СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

15 вересня 2008 року

Справа № 2-1/4664-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Фенько Т.П.,

суддів                                                                      Прокопанич Г.К.,

Градової О.Г.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Білоконь Олена Олексіївна, довіреність № 31 від 12.03.08, Спільне українсько-російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу "Джемієт";

представник відповідача, Кісельова Оксана Олександрівна, довіреність № 12 від 14.05.08, Закрите акціонерне товариство "Джемієт";

представник відповідача, Бистрицька Юлія Миколаївна, довіреність № 85/01.1-20 від 12.09.08, Фонд державного майна України;

представник третьої особи, не з'явився, товариство з обмеженою відповідальністю "Солюкс";

представник третьої особи, не з'явився, відкрите акціонерне товариство "Біопрепарат";

представник третьої особи, не з'явився, акціонерне товариство "Шаркон-Інко";

представник третьої особи, не з'явився, комунальне підприємство "Ялтинське бюро технічної інвентаризації";

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ковтун Л.О.) від 12.06.2008 у справі № 2-1/4664-2008

за позовом           Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу "Джемієт" (вул. Аврори, 28, с.м.т. Восход, с.м.т. Масандра, місто Ялта, АР Крим, 98652) (а/с 1461, місто Сімферополь, АР Крим, 95000)

до           закритого акціонерного товариства "Джемієт" (вул. Першого Травня, 2, місто Алупка, АР Крим, 98677)

Фонду державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, місто Київ 133,01133)

за участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю "Солюкс" (пров. Космічний, 4, кв. 20, місто Полтава,36034)

відкритого акціонерного товариства "Біопрепарат" (вул. Самокатна, 4а, місто Москва,127000)

акціонерного товариства "Шаркон-Інко" (Київський проспект, 87, місто Донецьк,83000)

комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" (вул. Дзержинського, 4, місто Ялта, АР Крим, 98600)

Фонду майна Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 17, місто Сімферополь, АР Крим, 95015)

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.06.2008 у справі № 2-1/4664-2008 позов Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу "Джемієт" до закритого акціонерного товариства "Джемієт", Фонду державного майна України за участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю "Солюкс" відкритого акціонерного товариства "Біопрепарат", акціонерного товариства "Шаркон-Інко", комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації", Фонду майна Автономної Республіки Крим про визнання права власності задоволено.

Визнано право власності за Спільним українсько-російським підприємством у формі акціонерного товариства закритого типу "Джемієт" на об’єкт незавершеного будівництва –санаторний комплекс на 500 місць, розташований у селищі Восход міста Ялти Автономної Республіки Крим.

Судове рішенням мотивоване тим, що факт приналежності спірного майна позивачу на праві приватної власності підтверджується матеріалами справи, у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фонд державного майна України звернувся з апеляційною скаргою до Севастопольського апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заявник апеляційної скарги обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі з’ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а також неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що позивача у якості юридичної особи створено із порушенням законодавства, внесок до статутного фонду позивача зроблений незаконно, майно фактично до статутного фонду не передавалось, а об’єкт є державною власністю України відповідно до Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України» та Угоди між Україною та Російською Федерацією «Про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності». Крім того, Фонд державного майна України вважає, що позивачем був пропущений строк позовної давності для звернення з позовом про визнання права власності на об’єкт, і що суд першої інстанції необґрунтовано залишив без задоволення клопотання Фонду державного майна України про застосування позовної давності.

Представник Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

Розпорядженням заступника голови судової палати Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.09.2008 суддю Лисенко В.А., замінено на суддю Градову О.Г.

Представники третіх осіб у судове засідання, призначене на 15.09.2008, не з’явились, про місце та час судового засідання були повідомлені належним чином. Судова колегія вирішила можливим розглянути спір за відсутністю представників третіх осіб, оскільки згідно з частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

При повторному розгляді справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Спільне українсько –російське підприємство у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»створено 29.01.1993. Засновниками товариства виступили державний концерн «Біопрепарат» (м. Москва) та акціонерне товариство «Шаркон–Інко»(м. Донецьк).

Позивач діє згідно з Статутом, зареєстрованим Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради за номером 81- окр на підставі рішення №35 від 29.01.1993 (а. с. 19, т. 1).

Пунктом 2 даного Статуту визначено, що підприємство створюється для завершення будівництва санаторного комплексу Держконцерну «Біопрепарат», перепрофілювання і створення на його базі Бізнес-Центру з готелем на рівні трьох-чотирьох-зіркового готелю.

Санаторний комплекс на 500 місць у м. Ялта внесений у статутний фонд акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»Державним концерном «Біопрепарат»за актом прийому-передачі (а. с. 12, т.1) і зареєстрований як іноземна інвестиція в Раді Міністрів Автономної Республіки Крим згідно «Інформаційного повідомлення про іноземну інвестицію в Україні у відповідності зі статтею 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про режим іноземного інвестування»Міністерства Фінансів Республіки Крим, реєстраційний № 1343/110/1 від 09 серпня 1994 (а. с. 28, т.1).

