ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2008 р.

№
2-20/2028.1-2006(2-6/2028.1-2006)

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук
Л.Й. -головуючий-доповідач,

Мамонтова
О.М.,  Ткаченко Н.Г.

розглянувши
касаційну скаргу

суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на
постанову  та постановугосподарського суду АР
Крим від 18.10.2007 Севастопольського апеляційного господарського суду від
11.12.2007

у
справі  господарського суду

№ 2-6/2028.1-2006
АР Крим

за
заявою

управління
Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі АР Крим

довідкритого акціонерного товариства
«Кримспецсільгоспмонтаж»

про

визнання
банкрутом

ліквідатор

ОСОБА_2

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від
скаржника

ОСОБА_3
(дов. від 28.09.2007)

від
боржника

ОСОБА_4
(дов. №36 від 11.05.2008)

ВСТАНОВИВ:

господарським судом Автономної
Республіки Крим здійснюється провадження у справі № 2-6/2028.1 про
банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Кримспецсільгоспмонтаж»(далі
-боржника) за загальною процедурою, передбаченою Законом України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі
-Законом).

Постановою
господарського суду АР Крим від 18.10.2007 боржника визнано банкрутом, відкрито
процедуру ліквідації, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Не
погоджуючись з постановою суду, суб'єкт підприємницької діяльності -ОСОБА_1
(далі -СПД ОСОБА_1), державна податкова інспекція в місті Сімферополі та
Державна податкова інспекція у Советському районі АР Крим подали апеляційні
скарги до Севастопольського апеляційного господарського суду, в яких просили
скасувати зазначену постанову суду першої інстанції.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду 11.12.2007 апеляційні скарги
залишено без задоволення, постанову суду першої інстанції від 18.10.2007
залишено без змін.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою, СПД ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою
до Вищого господарського суду України, в якій просив  скасувати постанови судів попередніх
інстанцій, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема,
статті 129 Конституції України, статей 1, 22 Закону, статей 4-7, 38, 79
Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України). СПД ОСОБА_1
обґрунтовував незаконність постанови про визнання  боржника банкрутом її прийняттям за відсутності
всіх матеріалів справи в суді першої інстанції (тому 27 матеріалів справи, який
містив докази проведення процедури санації в частині заміни інвестора ОСОБА_1
на інвестора ОСОБА_5 та докази обґрунтованості внесення змін до плану санації у
зв'язку з оскарженням в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції
06.06.2007 та постанови апеляційного суду 02.08.2007 до ВГСУ) та  доводив порушення судами принципу
безпосередності дослідження доказів та неповноту дослідження обставин
справи;  доводив незаконність відмови в
зупиненні провадження у справі про банкрутство
на стадії завершення процедури санації та незаконність переходу до
ліквідаційної процедури до розгляду ВГСУ його касаційної скарги на судові акти
по внесенню змін до плану санації та заміні інвестора, оскільки на його думку
такі дії свідчили про незавершення судами процедури санації; доводив неповноту
дослідження судами обставин неплатоспроможності боржника; доводив незаконність
рішення комітету кредиторів про відкриття ліквідаційної процедури від 24.09.2007року
, як такого, що прийнято єдиним кредитором та з порушенням балансу інтересів
кредиторів та боржника.

Касаційну
скаргу СПД ОСОБА_1 було призначено до розгляду
в судовому засіданні на 05.03.2008. Ухвалою Вищого господарського суду
України від 13.02.2008 у зв'язку з поданням боржником касаційної скарги на
постанову Вищого господарського суду України від 25.12.2007 касаційне
провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду справи в касаційному
порядку Верховним Судом України. Ухвалою Верховного Суду України від 28.02.2008
було відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови
Вищого господарського суду України від 25.12.2007 (т.30 а.с.193).

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 08.04.2008 касаційне провадження за
касаційною скаргою СПД ОСОБА_1 було поновлено, розгляд справи призначено на
14.05.2008. Судове засідання 14.05.2008 не відбулось у зв'язку з поданням
представниками боржника та СПД ОСОБА_5 відводів судді Катеринчук Л.Й.

Ухвалами
Заступника Голови Вищого господарського суду України від 16.05.2008 заяви про
відвід судді Катеринчук Л.Й. були залишені без задоволення.

Ухвалою
Заступника Голови Вищого господарського суду України від 19.05.2008 продовжено
строк розгляду касаційної скарги СПД ОСОБА_1 і вирішення спору до 19.06.2008
відповідно до статті 111-8 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою
Вищого господарського суду України від 19.05.2008 розгляд справи призначено на
28.05.2008 о 14 год. 15 хв.

