ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.09.08 р.                     Справа № 28/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кондратьєвій К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Наталі-Сервіс”,

, м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства „Красноармійськвугілля”,

, м. Димитров

про стягнення 19780 грн. 65 коп.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Іванілова Л.А. на підставі довіреності № 12 від 10.01.2008 р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Наталі-Сервіс”, м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача, Державного підприємства „Красноармійськвугілля”, м. Димитров заборгованості за поставлений товар з урахуванням індексу інфляції у розмірі 14 799 грн. 81 коп., пені у розмірі 4 980 грн. 84 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір постачання № 14 від 10.01.2007 р.; видаткову накладну № РН-0000063 від 08.02.2007 р.; рахунок фактуру № СФ-0000109 від 02.02.2007 р.; договір постачання № 658 від 28.09.2006 р.; рахунок-фактуру № 290906-009 від 29.09.2006 р.; видаткові накладні № РН-0000320 від 29.09.2006 р., № РН-0000337 від 06.10.2006 р., акти звірки, претензію №2 від 29.05.2008р.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 15.07.2008р. порушив провадження у справі № 28/24 та призначив її розгляд на 30.07.2008р.

Відповідачем до господарського суду був направлений відзив на позовну заяву № 4-83 від 28.07.2008 р., відповідно до якого сума основного боргу відповідачем визнана, розмір пені та нарахований індекс інфляції відповідач не визнає.

21.08.2008 р. до суду надійшло доповнення до позовної заяви № 02-02/2008 від 21.08.2008 р., відповідно до якого позивач пред’являє додаткові позовні вимоги, а саме позивач просить стягнути крім заборгованості з урахуванням індексу інфляції у розмірі 14799 грн. 81 коп., які були заявлені в позовній заяві, 3 % річних у розмірі 551 грн. 16 коп. та послуги адвоката в сумі 1 500 грн. 00 коп. Одночасно, позивач не вказав, що відмовляється проти стягнення з відповідача пені у розмірі 4 980 грн. 84 коп.

Таким чином, позивачем були пред’явлені додаткові позовні вимоги, які пов’язані з раніше заявленими позивними вимогами підставою виникнення та поданими доказами на підставі чого суд приймає до уваги доповнення до позовної заяви № 02-02/2008 від 21.08.2008 р. та розглядає справу по суті.

Одночасно, 21.08.2008р. в судовому засіданні було заявлено клопотання №03-03/2008 від 21.08.2008р. про витребування у відповідача доказів про отримання від позивача товарно-матеріальних цінностей по видатковим накладним №РН-0000320 від 29.09.2006р., №РН-0000337 від 06.10.2006р. та №РН-0000063 від 08.02.2007р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.08.2008р. вказане клопотання було задоволено.

Відповідно до доповнень б/н від 08.09.2008 р. до відзиву на позовну заяву відповідач визнав позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості з урахуванням індексу інфляції у розмірі 14799 грн. 81 коп.; 3 % річних у розмірі 551 грн. 16 коп.; послуг адвоката в сумі 1 500 грн. 00 коп. в повному обсязі.

Також 08.09.2008 р. відповідачем надані пояснення по справі відповідно до яких, відповідач підтвердив отримання товару за видатковими накладними № РН-0000063 від 08.02.2007 р., № РН-0000320 від 29.09.2006 р. та № РН-0000337 від 06.10.2006 р.

Ухвалами господарського суду Донецької області від 30.07.2008 р., 11.08.2008 р. та від 21.08.2008 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався (ухвали направлялись сторонам рекомендованими листами з повідомленнями, про що свідчать штампи канцелярії господарського суду на зворотному боці ухвали).

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками передбаченими ст.ст. 20 та 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Наталі-Сервіс”, м. Донецьк та Державним підприємством „Красноармійськвугілля”, м. Димитров 10.01.2007 р. був укладений договір постачання № 14, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Згідно умов цього договору позивач взяв на себе зобов’язання передати у власність відповідачу продукцію, а відповідач зобов’язався прийняти дану продукцію та оплатити її на умовах оговорених в договорі. Відповідно до п. 1.2. вказаного договору предметом постачання є продукція - номенклатура, кількість та асортимент якої вказаний в специфікації, яка є його невід’ємною частиною. Загальна сума договору складає 154103 грн. 25 коп., у тому числі ПДВ 25683 грн. 88 коп. До матеріалів справи надана технічна специфікація до договору №14 від 10.01.2007р. на загальну суму 154103 грн. 25 коп. у тому числі ПДВ 25683 грн. 88 коп.

Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною № РН-0000063 від 08.02.2007 р. на суму 825 грн. 00 коп., рахунком - фактурою № СФ-0000109 від 02.02.2007 р. на суму 825 грн. 00 коп.

Відповідно до письмових пояснень відповідача без номеру та дати, що надійшли до господарського суду 08.09.2008р. товар, вказаний в видатковій накладній № РН-0000063 від 08.02.2007 р., відповідачем отриманий.

За змістом п. 4.5. договору постачання № 14 від 10.01.2007 р. оплата за отриманий товар здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту його постачання.

За таких обставин, в зв’язку з тим, що поставка була здійснена 08.02.2007 р., відповідач повинен був оплатити товар до 10.04.2007 г.

За видатковою накладною №РН-0000063 від 08.02.2007 р. 30.03.2007 р. відповідачем була здійснена оплата в розмірі 490 грн. 00 коп., що підтверджується випискою засвідченою банком.

Таким чином, заборгованість за видатковою накладною № РН-0000063 від 08.02.2007р. складає 335 грн. 00 коп.

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю „Наталі-Сервіс”, м. Донецьк та Державним підприємством „Красноармійськвугілля”, м. Димитров 28.09.2006 р. був укладений договір постачання № 658, який за своїм змістом та правовою природою також є договором поставки.

Згідно умов цього договору позивач взяв на себе зобов’язання передати у власність відповідачу продукцію, а відповідач зобов’язався прийняти дану продукцію й оплатити її на умовах оговорених в договорі. Відповідно до п. 1.2. вказаного договору предметом постачання за даним договором є продукція - номенклатура, кількість та асортимент якої вказаний в специфікації. Загальна сума договору не повинна перевищувати складає 30 000 грн. 00 коп. До суду надані специфікація на суму 18000 грн. 00коп., та специфікація № 2 на суму 2546 грн. 40 коп.

Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною № РН-0000320 від 29.09.2006 р. на суму 8100 грн. 00 коп., видатковою накладною № РН-0000337 від 06.10.2006 р. на суму 2100 грн. 00 коп. та рахунком - фактурою № 290906-009 від 29.09.2006р. на суму 10200 грн. 00 коп.

Відповідно до письмових пояснень відповідача без номеру та дати, що надійшли до господарського суду 08.09.2008р. товар, вказаний в видаткових накладних № РН-0000320 від 29.09.2006 р. та № РН-0000337 від 06.10.2006 р., відповідачем отриманий.

Загальна сума заборгованості за видатковою накладною № РН-0000320 від 29.09.2006р. та видатковою накладною № РН-0000337 від 06.10.2006 р. складає 10200 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.4. договору постачання № 658 від 28.09.2006 р. термін оплати товару складає 30 календарних днів з моменту його постачання. В зв’язку з тим, що поставка за видатковою накладною № РН-0000337 від 06.10.2006 р. на суму 2100 грн. була здійснена 06.10.2006 р. строк оплати поставленого за вказаною накладною товару закінчився 06.11.2006 р.; поставка товару за видатковою накладною № РН-0000320 від 29.09.2006 р. на суму 8100 грн. була здійснена 29.09.2006 р., на підставі чого відповідач повинен був оплатити зазначений в ній товар до 29.10.2006 р.

Позивачем до суду надана копія претензії № 2 від 29.05.2008 р. з вимогою сплатити заборгованість в сумі 10535 грн. 00 коп.

Також, позивачем до суду надані акти звірки станом на 01.04.2008 р., 21.04.2008 р. та 01.08.2008р. відповідно до яких сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 10535 грн. 00 коп.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає виконання зобов’язань сторонами належним чином, тобто відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства і у строки, передбачені сторонами чи законом.

Відповідно до п.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт неналежного виконання зобов’язань за договорами постачання № 14 від 10.01.2007 р. та № 658 від 28.09.2006 р. підтверджено наявними в матеріалах справи №28/24 доказами.