Спір у даній справі виник з приводу того, що Фонд державного майна України і закрите акціонерне товариство "Джемієт" вважають акт прийому-передачі об’єктів незакінченого будівництва санаторного комплексу Держконцерну «Біопрепарат» незаконним, а спірний об’єкт таким, що належить до державної власності і не підлягає приватизації.

Дослідивши всі обставини справи, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини, які доводять правомірність позовних вимог.

В основу такої позиції апеляційний суд покладає наступні юридичні підстави.

Відповідно до статті 25 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час створення Спільного українсько –російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт», юридична особа діє на підставі статуту (положення).

Положення статті 26 Цивільного кодексу УРСР передбачають, що юридична особа має цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. При цьому, правоздатність юридичної особи виникає з часу затвердження її статуту або положення юридичної особи, а у випадках, коли такі статутні документи підлягають реєстрації, з часу їх реєстрації.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.10.2007 у справі №2-1/11191.2-2007, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 у задоволенні позову Фонду майна Автономної Республіки Крим про визнання недійсними установчих документів та державної реєстрації Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»відмовлено.

При прийняті зазначеного рішення судом встановлено, що спірний об’єкт незавершеного будівництва постановою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим виключено з об’єктів приватизації у зв’язку з тим, що майно, яке увійшло до статутного фонду Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт», до державної власності не відноситься, що відповідно до змісту статті 6 Угоди між Україною та Російською Федерацією про взаємне визнання прав та регулювання відносин власності від 15.01.1993, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України від 22.06.1993 №3313-ХІІ, свідчить про те, що сторони дійшли згоди щодо сприяння збереженню раніше створених підприємств. Крім того, суди у справі №2-1/11191.2-2007 з’ясували, що згідно довідки бюро технічної інвентаризації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ялтинської міської ради №9317 від 13.09.1996 спірний об’єкт незавершеного будівництва зареєстрований за Спільним українсько-російським підприємством у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт», чим спростував твердження Фонду майна Автономної Республіки Крим щодо незаконності формування статутного фонду позивача у даній справі.

Вважаючи, що є всі підстави для застосування частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, судова колегія дійшла висновку, що оскільки недійсність державної реєстрації і статутних документів Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт»не встановлена і виключена судом, то факт законності внесення до статутного фонду позивача спірного майна –об’єкту незавершеного будівництва, розташованого в с. Восхід по вул. Аврори, 28 свідчить про правомірність володіння позивачем спірним майном.

Чинне законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння майном, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Стаття 15 Цивільного кодексу України надає кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу.

Таким чином, оскільки позивач є правомірним власником спірного майна, і незаконність його набуття не встановлена судом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав всі підстави для визнання за позивачем права власності на об’єкт нерухомості - незавершене будівництво –санаторний комплекс на 500 місць у селище Восход міста Ялта.

Судова колегія також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмовлення у задоволенні клопотання Фонду Державного майна України про застосування строків позовної давності відповідно до положень статей 257 та 267 Цивільного кодексу України до позовних вимог позивача, у зв’язку зі спливом трьохрічного строку позовної давності у зв’язку із наступним.

Предметом спору у даній справи є визнання за Спільним українсько-російським підприємством у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт» права власності на майно (незавершене будівництво санаторного комплексу на 500 місць у м. Ялта, селище Восход), яке не визнається відповідачами, здебільшого їх дії щодо передачі спірного майна до статутного фонду іншої юридичної особи (закритого акціонерного товариства "Джемієт"), яку створено з метою поєднання економічних, матеріальних, трудових, фінансових та інших ресурсів акціонерів, спрямованих на завершення будівництва готельного комплексу на місті незавершеного будівництва санаторного комплексу на 500 місць, м. Ялта (колишній санаторний комплекс на 500 місць у м. Ялта), який знаходився на балансі Дирекції санаторію Головного управління «Біопрепарат», порушують законні права позивача на володіння, користування та розпорядження майном, що належить йому на праві власності.

Отже, відповідно й перебіг строку позовної давності повинен відраховуватись з моменту державної реєстрації юридичної особи закритого акціонерного товариства "Джемієт", до статутного фонду якого передане спірне майно, тобто з 04.05.2005. При цьому, позовна заява Спільного українсько-російського підприємства у формі акціонерного товариства закритого типу «Джемієт» надійшла до господарського суду Автономної Республіки Крим 14.04.2008, у зв’язку з чим слід зробити висновок, що законодавчо встановлений трирічний строк для звернення до суду з позовом про захист порушених прав позивачем не пропущений.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи докази відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, розглянувши апеляційну скаргу по суті, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що заявник апеляційної скарги не довів обґрунтованість своїх вимог, у зв’язку з чим вони задоволенню не підлягають.

За результатами повторного перегляду справи, суд апеляційної інстанції встановив, що місцевим господарським судом вирішено спір без порушень норм процесуального та матеріального права України, а також правильно встановлені всі обставини справи.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.06.2008 у справі № 2-1/4664-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Т.П. Фенько

Судді                                                                                Г.К. Прокопанич

О.Г. Градова