28.05.2008
в судовому засіданні представником боржника було заявлено відвід колегії
суддів, у зв'язку з чим в судовому засіданні було оголошено перерву до 16 год.
00 хв.

Ухвалою
Заступника Голови Вищого господарського суду України від 28.05.2008 заяву про
відвід колегії суддів залишено без задоволення, продовжено касаційний розгляд в
судовому засіданні.

28.05.2008
представником боржника заявлено клопотання про оголошення повного тексту
постанови Вищого господарського суду України, яка буде прийнята за результатом
розгляду касаційної скарги СПД ОСОБА_1, клопотання підтримано ним згідно
пояснень в судовому засіданні. У зв'язку з зазначеним в судовому засіданні було
оголошено перерву для прийняття рішення та виготовлення повного тексту
постанови до 10 год. 00 хв. 30.05.2008 про що представники повідомлені під
розпис.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку
постанову суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій на підставі
встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального
та процесуального права, дійшла висновку, про задоволення касаційної скарги,
виходячи з такого.

Відповідно
до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України,
провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим
кодексом з врахуванням вимог  Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»(далі -Закону), норми якого, як спеціальні норми права, переважають у
застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу
України.

За
приписами частини 3 статті 110 Цивільного кодексу України якщо вартості
майна юридичної особи є недостатньо для задоволення вимог кредиторів, юридична
особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом.

Згідно
з Преамбулою Закону він встановлює умови та порядок відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування
ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів. А
за приписами абзацу 4 частини 1статті 1 Закону банкрутство це визнана
господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та
задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування
судом ліквідаційної процедури.

Отже,
порушення справи про банкрутство має на меті першочергово відновлення
платоспроможності боржника в межах такого провадження, а відкриття
ліквідаційної процедури з визнанням боржника банкрутом законодавець розглядає
як крайній захід, який можна застосувати до боржника у разі неможливості
задоволення вимог кредиторів іншими заходами в рамках зазначеної процедури.

Згідно
з статтею 4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»щодо боржника застосовуються такі судові процедури:
розпорядження майном, санація (відновлення платоспроможності боржника),
ліквідація банкрута. Як особливий правовий інститут, який може мати місце в
будь-якій із зазначених процедур існує мирова угода у справі про банкрутство за
якою боржник та комітет кредиторів можуть дійти згоди про прощення
(розстрочення оплати) конкурсних грошових вимог.

Відповідно
до абзаців 21, 22 статті 1 Закону сторонами у справі про банкрутство є боржник
та кредитори (представник комітету кредиторів, а учасниками провадження у
справі визначаються сторони, арбітражний керуючий, власник майна
(орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках,
передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадження справи
про банкрутство, Фонд держмайна України, державний орган з питань
банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник
працівників боржника.

Судами
першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в жовтні 2007року представник
голови комітету кредиторів в/ч А 3674 за дорученням - ОСОБА_6 звернувся до
господарського суду з клопотанням про затвердження звіту керуючого санацією
ОСОБА_2, внесення змін до плану санації боржника про передачу інвестору ОСОБА_5
майнових активів боржника на загальну суму 3 619 463, 49грн., розстрочення
інвестору невиконаних інвестиційних зобов'язань на загальну суму 1599712,
13грн. до 30.11.2007року припинення процедури санації, введення ліквідаційної
процедури  та призначення ліквідатором арбітражного
керуючого ОСОБА_2 (том 29, а.с.1). До клопотання представник ОСОБА_6 долучив
Протокол №14 від 24.08.2007року засідання комітету кредиторів боржника та Звіт
керуючого санацією ОСОБА_2 станом на 13.09.2007року з додатками (том 29,
а.с.11-92).

Матеріалами
справи підтверджується призначення ухвалою суду 02.10.2007року судового
засідання по затвердженню звіту керуючого санацією ОСОБА_2 " на 18
жовтня на 11 годин 00 хвилин" (том 29, а.с. 93-94) без зазначення року
та місця проведення засідання з вказівкою про надіслання ухвали ряду юридичних
та фізичних осіб, серед яких відсутній Фонд держмайна України.

