ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.08                                                                                           Справа№ 28/166 А

Суддя Н.Березяк при секретарі І. Торській розглянула матеріали справи

за позовом: ДПІ у Личаківському районі м. Львова

до відповідача-1: ТзОВ „Укренерго”, м. Львів

до відповідача-2: ТзОВ „Газтрейд ЛТД”, м. Київ

про визнання недійсним господарського зобов’язання

В судове засідання з’явились:

Від позивача: Томашівський О.Г. - представник

Від відповідача 1: Терещук С.В., Дема Н.І.- представники

Від відповідача 2: не з’явився

Представникам сторін роз’яснено права та обов‘язки, передбачені ст.ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Позов заявлено Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова до ТзОВ „Укренерго” та до ТзОВ „Газтрейд ЛТД” про визнання недійсним господарського зобов’язання на суму 206 000,00 грн. та про застосування наслідків, передбачених ст. 208 Господарського кодексу України, а саме: стягнення всього одержаного за зобов’язанням в доход державного бюджету.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить задоволити позовні вимоги з підставі мотивів, викладених в позовній заяві та наданих поясненнях.

Відповідач-1 з позовними вимогами не погоджується з підстав і мотивів, викладених в судовому засіданні. ТзОВ „Укренерго” стверджує, що жодного умислу на укладення спірного договору з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави не мала, а визнання недійсним установчих документів ТзОВ „Газтрейд ЛТД” не є підставою визнання недійсним господарської операції, що здійснювалась, до прийняття відповідного рішення Голосіївського районного суду м. Києва.

Відповідач-2 в жодне із судових засідань не з’явився, заперечень на позов не подав.

Спір розглядається за наявними в справі матеріалами і доказами з врахуванням доводів представників позивача та відповідача-1, викладених в попередніх судових засіданнях.

В судовому засіданні 01.10.2008 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд , заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності , встановив наступне:

Між ТзОВ „Укренерго” та ТзОВ „Газтрейд ЛТД” виникло господарське зобов’язання, що підтверджується виписаною ТзОВ „Газтрейд ЛТД” податковою накладною № 6-14/1-1 від 14.06.2005 року на загальну суму 206 000,00 грн. в тому числі ПДВ в розмірі 34 333,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем було долучено до матеріалів справи вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2008 року по справі №11-а642/2008, яким встановлено проведення фіктивного підприємництва директором ТзОВ „Газтрейд ЛТД” Ісько В.В.

Враховуючи ту обставину, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2007 року визнано недійсними Статут ТзОВ „Газтрейд ЛТД” та свідоцтво про перереєстрацію платником податку на додану вартість, а також вина керівника ТзОВ „Газтрейд ЛТД” Ісько В.В., яка встановлена вироком суду у кримінальній справі, податкова інспекція вважає, що усний договір на суму 206 000,00 грн., укладений між відповідачами з метою приховування від оподаткування, що суперечить інтересам держави і суспільства. Саме з цих підстав ДПІ у Франківському районі звернулася з позовом про визнання недійсним в порядку ст. 207 ГК України господарського зобов’язання (яке виникло з угод по будівельно –монтажних робіт) таким, що вчинене з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства та просить застосувати наслідки, передбачені ст. 208 ГК України

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення частково.

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного :

У відповідності до вимог ч.1 ст.207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Необхідними умовами для визнання зобов‘язання недійсним відповідно до ч.1 ст.207 ГК України, є, зокрема, його вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов‘язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули, або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Умисел юридичної особи, в даному випадку, визначається за умислом тієї особи, що укладала угоду, на підставі якої виникло таке зобов‘язання.

Орган державної податкової служби вважає, що сторони даного спору, укладаючи здійснюючи дану господарську операцію діяли з умислом на приховування від оподаткування прибутків та доходів.

Доказами в підтвердження спрямованості умислу на приховування від оподаткування прибутків та доходів можуть бути, зокрема, надані податковим органам відомості про відсутність підприємства за юридичною та фактичною адресою, про визнання недійсними в установленому чинним законодавством порядку установчих (статутних) документів, про неподання податкової звітності до органів державної податкової служби, про скасування (припинення) державної реєстрації підприємства та інше.

Орган державної податкової служби в підтвердження умислу сторін при здійсненні господарських операцій надав рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2007 року у справі за позовом ДПА у м. Києві до ТзОВ „Газтерйд ЛТДЛ” , Хомича Ю.І., Ісько В.В., третя особа Голосіївська районна державна адміністрація в м. Києві, яким визнано недійсними Статут ТзОВ „Газтрейд ЛТД” та свідоцтво про перереєстрацію ТзОВ „Газтрейд ЛТД” платником податку на додану вартість № 37103570, а також вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2008 року по справі №11-а642/2008, який набрав законної сили. Даним вироком встановлено факт проведення фіктивного підприємництва директором ТзОВ „Газтрейд ЛТД” Ісько В.В.

Даючи правову оцінку поданим позивачем доказам, що в своїй сукупності свідчать про спрямованість умислу сторін на приховування від оподаткування прибутків та доходів, суд приходить до висновку, що органом державної податкової служби надано достатньо доказів для встановлення мети згаданих підприємств, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, при здійсненні спірного господарського зобов’язання.

Щодо вимоги позивача про застосування передбачених ст. 208 Господарського кодексу України наслідків, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 208 ГК України, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного.

Санкції застосовуються за вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Разом з тим за змістом ч. 1 ст. 208 ГК застосування цих санкцій можливе лише в разі виконання правочину хоча б однією стороною.

Частиною 1 ст. 208 ГК передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі ст.41 Конституції, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 ГК. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК (відповідає викладеному у Постанові Верховного суду України від 26 вересня 2006 року у справі за позовом ДПІ у м. Судаку про визнання недійсним договору та стягнення 109 930 936,68 грн.).

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Господарське зобов’язання на загальну суму 206 000,00 грн. між ТзОВ „Укренерго” та ТзОВ „Газтрейд ЛТД” виникло згідно податкової накладної №6-14/1-1 від 14.06.2007 року на загальну суму 206 000,00 грн.

Позов подано позивачем до суду 30.05.2008 року. Таким чином, строки застосування адміністративно-господарських санкцій, визначені ст. 250 Господарського кодексу України сплили, тому в суду немає підстав для застосування таких санкцій.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, зокрема, частин 2 та 3, судові витрати у формі судового збору, з відповідачів не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задоволити частково.

2.          Визнати недійсним господарське зобов’язання між ТзОВ „Укренерго” та ТзОВ „Газтрейд ЛТД” на підставі накладної №6-14/1-1 на загальну суму 206 000,00 грн.

3.          В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4.          Постанову може бути оскаржено в порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 06.10.2008р.

Суддя                                                                                                     Березяк Н.Є.