви), оскільки п. 5 додаткової угоди №1 до договору передбачено, що у випадку систематичного (протягом двох або більше місяців) невиконання будь-якої сторони за цим договором, інша сторона має право відмовитися від договору та вимагати від винної сторони відшкодування всіх понесених витрат по договору, компенсувати збитки (% по отриманим кредитам, інфляція та інше) та сплатити штраф у розмірі 25 % від вартості понесених витрат; з боку відповідача таке невиконання за договором відбулося, що встановлено у вищенаведеній постанові по справі № 4/203- 31/111. Отже, сторони самі у вищенаведеній додатковій угоді узгодили компенсацію збитків від інфляції в разі відмови від договору через не виконання будь якою стороною її умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ГК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. А статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія вважає, що судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи по суті правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, висновки судів першої та апеляційної інстанції про обґрунтованість позовних вимог є правомірними.

Отже, при вирішенні спору, судами попередніх інстанцій правильно встановлені усі обставини, що мають значення для справи, їм надана вірна юридична оцінка, норми права застосовані вірно, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За наведених вище обставин, Вищий господарський суд України не знайшов законних підстав для повного або часткового задоволення вимог касаційної скарги, а тому постанову апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище і керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Українського консорціуму "Екосорб" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2008 р. у справі № 4/166 залишити без змін.

Головуючий                                                                                 І. А. Плюшко

Судді                                                                                                    С. С. Разводова

С. С.Самусенко