Матеріалами
справи також підтверджується подання клопотання інвестора ОСОБА_1, згідно
затвердженого судом Плану санації боржника, про зупинення провадження у справі
на стадії санації та зупинення розгляду звіту керуючого санацією ОСОБА_2 до
розгляду ВГСУ касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Севастопольського
апеляційного суду від 02.08.2007року та ухвалу господарського суду Автономної
республіки Крим від 06.06.2007року, якими на його думку незаконно внесено зміни
до плану санації, виключено його, як інвестора у процедурі санації та незаконно
введено іншого інвестора -ОСОБА_5 (том 29, а.с. 110-111) з долученням доказів
надіслання до ВГСУ тому 27 матеріалів справи №2-6/2028.1-2006. (а.с. 112, том
29).

Матеріалами
справи також підтверджується звернення акціонера боржника ОСОБА_7, який володіє
31.19% акцій боржника, до керуючого санацією ОСОБА_2 та голови комітету
кредиторів боржника ОСОБА_6 про прийняття від нього особисто грошового внеску
1916228,39грн. на санаційний рахунок боржника для погашення залишку
незадоволених конкурсних вимог у справі про банкрутство та уникнення відкриття
ліквідаційної процедури боржника, припинення його господарської діяльності та
неконкурсного відчуження залишків майна боржника (а.с. 107-108, том 29).

18.10.2007року
господарський суд Автономної Республіки Крим в судовому засіданні по
затвердженню звіту керуючого санацією ОСОБА_2 прийняв постанову про визнання
боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, призначив ліквідатором
боржника ОСОБА_2, відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення
провадження у справі на час касаційного перегляду зазначених судових актів,
прийнятих в ході процедури санації боржника. Наслідки звернення ОСОБА_7 до
керівника санації з клопотанням судом не розглядались.

Разом
з тим, матеріалами справи ( Постановою ВГСУ 25.12.2007року, том 27, а.с. 200)
підтверджується, що боржник на момент відкриття санації мав державну частку
у власності (64,19%) та ухвалою господарського суду 12.07.2005 у даній
справі затверджено план санації боржника, який передбачав положення про
придбання інвестором єдиного пакету (державної частки) акцій 64.19% статутного
фонду боржника до початку виконання заходів по погашенню кредиторської
заборгованості, передбаченої планом санації. Інвестором згідно затвердженого
ухвалою суду 12.07.2005 плану санації було затверджено приватного підприємця
ОСОБА_1, з яким укладено інвестиційний договір 20.08.2006.

Отже,
Фонд держмайна України був учасником провадження у справі про банкрутство та
погоджував План санації боржника відповідно до частини 5 статті 18 Закону.
Відтак, суд повинен був повідомити про підсумкове судове засідання по
затвердженню звіту керуючого санацією Фонд держмайна України, надавши йому
можливість оцінити, як державному органу, уповноваженому управляти часткою в
майні боржника та учаснику провадження у справі про банкрутство відповідність
дій керуючих санацією, в тому числі й ОСОБА_2, по виконанню плану санації, на
стадії завершення санації з переходом до ліквідаційної процедури. Однак, судом
першої інстанції не було повідомлено належним чином компетентний орган
управління державною часткою в майні боржника.

Відповідно
до статті 64 ГПК України в ухвалі про призначення справи до розгляду суд
зазначає про час і місце проведення судового засідання, а згідно з пунктом 2
частини 3 статті 104 ГПК України безумовною підставою скасування судового
рішення в апеляційному порядку є розгляд справи господарським судом за
відсутністю будь-якої з сторін, не повідомленої належним чином про  місце засідання суду.

З
матеріалів справи вбачається відсутність в ухвалі суду 02.10.2007року про
призначення судового засідання, зазначення місця проведення судового засідання
та повної дати судового засідання, оскільки рік проведення засідання судом не
визначено, не зазначено про її надіслання Фонду держмайна України (том
29, а.с. 93-94).

За
таких обставин апеляційний суд повинен був скасувати судовий акт суду першої
інстанції та переглянувши його в повному обсязі, прийнявши власне рішення про
затвердження звіту керуючого санацією, доцільність припинення процедури санації
та відкриття ліквідаційної процедури.

За
приписами статті 101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за
наявними у справі доказами та додатково поданими доказами в повному обсязі.

Матеріалами
справи підтверджується надіслання до апеляційної інстанції трьох апеляційних
скарг учасників провадження у справі про банкрутство та трьох томів -28, 29, 30
(том 30, а.с.6) справи №2-6/2028.1-2006, що унеможливило повний та
безпосередній розгляд апеляційною інстанцією ходу процедури санації, оскільки
матеріали про відкриття санації, погодження та затвердження плану санації,
затвердження змін до плану санації, формування компетентного складу комітету
кредиторів на момент відкриття санації, який вправі приймати рішення про
виконання плану санації та перехід до наступних судових процедур, були відсутні
в направлених томах.

