СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17"
червня 2008 р.

18:15

Справа
№  7/334/08

м. Миколаїв

За
позовом:
Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів,
54001, м.Миколаїв, вул. Нікольська, 46, під. 2 До відповідача: фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, 55600, Миколаївська область, м.Новий Буг, АДРЕСА_1
Про: стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій в
сумі 2793,75 грн. та 39,20 грн. пені.

Суддя
Семенчук Н.О.

При
секретарі судового засідання Дзюбі Ю.Ф.

Представники:

Від позивача: Васильченко
О.В., дов. № 03-71/125 від 29.01.2008р.

Щукін І.І., дов. №
03-487/726 від 10.06.2008р.

Від відповідача: ОСОБА_1

СУТЬ
СПОРУ: Миколаївське
обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до
господарського суду з позовними вимогами про стягнення з фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарських санкцій в сумі 2793,75
грн.  за невиконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів в 2007 році та 39,20 грн. пені за
порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій.

В судовому
засіданні відповідачем надані усні пояснення в яких зазначив, що  позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач
звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій в сумі 2793,75 грн. за невиконання
нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2007 році та 39,20
грн. пені за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій.

Позивач
зазначає, що на підставі ст. 19 Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", відповідач повинен був створити робочі
місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік,
що складає у даному випадку 1 місце і працевлаштувати на ньому інваліда.

В
обґрунтування позовних вимог позивач надав звіт відповідача про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2007 рік (форма 10-ПІ) (а.с. 5) у відповідності з
яким на підприємстві відповідача інваліди не працювали.

Таким
чином, відповідач не виконав встановлений Законом норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування інвалідів і не створив 1 такого робочого місця.

Позовні
вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею
19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в  Україні»для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється
норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох
відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників  облікового складу за рік, а якщо працює від 8
до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною
3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні», передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі
місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі  місця,
створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені
чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду
соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у
порядку,  встановленому  Кабінетом Міністрів України.

Таким
чином, Закон зобов'язує відповідача виділяти та створювати відповідно до 4 %
нормативу робочі місця для інвалідів, інформувати центри зайнятості, та
звітувати до Фонду соціального захисту інвалідів.

За
даними наданого відповідачем "Звіту про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2007 рік" (форма 10-ПІ) на підприємстві інваліди не працювали
(а. с. 5).

Отже,
відповідач не виконав встановлений Законом норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування інвалідів і не створив 1 таке робоче місце.

Згідно
з ч 1 ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні”, Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих
інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього
Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається  в розмірі середньої річної заробітної плати
на відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві, організації громадських
організацій  інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати  на відповідному  підприємстві, в установі, організації, у тому
числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на
підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів
державного або місцевих бюджетів.

Середньорічна
заробітна плата на підприємстві у 2007 році складала 5587,00 грн., тому сума
адміністративно-господарських санкцій за не створене 1 робоче місце для
інваліда становить 5587,00/2=2793,75 грн.

Частиною
1 ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні”, п. 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та
фізичними особами, що використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів затвердженого Постановою Кабінету
Мінністрів України № 70 від 31.01.2007 року (Далі Порядок) передбачено, що
порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою
нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного
банку за кожний календарний день прострочення.

За
несвоєчасну сплату відповідачем адміністративно-господарських санкцій позивачем
нарахована пеня в розмірі 39,20 грн.

Згідно
п. 2 Порядку - роботодавці сплачують суму адміністративно-господарських санкцій
відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за місцем їх державної
реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців до 15 квітня року,
що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Відповідач
суму заборгованості у розмірі 2832,95 (2793,75+39,20) грн. у встановлені строки
добровільно не сплатив.

За
таких обставин позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позов задовольнити.

2.
Стягнути з фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (55600, Миколаївська область,
м.Новий Буг, АДРЕСА_1, р/р не надані) на користь Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального захисту інвалідів (54001, м. Миколаїв, вул.
Нікольська, 46 під. № 2; Одержувач: Держбюджет Центрального району 50070000,
, МФО 826013, р/р 0006 Банк одержувача: ГУДКУ у
Миколаївській області, Призначення платежу: *;101;- ; код платника; платежі до
Фонду інвалідів за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування
інвалідів в 2007 році) адміністративно-господарські санкції в розмірі 2793,75
грн., пені в розмірі 39,20  грн.

Постанова
у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони,
які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку
постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

Н.О.Семенчук