Крім того, відповідач згідно з доповненнями б/н від 08.09.2008 р. до відзиву визнав наявність заборгованості перед позивачем в сумі 10535 грн.00 коп.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Оскільки відповідачем не представлено суду доказів оплати поставленого йому позивачем товару, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості в сумі 10535 грн. 00 коп. обґрунтовані, доведені належним чином та такі, що підлягають задоволенню.

В позовній заяві позивачам також було заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 4 980 грн. 84 коп.

Згідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання.

Оскільки Господарський кодекс України не містить визначень неустойки, штрафу та пені, які сплачуються у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, слід виходити із визначень, наведених у Цивільному кодексі України.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язань.

За приписами п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Крім того, відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Таким чином, неустойка за своєю правовою природою є забезпеченням виконання зобов’язань та, одночасно, штрафною санкцією.

Згідно ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, в тому числі і неустойка, вчинюється у письмовій формі, недодержання якої тягне за собою нікчемність зазначеного правочину.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З урахуванням зазначеного, пеня може стягуватися тільки у випадку встановлення їх розміру в договорі чи в законі.

Як встановлено судом, зі змісту договору постачання № 14 від 10.01.2007 р. та договору постачання №658 від 28.09.2006р. вбачається, що сторонами не було передбачено такого виду відповідальності за прострочення оплати поставленого товару, як пеня, на підставі чого позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 4980 грн. 84 коп. підлягають залишенню без задоволення.

Крім цього, позивачем також заявлено про стягнення з відповідача інфляційних витрат в розмірі 4264 грн. 81 коп. та 3 % річних в розмірі 551 грн. 16 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач згідно з доповненнями б/н від 08.09.2008р. до відзиву на позовну заяву заявлені позивачем суму інфляційних витрат та 3 % річних також визнав.

За змістом ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Як встановлено судом, позивачем до матеріалів справи не надано детальний розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних.

За таких обставин, суд, керуючись нормами діючого законодавства України, перерахував інфляційні витрати та 3 % річних, які на підставі ст.625 Цивільного кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що:

-          за видатковою накладною № РН-0000063 від 08.02.2007 р. заборгованість складає 335 грн. 00 коп., строк оплати поставленого товару закінчився 10.04.2007р., на підставі чого стягненню підлягають 3% річних в сумі 12 грн. 68 коп. за період з 11.04.2007р. по 14.07.2008р. (дата підпису позовної заяви);

-          за видатковою накладною №РН-0000320 від 29.09.2006 р. заборгованість складає 8100 грн. 00 коп., строк оплати поставленого товару закінчився 29.10.2006р., на підставі чого стягненню підлягають 3% річних в сумі 415 грн. 07 коп. за період з 30.10.2006р. по 14.07.2008р. (дата підпису позовної заяви);

-          за видатковою накладною № РН-0000337 від 06.10.2006 р. заборгованість складає 2100 грн. 00 коп., строк оплати поставленого товару закінчився 06.11.2006р., на підставі чого стягненню підлягають 3% річних в сумі 106 грн. 23 коп. за період з 07.11.2006р. по 14.07.2008р. (дата підпису позовної заяви).

Всього стягненню підлягають 3% річних в сумі 533 грн. 98 коп.

Судом також встановлено, що:

-          за видатковою накладною № РН-0000063 від 08.02.2007 р. заборгованість складає 335 грн. 00 коп., строк оплати поставленого товару закінчився 10.04.2007р., на підставі чого інфляційні витрати розраховуються за період з 11.04.2007р. по 14.07.2008р. (дата підпису позовної заяви) та становлять 110 грн. 23 коп.

-          за видатковою накладною №РН-0000320 від 29.09.2006 р. заборгованість складає 8100 грн. 00 коп., строк оплати поставленого товару закінчився 29.10.2006р., на підставі чого інфляційні витрати розраховуються з 30.10.2006р. по 14.07.2008р. (дата підпису позовної заяви) та становлять 3108 грн. 78 коп.

-          за видатковою накладною № РН-0000337 від 06.10.2006 р. заборгованість складає 2100 грн. 00 коп., строк оплати поставленого товару закінчився 06.11.2006р., на підставі чого інфляційні витрати розраховуються з 07.11.2006р. по 14.07.2008р. (дата підпису позовної заяви) та становлять 788 грн. 29 коп.

Всього стягненню підлягають інфляційні витрати в сумі 4007 грн. 30 коп.

За таких обставин, приймаючи до уваги факт прострочення виконання відповідачем основного зобов’язання, а також враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Наталі-Сервіс”, м. Донецьк в частині стягнення з Державного підприємств а „Красноармійськвугілля”, м. Димитров інфляційних витрат в розмірі 4264 грн. 81 коп. та 3 % річних в розмірі 551 грн. 16 коп. підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача інфляційних витрат в розмірі 4007 грн. 30 коп. та 3% річних в сумі 533 грн. 98 коп.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат за надані Парфіненко О.Б. послуги адвоката в сумі 1500 грн. 00 коп.

Відповідач згідно з доповненнями б/н від 08.09.2008р. до відзиву на позовну заяву судові затрати в сумі 1500 грн. 00 коп. на представництво в суді Парфіненко О.Б. інтересів позивача визнав.

Згідно ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов’язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов’язаних з розглядом справи. Стаття 44 Господарського процесуального кодексу України передбачає відшкодування як судових витрат сум, сплачених стороною за отримання послуг лише адвокатам, а не будь-яким представникам.

В підтвердження оплати за надані адвокатські послуги до матеріалів справи №28/24 додано платіжне доручення № 3021 від 17.07.2008 р. на суму 1500 грн. 00 коп., в призначені платежу якого вказано: оплата за представництво інтересів в суді відповідно до рахунку №СФ-0000036 від 01.07.2008р. до договору №01-01/08ю про ведення справ в суді від 01.07.2008р. без ПДВ.

Судом було встановлено, що в матеріалах справи відсутні рахунок №СФ-0000036 від 01.07.2008р., договір №01-01/08ю про ведення справ в суді від 01.07.2008р. та будь – які документи (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, адвокатське посвідчення, тощо), які б підтверджували, що Парфіненко О.Б. є адвокатом та має право займатися адвокатською діяльністю.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.08.2008р. суд зобов’язав позивача представити в засідання суду копію та оригінал свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю представника позивача, що знаходиться в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю „Легіум-Гранд”.

Проте, витребувані у вказаній вище ухвалі документи суду надані не були, на підставі чого суд залишає витрати на послуги адвоката в сумі 1500 грн. 00 коп. за позивачем.

Відповідно до норм ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Одночасно, враховуючи ті обставини, що позивачем було заявлено додаткові позовні вимоги, а саме, крім заборгованості з урахуванням індексу інфляції у розмірі 14799 грн. 81 коп., та пені в сумі 4 980 грн. 84 коп. які були заявлені в позовній заяві, також було заявлено про стягнення 3 % річних у розмірі 551 грн. 16 коп., які пов’язані з раніше заявленими позивними вимогами підставою виникнення та поданими доказами на підставі чого стягненню з сторін на користь Державного м.Донецька у Ворошиловському районі підлягає державне мито в сумі 05 грн. 51 коп. пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 4-3, 20, 22, 33, 44, 49, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Наталі-Сервіс”, м.Донецьк до Державного підприємства „Красноармійськвугілля”, м. Димитров про стягнення заборгованість із урахуванням індексу інфляції у розмірі 14799 грн. 81 коп., 3% річних у розмірі 551 грн. 16 коп. та пені в розмірі 4 980 грн. 84 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Красноармійськвугілля” (85322, Донецька область, м. Димитров, вул. Ватутіна, 1, , р/р №0953 у ПІБ України м. Димитрова, МФО 334806) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Наталі-Сервіс” (83054, м. Донецьк, вул. Поліграфічна, 1, , р/р №3450 у ДРУ КБ „Приватбанк”, МФО 335496) заборгованість в сумі 10535 грн. 00 коп., інфляційні витрати в розмірі 4007 грн. 30 коп., 3% річних в сумі 533 грн. 98 коп., витрати по сплаті держмита у сумі 146 грн. 68 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 87 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства „Красноармійськвугілля” (85322, Донецька область, м. Димитров, вул.Ватутіна, 1, , р/р №0953 у ПІБ України м.Димитрова, МФО 334806) на користь Державного м.Донецька у Ворошиловському районі державне мито в сумі 05 грн. 34 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Наталі-Сервіс” (83054, м. Донецьк, вул. Поліграфічна, 1, , р/р №3450 у ДРУ КБ „Приватбанк”, МФО 335496) на користь Державного м.Донецька у Ворошиловському районі державне мито в сумі 00 грн. 17 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 08.09.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя