СУД
РІШЕННЯ

"07" серпня 2008 р.

Справа №  2/158

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді ДеревінськоїЛ.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 2/158

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ТІДІСІ УКРАЇНА",        м. Київ

до відповідача: приватного
підприємця ОСОБА_1, смт.Завалля Гайворонського району Кіровоградської
області

про стягнення 23556 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Карпінська Г.Л. ,
довіреність № б/н  від 20.06.08;

від відповідача - участі не брав,
про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином;

Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТІДІСІ УКРАЇНА" подано позов до приватного
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 23556 грн., з яких 18120 грн. основного
боргу  та 5436 грн. штрафу.

Відповідач позов не заперечив,
витребувані документи не подав.

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "ТІДІСІ УКРАЇНА" та приватним підприємцем ОСОБА_1
укладено договір відповідального зберігання № 325/2007 в/з від 21.03.07р.

Відповідно до умов вказаного
договору предметом є пневматичні шини для вантажного автотранспорту, які
передаються власником (ТОВ "ТІДІСІ УКРАЇНА") зберігачу (ПП ОСОБА_1.)
на відповідальне зберігання. Продукція передається на склад зберігача по акту
прийому - передачі.

Згідно п. 3.4.2 договору зберігач
зобов'язаний в дводенний термін повернути товар власнику за першою вимогою.

Відповідно до п. 5.2. договору у
випадку втрати, псування, приведення продукції в стан не придатний до
подальшого цільового використання, що відбулося з вини зберігача, останній
відшкодовує власникові її повну вартість яка вказана у актах приймання -
передачі.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем на виконання умов договору
передано відповідачеві на зберігання згідно акта приймання - передачі №
1 від 21.03.07р. продукцію на загальну суму 18120 грн.

19.11.07р. позивачем пред'явлена
відповідачеві вимога про повернення продукції згідно договору зберігання №
325/2007 в/з від 21.03.07р. в термін до 29.11.07р., а в разі неможливості
такого повернення сплати вартості продукції у сумі 18120 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав, передану на зберігання продукцію по першій вимозі
позивача не повернув.

В присутності відповідача станом на
04.04.08р. було складено інвентаризаційний опис № 1.  В результаті інвентаризації товарно -
матеріальних цінностей, що знаходяться на відповідальному зберігання ОСОБА_1.,
виявлено, що товарно - матеріальні цінності, які передані на склад зберігача по
акту приймання - передачі № 1 від 21.03.07р. не виявлено.

Отже, продукція, яка була передана
по акту приймання - передачі № 1 від 21.03.07р. втрачена.

В статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідно до статті 936 Цивільного
кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 951  Цивільного кодексу України збитки завдані
поклажодавцеві втратою (нестачею), відшкодовуються зберігачем - у розмірі її
вартості.

Доказів відшкодування збитків в
розмірі 18120 грн. відповідачем до суду не подано.

За вказаних обставин, господарський
суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 18120 грн.

Сторони в п. 5.3 договору погодили
за неналежне виконання умов договору, зберігач зобов'язується сплатити власнику
штраф у розмірі 30% від вартості втраченого товару. Сплата штрафу не звільняє
зберігача від виконання взятих на себе зобов'язань за договором.

Позивач просить стягнути з
відповідача  30% штрафу в сумі 5436 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу
України передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно
статті 549 ЦК України, є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові
у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Позовні вимоги в частині стягнення
30% штрафу в сумі 5436 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 546, 549,
936, п. 1 ч. 1 ст. 951 Цивільного кодексу України, ст. 49, 82, 84, 85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
повністю.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області
(р/р НОМЕР_1 в АППБ “Райффайзен Банк Аваль”, код НОМЕР_2) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю "ТІДІСІ УКРАЇНА", вул. Радистів, 73а, м.
Київ (р/р 1241 в Міжрайонному відділенні Київської міської філії АКБ
“Укрсоцбанк” м. Києва, МФО 322012, код 33780248) 18120 грн. боргу та 5436 грн.
штрафу, а також судові витрати на державне мито в сумі 235,56 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Наказ видати стягувачеві після
набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленого законом
порядку.

Суддя                       Л.В. Деревінська