ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 р.

№ 1/6

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Дерепи В.І.,

суддів :

Грека Б.М. –(доповідача у справі),

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.08

у справі

№ 1/6

господарського суду

Чернівецької області

за позовом

Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд"

до

Глибочицького виробничого управління житлово-комунального господарства

про

стягнення 95333,80 грн.

за участю представників від:

позивача

Драбчук В.С. (дов. від 08.10.08)

відповідача

Дабула Л.І. (дов. від 08.10.08)

В С Т А Н О В И В :

Закрите акціонерне товариство "Агрошляхбуд" звернулося до господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення із Глибочицького виробничого управління житлово-комунального господарства 95 333грн. 80коп. заборгованості за роботи по ремонту дорожнього покриття та благоустрою вулиць, які згідно з замовленнями відповідача, на підставі договорів № № 6 від 23 квітня 2004 року, 16 від 8 червня 2004 року, 41 від 15 вересня 2004 року та № 96 від 26 травня 2005р., були виконані позивачем у справі, всього на суму 173 725грн., і які відповідачем, станом на 1 вересня 2005 року, були оплачені лише в сумі 78 392грн.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.03.08 (суддя Желік Б.Є.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.08 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Р. Марко, суддів: С. Бойко, Т. Бонк), позов ЗАТ ”Агрошляхбуд” задоволено частково: стягнуто з Глибоцького виробничого житлово-комунального господарства на користь товариства “Агрошляхбуд” 20408,80 грн. боргу та 322грн. на відшкодування судових витрат. У решті позовних вимог позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити. Касаційна скарга мотивована тим, що сума позову відповідає сумі визнаній відповідачем у відповіді на претензію № 2 від 10.01.06. Також зазначає, що сума 56040,00 грн. на момент звернення до суду не була погашена. Якщо ж відповідач вважає, що дана сума зарахована позивачем у рахунок погашення боргу безпідставно, то обов'язок доводити даний факт лежить на відповідачеві.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, згідно з укладеними між ЗАТ “Агрошляхбуд” та Глибоцьким ВУЖКГ договорами, позивачем на замовлення відповідача виконані роботи по ремонту дорожнього покриття та благоустрою вулиць на загальну суму 226 976грн., що підтверджується двосторонніми довідками про вартість виконаних робіт та витрат. За період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2005 року, відповідачем проплачено в рахунок боргу 187683,00грн.

Позивач стверджує, що крім цього, станом на 1 січня 2004 року за відповідачем рахується заборгованість за попередні періоди в розмірі 56040,00грн. Заборгованість відповідача погашалася в календарній черговості та в міру надходження коштів з тих підстав, що в платіжних документах призначення платежу відповідачем не вказувалося або зазначалися недостовірні дані (вказувалися номера неіснуючих рахунків та актів).

Відмовляючи в позові, суди вказали на те, що позивачем не доведене настання строку оплати спірних у справі. Також не доведена в установленому порядку заборгованість відповідача станом на 01.01.04 в сумі 56040грн, в рахунок погашення якої, ним зараховані суми коштів, перераховані відповідачем 25 березня, 7 травня та 25 червня 2004 року. Задовольняючи позов, суди вказали на те, що відповідач в односторонньому акті звірки взаємних розрахунків від 04.02.08, визнав заборгованість у справі в сумі 20408,80грн.

Але колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитися з такими висновками, оскільки відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення”, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 № 11, обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Всупереч цим положенням, суд не вказав, чому він прийняв як доказ односторонній акт, але не взяв до уваги відповідь на претензію від 10.01.06 №2 (а.с. 15). В порушення принципу всебічності на повноти судового розгляду, суд не дослідив питання існування заборгованості відповідача в сумі 56040грн., хоча позивач посилався на її існування. Так, суд не витребував відповідних доказів та не спростував ці доводи скаржника у встановленому порядку.

Крім того, незрозумілою є позиція суду, коли зазначаючи, що строк виконання зобов'язання не настав, він втім, стягує з відповідача 20408,80 грн., не пояснюючи, чому можливе стягнення цієї суми, та неможливе –решти.

Слід також вказати на явні арифметичні помилки суду. Так, встановивши, що виконані роботи на загальну суму 226976грн., відповідачем сплачено в рахунок погашення боргу 187683,00грн., суд чомусь стягує 20408,80 грн., а не різницю між виконаними та оплаченими роботами, яка складає 39293 грн. З вищевикладеного вбачається, що суд фактично ухилився від справедливого, повного та об'єктивного розгляду справи, обмежившись стягненням визнаної відповідачем суми.

Оскільки обставини справи та навіть сума, належна до стягнення, є невстановленими, то за таких обставин Вищий господарський суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті спору, так як не всі обставини справи є з'ясованими, а відтак, спір стосується не правозастосування, а встановлення обставин справи, що не відноситься до компетенції Вищого господарського суду України. Тому ухвалені у справі судові акти підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді, суду слід з'ясувати наведені в цій постанові обставини справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм, та доводам сторін належну правову оцінку та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Під час нового розгляду справи суду слід врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, підтвердженими в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Агрошляхбуд" задовольнити частково, рішення господарського суду Чернівецької області від 17.03.08 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.08 у справі № 1/6 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Чернівецької області.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко