ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"03"
листопада 2008 р.

Справа
№ 7/146-10А.

За
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_1 ., підприємець

від
відповідача: Матвійчук О. М., гол. спеціаліст юрвідділу (дов. № 3.14-553 від
22.07.08р.).

Суть
спору: позивач - підприємець ОСОБА_1просить суд визнати нечинним рішення
виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.08.2008р. № 395 “Про
відмову в наданні дозволу на переведення квартири з житлового фонду в
нежитловий”, мотивуючи тим, що він звертався до відповідача із заявою про
переведення квартири з житлового фонду в нежитловий, а не про отримання дозволу
на її переобладнання чи добудови, при цьому зауважує, що відповідач у своєму
рішенні посилається на положення «Про порядок реконструкції та добудови
будівель і споруд».  Позивач в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в повному об'ємі.

Представник
відповідача у відзиві на позовну заяву та представник останнього в судовому
засіданні з приводу позовних вимог підприємця ОСОБА_1 . заперечив зазначивши,
що рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.08.2008р. № 395
“Про відмову в наданні дозволу на переведення квартири з житлового фонду в
нежитловий прийнято у відповідності до вимог Законів України “Про місцеве
самоврядування в Україні”, “Про основи містобудування”, “Про архітектурну
діяльність”, “Про планування і забудову територій”, та Правил забудови міста
Ковеля.

В
судовому засіданні представником відповідача було подано клопотання про
залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача мешканців суміжних квартир.

Проаналізувавши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку
про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

03.04.08р.
між громадянином ОСОБА_1та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на
нерухоме майно №18400840 від 07.04.08р.

ОСОБА_1.
зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності виконкомом Луцької
міської ради 23.06.2006р. Основаним видом діяльності підприємця ОСОБА_1.
являється здійснення торгівельної діяльності, тому квартира придбавалась ним
для облаштування в подальшому в ній магазину.

11.08.08р.
підприємець ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім'я Ковельського міського голови
про переведення з житлового фонду до нежитлового фонду квартири АДРЕСА_1 , яка
належить йому на праві власності, для
здійснення в ній в подальшому господарської діяльності, а саме,
облаштування магазину. Ссаме тому позивач звернувся з позовною заявою про
визнання нечинним рішення від 14.08.08р. №395. оскільки воно унеможливило
здійснення підприємницької діяльності, а саме торгівлі.

Враховуючи,
що квартира належить позивачу на праві власності, згідно ст.4 Житлового Кодексу
України вона належить до приватного житлового фонду, а тому переведення з
житлового фонду повинно здійснюватись за заявою власника і відповідним рішення
виконавчого комітету міської ради.

Статтею
150 Житлового кодексу України передбачено право громадян, які мають у приватній
власності квартиру, розпоряджатися нею на свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди. Ці норми цілком збігаються з ЦК України: згідно зі
статтями 319 і 320 власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном
на власний розсуд та має право вчиняти щодо нього будь-які дії, зокрема, використовувати
його і для здійснення підприємницької діяльності, якщо це не суперечить закону.
Частиною першою ст. 41 Конституції України передбачено право власника володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Рішенням
виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.08.08р. №395 було
відмовлено у переведенні вищевказаної квартири з житлового фонду до
нежитлового, при цьому хибно було застосовано
положення «Про порядок реконструкції та добудови будівель і споруд»,
яким визначається порядок реконструкції жилих приміщень, а як зазначено вище
позивач звертався із заявою про переведення квартири з житлового фонду в
нежитловий, а не про отримання дозволу на її переобладнання чи добудову.

Таким
чином твердження відповідача про необхідність письмової згоди власників
суміжних приміщень на переобладнання і добудову, як це передбачено п.2.1.3
розділу 2  положення «Про порядок
реконструкції та добудови будівель і споруд», є помилковим оскільки виконкомом  Ковельської міської ради вирішувалось питання
про переведення приміщення з житлового фонду в нежитловий.

Відповідно
до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В
даному випадку, виходячи з позиції виконавчого комітету Ковельської міської
ради, що останньою у встановленому порядку та способом виконано не було.

Відповідачем
не надано суду жодних доказів, які б свідчили про здійснення відповідачем
будь-яких дій по  реконструкції чи
добудові квартири АДРЕСА_1

Клопотання
позивача про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача мешканців суміжних квартир відхилене
судом як не обґрунтоване, оскільки рішення у справі не може вплинути на їхні
права, свободи, інтереси або обов'язки.

У
відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Підставами
для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації -позивача у справі.

В
силу частин 1 та 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України
завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб,  прав  та
інтересів  юридичних осіб  у
сфері  публічно-правових  відносин
від  порушень  з боку органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їхніх посадових  і
службових осіб,  інших суб'єктів
при здійсненні ними владних управлінських функцій  на
основі  законодавства,  в  тому
числі на виконання делегованих повноважень. У справах  щодо
оскарження рішень,  дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: на
підставі,   у  межах
повноважень  та  у
спосіб,  що передбачені та
законами України; з  використанням  повноваження
з метою, з   якою це повноваження
надано; обґрунтовано,  тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); безсторонньо (неупереджено);
добросовісно;  розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації;  пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія); з  урахуванням  права
особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

В
даному випадку, як було встановлено господарським судом оскаржуване рішення
було прийняте без участі позивача -підприємця ОСОБА_1. Відтак суд вважає, що
оскаржуване рішення органу владних повноважень було прийняте останнім без
врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи,
що за результатами розгляду господарської справи судом було встановлено факт
порушення відповідачем охоронюваних законом прав та інтересів позивача,
господарський суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог та
визнання  оспорюваного акта нечинним.

Керуючись
ст. 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 319, 320 Цивільного кодексу
України,  ст.ст. 2, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд, -

постановив:

Позов
задоволити.

Визнати
нечинним рішення Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.08.2008р.
№ 395 “Про відмову в наданні дозволу на переведення квартири з житлового фонду
в нежитловий”

Постанову
може бути оскаржено у строк і порядку, передбачені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя