ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.08                                                                                           Справа№ 15/272

за позовом: військової частини А1700, м. Трускавець, Львівська область,

до відповідача: навчально-виробничого підприємства “Міраж МЛО” Львівського обласного фонду соціального захисту та реабілітації інвалідів союзу організації інвалідів України, м. Львів,

про стягнення 22825,34 грн.

Суддя Костів Т.С.

Секретар Брик І.

За участю представників сторін:

Від позивача: ХХХХХХХХ. - представник

Від відповідача: не з’явився

Суть спору: військова частина А1700, м. Трускавець, Львівська область, звернулась із позовом до навчально-виробничого підприємства “Міраж МЛО” Львівського обласного фонду соціального захисту та реабілітації інвалідів союзу організації інвалідів України, м. Львів, про стягнення 22825,34 грн. вартості недопоставленого товару.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 29.09.2008 р. було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 16.10.2008 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 16.10.2008 р., 04.11.2008 р..

Представникам сторін роз’яснено їх права, згідно із ст. 22 ГПК України. У відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України господарським судом було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. У відповідності до ст. 38 ГПК України господарський суд витребував необхідні для вирішення спору докази з власної ініціативи. У відповідності до ст. 75 ГПК України, справа слухається за наявними у ній матеріалами.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав, з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що за результатами тендеру між сторонами було укладено договір №152/08 від 07.04.2008 р. про закупівлю м’яса і м’ясопродуктів на загальну суму 1011330 грн., при чому, вказані у специфікації ціни не підлягають зміні протягом 6 місяців, після чого, у випадку наявності підстав і за згодою сторін та Мінекономіки, можуть змінюватись. Однак, з травня 2008 р. відповідач перестав поставляти вирізку яловичу, а з червня 2008 р. –язик яловичий. До 25.09.2008 р. відповідачем було недопоставлено м’ясопродуктів на суму 27048 грн.. Просить позов задовольнити, стягнувши з відповідача 21279,74 грн. пені та 1545,6 грн. штрафу., зобов’язати відповідача виконати господарське зобов’язання в натурі згідно умов договору №152/08 від 07.04.2008 р..

Відповідач вимог ухвал суду не виконав, відзиву по справі не надав, участь уповноваженого представника у судових засіданнях не забезпечив.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника, суд встановив наступне.

07.04.2008 р. між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) був укладений договір №152/08 про закупівлю м’яса і м’ясопродуктів, відповідно до п. 1.1. якого виконавець продає, а замовник купує м’ясо і м’ясопродукти, вказані у специфікації. Загальна вартість продукції, що поставляється, становить 1011330 грн. (п. 2.3.), при чому, ціни за одиницю товару, які вказані в специфікації, не можуть змінюватись протягом 6 місяців (п. 2.4.). У випадку зміни ринкових цін на товар та підтвердження цього відповідними державними органами у вигляді постанов, розпоряджень, рішень тощо, а також інфляційний вплив на ціну товару, ці зміни погоджуються сторонами за згодою Мінекономіки (п. 2.5.). При цьому, як вбачається з специфікації до договору (додаток №1), ціна вирізки та язика становила 36,80 грн./кг. Доказів погодження у встановленому порядку зміни ціни суду не надано.

У відповідності до п. п. 3.1. договору, виконавець зобов’язаний доставити товар своїм транспортом у терміни, визначені замовником не менше двох разів на тиждень згідно наданих замовником кількісних заявок. Заявки подаються не пізніше, ніж за два дні до моменту поставки крім термінових випадків (п. 7.2.) поштою, факсом, або телефоном (п. 7.3.). При виникненні претензій по недопоставці товару або поставці неякісного товару виконавець повинен провести до поставку протягом 3 робочих днів з дня отримання претензії (п. 3.3.). У відповідності до п. 7.4. договору, замовник проводить оплату товару протягом 30 днів після повної поставки товару згідно із заявками, рахунками-фактурами та накладними або актами виконаних робіт.

Згідно із п. 8.1. договору, виконавець несе відповідальність за якість та кількість товару, що постачається. Умовами договору сплата пені чи штрафу не передбачалась.

Договір не розірваний, недійсним не визнавався, доказів зворотнього суду не надано і сторони на цю обставину не посилались.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується, зокрема, журналом обліку заказів м’ясної продукції, з квітня по жовтень включно 2008 р. позивач подавав відповідачу заявки на поставку м’ясопродуктів.

Як випливає з матеріалів справи, накладних, відповідач поставляв позивачу м’ясопродукти у квітні 2008 р. на загальну суму 973,99 грн., у травні 2008 р. на суму 73179,90 грн., 51034,11 грн., у червні 2008 р. на суму 38412,99 грн.. Доказів інших поставок м’ясопродуктів відповідачем по заявках позивача, суду не надано. При цьому, відповідач не заперечував факт отримання відповідних заявок і цей факт додатково підтверджується листом №889 від 02.07.2008 р., претензією. З розрахунку вбачається, що за період травень –вересень 2008 р. відповідач недопоставив358 кг вирізки на загальну суму 13174,40 грн. та язика 242 кг. на загальну суму 8905 грн., усього на загальну суму 22080 грн..

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Платіжними дорученнями №426 від 25.04.2008 р. на суму 973,99 грн.; №63 від 20.05.2008 р. на суму 73179,90 грн.; №603 від 30.05.2008 р. на суму 51034,11 грн.; №648 від 13.06.2008 р. на суму 38412,99 грн. позивач повністю розрахувався за отриманий товар. Доказів зворотнього суду не надано.

З матеріалів справи вбачається ведення сторонами переговорів щодо зміни цін на м’ясопродукти, однак, у встановленому порядку ціни не змінювались, підстави для цього суду не доведені, зміни до договору та специфікації не вносились.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношенням, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, цивільне право може захищатись, зокрема, шляхом примусового виконання обов’язку в натурі. Враховуючи наведене, а також зміст п. 3.3. договору, суд приходить до висновку, що позов у частині зобов’язання відповідача виконати господарське зобов’язання в натурі згідно умов договору №152/08 від 07.04.2008 р., підлягає задоволенню.

Враховуючи, що відповідно ст. 611 ЦК України пеня підлягає стягненню лише у випадку встановлення її законом чи договором, вимоги про стягнення пені та штрафу відповідно до ст. 231 ГК України задоволенню не підлягають враховуючи зміст укладеного між сторонами договору.

З врахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог. Керуючись ст. ст. 33, 35 43, 75, 82, 84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Зобов’язати навчально-виробниче підприємство “Міраж МЛО” Львівського обласного фонду соціального захисту та реабілітації інвалідів союзу організації інвалідів України (79040, м.Львів, вул. Апостола, 10, ) виконати на користь військової частини А1700, (82200, Львівська область, м.Трускавець, вул.Городище, 4, ) господарське зобов’язання щодо поставки м’ясопродуктів в натурі згідно умов договору №152/08 від 07.04.2008 р..

3.          Стягнути з навчально-виробниче підприємство “Міраж МЛО” Львівського обласного фонду соціального захисту та реабілітації інвалідів союзу організації інвалідів України (79040, м.Львів, вул. Апостола, 10, ) на користь військової частини А1700, (82200, Львівська область, м.Трускавець, вул.Городище, 4, ) 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          В решті вимог у позові відмовити.

5.          Накази видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Суддя