ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"

До           Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок сувенірів"

Про                    стягнення 33 403,20 грн.

Суддя: Смілянець В. В.

Представники сторін:

Від позивача:          Ситниченко О.В. (довіреність № 1510 від 06.05.2008р.)

Від відповідача:          не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок сувенірів" 25785,20 грн. основного боргу, 598,62 грн. 3% річних, 6188,45 грн. збитків від інфляції, 830,77 грн. штрафу, 334,03 грн. державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Відповідач у засідання суду не з’явився, пояснення по суті заявлених вимог, установчі документи суду не надав (позивачу не надіслав), відзив на позов не надіслав. Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними документами у справі.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позову, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2007 року між Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" та Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Будинок сувенірів" був укладений Договір на поставку товару № 14 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Відповідач (Постачальник) зобов’язався поставити Покупцеві (Позивачу) сувеніру продукцію (далі - товар), а Позивач (Покупець) - прийняти та оплатити товар.

Загальна суму Договору, відповідно до Доповнення № 1 до Договору, становила 35785,20 грн.

Відповідно до п. 3.2. Доповнення № 1 до Договору оплата здійснюється наступним чином: 70% - попередня оплата, 30% - у термін 3-х робочих днів з моменту відвантаження товару.

Для проведення попередньої оплати Відповідачем виставлено рахунок-фактура № 90/3 від 15.05.2008р.

На виконання умов Договору Позивач здійснив попередню оплату товару в розмірі 25785,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи:

-          платіжне доручення № 13915 від 21.09.2007р. на суму 15785,20 грн.;

-          платіжне доручення № 14467 від 03.10.2007р. на суму 10000,00 грн.

Перерахована Позивачем сума в розмірі 25785,20 грн. становить 72% вартості товару.

Відповідно до п. 2.2.1. Доповнення № 1 до Договору, товар повинен бути поставлений протягом 4-х календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати. Таким чином, Відповідач повинен був здійснити поставку товару в період з 04.10.2007р. по 08.10.2007р.

В порушення умов Договору Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок сувенірів" не поставив товар в обумовлені Договором строки.

В зв’язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов’язань по Договору, 29.05.2008р. Позивач направив на адресу Відповідача лист-вимогу № ІК-0020-202/08 щодо розірвання Договору та повернення протягом 7 (семи) календарних днів попередньої оплати в розмірі 25785,20 грн.

Судом встановлено, що Відповідач порушив умови Договору, не здійснив поставку товару та не повернув суму попередньої оплати.

З доказів по справі вбачається, що Позивач виконав свої зобов’язання в повному обсязі та належним чином.

На день розгляду справи основний борг складає 25785,20 грн. та підлягає стягненню з Відповідача.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (п. 4 ст. 231 ГК України).

Відповідно до п. 4.1. Договору, у випадку порушення строку поставки товару, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,03% від суми недопоставленого товару, за кожен день прострочення, але не більше 3%. Розмір штрафу становить 830,77 грн. (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір збитків від інфляції складає 6188,45 грн., 3% річних - 598,62 грн. (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Оскільки Відповідач не скористався правом участі у судовому засіданні, не подав відзив на позов та наявні у справі матеріали є достатніми для вирішення спору по суті, суд, всебічно і ґрунтовно дослідивши всі обставини справи з врахуванням наданих доказів прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та сплату державного мита підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок сувенірів" (01030, м. Київ, вул. Чапаєва, 10-А; р/р 3006 в ЗАТ "ОТП Банк" м. Києва, МФО 300528; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, вул. 1-го Травня, 1-А; р/р 2008 у ВАТ "ВТБ Банк" м. Києва, МФО 321767; ) 25785 (двадцять п’ять тисяч сімсот вісімдесят п’ять) грн. 20 коп. основного боргу, 598 (п’ятсот дев’яносто вісім) грн. 62 коп. 3% річних, 6188 (шість тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 45 коп. збитків від інфляції, 830 (вісімсот тридцять) грн. 77 коп. штрафу, 334 (триста тридцять чотири) грн. 03 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ.

4.          Рішення надіслати сторонам.

5.          Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя                                В. В. Смілянець