СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

26.06.2008

Справа №2-5/3590-2008

За позовом - СПД ОСОБА_1, м. Судак.

До відповідача - Судацької  міської ради, м. Судак.

Третя особа - Запорожський Є.В.. м.
Судак.

Про визнання права власності.

Суддя  М.П.Гаврилюк

представники:

Від позивача  -
ОСОБА_1, СПД, паспорт;
ОСОБА_2,  представник, дов.  від 03.03.2008р.

Від відповідача  -
Сильчук М.Ю., предаствник, дов. від 08.01.2008р.

Третя особа - Запорожський Є.В.,
паспорт, Храмцов А.В., представник, дов. від 25.06.2008р.

Сутність спору:

Позивач - СПД ОСОБА_1, м. Судак
звернулася до Господарського суду АР Крим з позовом, в якому просить суд  визнати право власності на частину підвалу
під літ. «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 мотивуючи свої вимоги тим, що
вона є власником  нежитлового приміщення,
під яким розташований  спірний підвал, та
він є невідокремленою річчю  вказаного
приміщення, у зв'язку з чим, за нею повинно бути визнане право власності  на цей підвал.

Відповідач надав суду відзив на
позов, в якому просить суд в задоволенні вимог позивачу відмовити, з огляду на
те, що  доводи позивача є
необґрунтованими.

Третя особа надала суду пояснення
щодо сутності спору та просить суд в позові СПД ОСОБА_1 - відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши
представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності з Свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно від 29.01.2007р., позивач - СПД ОСОБА_1 є
власником  нежитлового приміщення № 1 - №
6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач - СПД ОСОБА_1  вважає, що їй у власність  повинен бути переданий  і підвал, який знаходиться під вказаними
приміщеннями, оскільки цокольна частина будівлі, а відповідно і підвал є
невідокремленою річчю, оскільки через підвал проходять комунікації
водопостачання, електропостачання, та їх порушення може привести до
неможливості використання приміщень у відповідності з цільовим
призначенням.

У зв'язку з викладеним позивач
просить суд визнати за ним право власності на частину підвалу, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Суд вважає, що  позовні вимоги СПД ОСОБА_1  задоволенню не підлягають, з огляду на  наступне:

Відповідно до ст. 328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 144
Господарського кодексу України майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання
можуть виникати, у тому числі: з угод, передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що йому не суперечать; з   актів органів державної  влади
та  органів  місцевого самоврядування,   їх
посадових  осіб  у
випадках, передбачених законом; внаслідок  створення
та  придбання  майна
з  підстав,   не заборонених законом, а також з інших
обставин, з якими закон пов'язує виникнення майнових прав та обов'язків
суб'єктів господарювання.

Як убачається з матеріалів справи СПД
ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1
на підставі договору № 82 купівлі-продажу вбудовано-прибудованих приміщень
частини магазину «Люкс», орендованих під кафе-бар за викупом від 26.02.2001р.

Предметом цього договору була
частина цих приміщень в магазині «Люкс» літер А: тамбур пл. 3,4 м2; торговий
зал пл. 47,5 м2; підсобне пл. 11,4 м2, санвузол пл. 2,7 м2; коридор пл. 3,4 м2;
прибудова літ. аі загальною площею 70,9 м2.

Відповідно до ст.  334 Цивільного кодексу  України право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Згідно до акту прийому-передачі
вбудовано-прибудованих приміщень частини магазину «Люкс», орендованих під
кафе-бар від 28.02.2001р., передача частки вищевказаного нерухомого майна
здійснена згідно договору купівлі-продажу № 82 від 26.02.2001р. у кількості 70,
9 м2. Тобто  між сторонами було досягнуто
згоди по всім істотним умовам договору, зокрема, стосовно того яка ж саме частина
нежилого приміщення мала бути передана покупцю.

Таким чином ствердження позивача
відносно того, що йому у власність повинен бути переданий в тому числі і підвал
під цими приміщеннями оскільки він є складовою частиною даного майна є
необґрунтованим, оскільки ч. 2 ст. 188 Цивільного кодексу  України вказує, що правочин, вчинений щодо
складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено
договором.

Договір № 82 купівлі-продажу
вбудовано-прибудованих приміщень частини магазину «Люкс» не містить даних про
передачу покупцю підвального приміщення.

Таким чином, враховуючи викладене,
до предмету вищеназваного договору купівлі-продажу не входила продажа частки
підвалу літер «під А», розташованого за адресою АДРЕСА_1, який є комунальною
власністю територіальної громади м. Судак в особі Судацької міської ради, що
підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не доведено на підставі
яких  правовстановлюючих документів ним
придбано право власності на спірне майно.

Таким чином, матеріалами справи не
підтверджуються  доводи позивача, викладені
у позовній заяви, у зв'язку з чим, суд не находить підстав для задоволення
позову.

У судовому засіданні оголошена
вступна та резолютивна частини рішення. Рішення оформлено у відповідності зі
ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписана 04 липня 2008
року.

З огляду на викладене  та керуючись
ст.  ст.  82-84 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Гаврилюк М.П.