ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.07.08                                                                                           Справа№ 26/167

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Візантія Тракт”, м. Львів

до відповідача: Дочірньої компанії „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” філії Газопромислове управління „Львівгазвидобування”, м. Львів

про стягнення 181 913,62 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Боровець Я.

Представники:

від позивача Громяк О.І. –представник (довіреність № 07/07-2 від 07.07.2008 р.)

від відповідача Стеблецький Р.В. –провідний юрисконсульт (довіреність № 2-42д від 08.01.2008 р.), Ільницький І.Й. –провідний юрисконсульт (довіреність № 2-41д від 08.01.2008 р.)

Представника сторін роз’яснено їх права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Візантія Тракт”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Дочірньої компанії „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” філії Газопромислове управління „Львівгазвидобування”, м. Львів про стягнення 181 913,62 грн.

Ухвалою суду від 23.06.2008 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 08.07.2008 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, повністю вимог ухвали суду від 23.06.2008 р. не виконав, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в судове засідання з’явилися, проти позовних вимог у установленому порядку не заперечили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

07.03.2007 р. мі сторонами укладено договір поставки товарно-матеріальних цінностей № ЛГВ 97/07-07 (далі по тексту –договір).

Згідно умов договору позивач зобов’язався на умовах, визначених договором, передавати у власність відповідача продукцію, а відповідач зобов’язався на умовах, визначених договором приймати та оплачувати цю продукцію.

На виконання умов договору позивач на підставі довіреностей по видатковим накладним поставив відповідачу товар на загальну суму 570 496,17 грн. (копії довіреностей на видаткових накладних знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7.3. договору передбачено, що Покупець (відповідач) повинен здійснити оплату поставленої партії продукції протягом 90 банківських днів з моменту її поставки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов’язань по договору щодо оплати отриманої продукції виконав частково на загальну суму 430 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також, слід зазначити, що позивач 12.05.2008 р. надіслав відповідачу претензію з вимогою погасити заборгованість, яка останнім залишена без відповіді та без задоволення.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи відповідач своїх зобов’язань по договору щодо оплати отриманої продукції належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 140 496,17 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 29 792,00 грн. та три проценти річних на загальну суму 2 380,77 грн.

Однак, ухвалою суду від 23.06.2008 р. зобов’язувалося позивача надати суду обгрунтований розрахунок інфляційних нарахувань із врахуванням фактичного розміру простроченого платежу. Позивачем не виконано цієї вимоги ухвали суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляджу, якщо: позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат на загальну суму 29 792,00 грн. слід залишити позов без розгляду.

Слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 81 ГПК України, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов’язані з наданням юридичної допомоги на загальну суму 7 400,00 грн. В підтвердження понесених витрат пов’язані з наданням юридичної допомоги позивачем подано копію контракту про надання юридичної допомоги, копію акта виконаних робіт від 12.06.2008 р., копію рахунку від 10.06.2008 р. на суму 7 400,00 грн. та копію платіжного доручення № 65 від 13.06.2008 р. на суму 7 400,00 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення витрат на оплату юридичної допомоги до задоволення не підлягають у зв’язку з наступним.

Статтею 44 ГПК України чітко передбачено, що судові витрати складаються з оплати послуг адвоката. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України „Про адвокатуру”, оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об’єднанням чи адвокатом. Проте, позивачем на підтвердження судових витрат на оплату послуг адвоката подано документи (копію контракту про надання юридичної допомоги, копію акта виконаних робіт від 12.06.2008 р., копію рахунку від 10.06.2008 р. на суму 7 400,00 грн. та копію платіжного доручення № 65 від 13.06.2008 р. на суму 7 400,00 грн.) з яких вбачається, що правова допомога надавалась Фізичною особою-підприємцем Колісник А.О., яка діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи серія ВОО № 422640.

Таким чином, витрати на оплату послуг адвоката позивачем не доведені.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково.

Судові витрати у відповідності до ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, Законом України „Про адвокатуру” ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст.ст. 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з Дочірньої компанії „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” Філії Газопромислового управління „Львівгазвидобування”, м. Львів, вул. І. Рубчака, 27 (р/р 1 в ЛФ ВАТ „Кредитпромбанк”, МФО 385305, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Візантія Тракт”, м. Львів, вул. Максимовича, 9а/68 (р/р 3854 у ВАТ „Електрон Банк”, МФО 325213, ) 140 496 грн. 17 коп. основного боргу, 2 380 грн. 77 коп. – 3% річних, 1 428 грн. 76 коп. державного мита та 97 грн. 64 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5.          В частині позовних вимог щодо стягнення 29 792,00 грн. інфляційних втрат залишити позов без розгляду.

6.          В частині позовних вимог щодо стягнення 7 400,00 грн. витрат на юридичну допомогу, 297,92 грн. державного мита та 20,36 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                           Деркач Ю.Б.