З
матеріалів справи , а зокрема, ухвал суду про прийняття апеляційних скарг до
розгляду від 29.11.2007 та  04.12.2007
року (том 30, а.с. 7-9, 66-68) вбачається, відсутність доказів належного
повідомлення про час та місце розгляду справи апеляційним судом всіх учасників
провадження у справі (конкурсних кредиторів, яких повідомляли про прийняття постанови
суду першої інстанції від 18.10.2007 року та
ФДМУ, як органу управління державною часткою в майні боржника).

Відтак,
постанова апеляційного суду від 11.12.2007 року прийнята за відсутності
належного повідомлення про місце судового засідання всіх учасників провадження
у справі про банкрутство, чиї інтереси зачіпаються затвердженням звіту
керуючого санацією та переходом до ліквідаційної процедури, що є безумовною
підставою скасування зазначеного судового акта згідно пункту 2 частини 2 статті
111-10 ГПК України ; прийнята з порушенням принципу безпосередньості
дослідження та оцінки доказів згідно статей 4-3, 43 ГПК України за відсутності
усіх матеріалів справи про хід процедури санації боржника та з порушенням
приписів статті 101 ГПК України.

З
огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування судових
актів про відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора з
направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді справи про затвердження звіту керуючого санацією та перехід до
наступної судової процедури суду необхідно залучити до участі у справі всіх
учасників провадження у справі чиї інтереси зачіпаються введенням ліквідаційної
процедури ( кредиторів, інвесторів,
орган управління державною часткою в майні боржника, яким погоджувався
план санації боржника), дослідити виконання інвестором умов плану санації,
відповідність закону рішень комітету кредиторів про передачу майна боржника
ОСОБА_5, дати оцінку відповідності поданого керуючим санацією звіту про
виконання плану санації приписам статті 21 Закону на предмет повноти дій всіх
керуючих санацією по виконанню плану санації, а не тільки за період з моменту
призначення останнього керуючого санацією, на предмет відповідності додатків до
звіту керуючого санацією, зокрема балансу на останню звітну дату, приписам
статті 21 Закону .

При
прийнятті рішення про доцільність відкриття ліквідаційної процедури суду
належить мотивувати відмову двом конкурентам-інвесторам (ОСОБА_1 та ОСОБА_5) у
виконанні ними інвестиційних угод, укладених з боржником на предмет повного
задоволення конкурсних вимог кредиторів у процедурі банкрутства та законність
відмови керуючим санацією ОСОБА_2 акціонеру боржника ОСОБА_7, який володіє
31.19% акцій боржника, у прийнятті від нього особисто грошового внеску
1916228,39грн. на санаційний рахунок боржника для погашення залишку
незадоволених конкурсних вимог у справі про банкрутство та припинення
провадження у справі.

Колегія
суддів зазначає, що чинним законодавством про банкрутство не заборонено
акціонерам, як будь-яким третім особам, керуючись частиною 3 статті 528
Цивільного кодексу України погасити конкурсну заборгованість боржника шляхом
внесення власних коштів на рахунок боржника з метою відновлення його
платоспроможності, а відмова керуючого санацією у прийнятті таких коштів
суперечить його обов'язкам діяти з врахуванням балансу інтересів кредиторів та
боржника та першочергово вживати заходів до відновлення платоспроможності
боржника, а не визнання його банкрутом. Відтак, колегія касаційного суду не
погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність правових підстав
для задоволення заяви акціонера про внесення власних коштів на рахунок боржника
з підстав того, що він не є учасником провадження у справі про банкрутство.

При
новому розгляді справи суду також належить врахувати висновки, викладені у
Постанові ВГСУ від 25.12.2007(том 27, а.с. 197-202) в даній справі, яка
залишена в силі Ухвалою Верховного суду України 28.02.2008року (том 30, а.с.
193).

На підставі викладеного та керуючись
статтями  1115,  1117,  1119-11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 задовольнити.

2.          Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.12.2007 та постанову господарського
суду АР Крим від 18.10.2007 скасувати, справу № 2-6/2028.1-2006 направити на
новий судовий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим в
іншому складі суду.

Головуючий
Л. Катеринчук

Судді                                                                                              О.
Мамонтова

Н. Ткаченко