ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.09.08 р.                     Справа № 39/134пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., суддів Джарти В.В., Левшиної Г.В.

при секретарі судового засідання Волобуєвій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Підприємства заснованого на власності громадянина Ізраїлю “МІКС” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна торгівельна фірма “Сарепта” м. Донецьк

про: визнання угоди недійсною

За участю представників сторін:

від позивача: Фурсов В. Г. – за довіреністю;

від відповідача: Супрун А.І. – за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Підприємство засноване на власності громадянина Ізраїлю “МИКС” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгівельна фірма “Сарепта” м. Донецьк, про визнання недійсною угоди про залік зустрічних однорідних вимог від 01.06.2006 р., укладену між Підприємством заснованим на власності громадянина Ізраїлю “МИКС” м. Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгівельна фірма “Сарепта” м. Донецьк.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір постачання № П-0076-5 від 01.02.2005 р., видаткові накладні 3 20026 від 10.05.2006 р., № 20086 від 11.05.2006 р., № 21386 від 25.05.2006 р., № 20719 від 18.05.2006 р., № 21261 від 24.05.2006 р., № 20183 від 11.05.2006 р., № 21660 від 31.05.2006 р., претензію № 55-л від 06.05.2008 р., відповідь на претензію від 13.05.2008 р., угоду про залік зустрічних однорідних вимог від 01.06.2006 р.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, зазначив, що 21.02.2006 р. ТОВ “Виробничо-комерційна-торгівельна фірма “Сарепта” на адресу позивача було направлено листа, в якому заявлено про намір здійснити залік зустрічних однорідних вимог, проведений залік вважав таким, що вчинений у відповідності з вимогами чинного законодавства, оскільки

-залік не суперечить актам цивільного законодавства;

-волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, що підтверджено актом звірки, підписаного повноважними представниками сторін та завіреного печатками;

-залік однорідних вимог був здійснений у формі, яка встановлена законом;

-залік однорідних вимог був здійснений спрямований на появу правових наслідків, зумовлених сторонами.

Крім того, за поясненнями представника відповідача між ними було угоду про залік зустрічних однорідних вимог від 01.06.2006 р., проте представити оригінал означеної угоди він не має можливості.

22.07.2008 р. відповідачем додатково представлені пояснення № 24, визнання угоди про залік зустрічних однорідних вимог з підстав її невідповідності п. 2 ст. 203 ЦК України вважав неможливим, оскільки позивачем не представлено оригіналу оспорюваної угоди.

30.07.2008 р. позивач згідно ст. 22 ГПК України надав заяву про доповнення до позовної заяви та уточнення вимог № 141-л від 29.07.2008 р., згідно якої доповнив предмет позову та просив суд додатково визнати недійсним правочин щодо проведення заліку однорідних зустрічних вимог на суму 12 516, 27 грн. між Підприємством заснованим на власності громадянина Ізраїлю “МИКС” м. Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгівельна фірма “Сарепта” м. Донецьк.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням доповнень.

27.08.2008 р., відповідач через канцелярію суду направив пояснення, згідно яких визначив зобов’язання кожної із сторін щодо яких проведено залік зустрічних однорідних вимог.

Розпорядженням заступника голови господарського суду від 18.08.2008 р. справу призначено до колегіального розгляду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

Як зазначає позивач в позовній заяві, під час виконання ліквідатором повноважень, передбачених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, щодо пред’явлення до третіх осіб вимог щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту ліквідатором було встановлено наявність заборгованості відповідача за договором постачання № П-0076-5 від 01.02.2005 р. в сумі 13 471, 97 грн.

Претензія позивача № 55-л від 06.05.2008 р. щодо погашення наявної заборгованості, залишена відповідачем без задоволення, у зв’язку з тим, що 01.06.2006 р. між Підприємством заснованим на власності громадянина Ізраїлю “МИКС” м. Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгівельна фірма “Сарепта” м. Донецьк було укладено угоду про залік зустрічних однорідних вимог на суму 12 516, 27 грн.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання означеної угоди недійсною, з підстав невідповідності вказаної угоди вимогам п. 1, 2 ст. 23 ЦК України, зокрема, вказував на той факт, що угода підписана не директором позивача Доценко Д.О., а також, що відповідачем неправомірно було проведено залік зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких не настав, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 601 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги до чинності правочину, що стосуються правомірності його змісту, дієздатності сторін, волевиявлення їх, форми укладеного правочину, реальності передбачуваних правових наслідків.

Частина 2 цієї статті встановлює, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Як встановлено судом під час слухання справи оригінал оспорюваної угоди у представників сторін відсутній, що унеможливлює вставлення судом справжності підпису Доценко Д.О., та перевірку доводів позивача в цій частині.

Крім того, будь-яких доказів щодо зникнення Доценко Д.О. та порушення відносно нього кримінальної справи, так сам як і будь-яких пояснень щодо причинно-наслідкового зв’язку між вказаними обставинами та фальсифікацією підпису Доценко Д.О., позивачем суду не представлено.

Заявою про доповнення до позовної заяви та уточнення вимог № 141-л від 29.07.2008 р., позивач доповнив предмет позову та просив суд додатково визнати недійсним правочин щодо проведення заліку однорідних зустрічних вимог на суму 12 516, 27 грн. між Підприємством заснованим на власності громадянина Ізраїлю “МИКС” м. Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгівельна фірма “Сарепта” м. Донецьк, з підстав, які ними були викладені раніше.

При цьому згідно зазначеної заяви позивач заперечує факт отримання від відповідача заяви про залік зустрічних однорідних вимог.

Як зазначалося вище, оригінал оспорюваної угоди представниками сторін суду не представлений, що позбавляє суд можливості надати належну правову оцінку всім обставинам справи, а також доводам, викладеним представниками сторін в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Між тим, інших доказів на підтвердження здійснення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 12 516, 27 грн. між Підприємством заснованим на власності громадянина Ізраїлю “МИКС” м. Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгівельна фірма “Сарепта” м. Донецьк, суду не представлено.

Лист від 21.02.2006 р. про намір здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог, на якій посилається відповідач, сторонами також представлений не був.

Наведені обставини, позбавляють суд можливості встановити дійсність проведеного заліку зустрічних однорідних вимог між сторонами, а також визначити точну дату здійснення такого заліку, що необхідне для надання оцінки доводам позивача в частині того, що залік зустрічних однорідних вимог проведений відносно зобов’язань, строк виконання яких не настав.

Представлені сторонами акти звірки розрахунків та видаткові накладні не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів здійснення заліку, оскільки свідчать лише про наявність заборгованості кожної зі сторін.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач, у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, не представив суду належних доказів на підтвердження викладених в позовній заяві доводів, тобто не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, в позовних вимогах Підприємства заснованого на власності громадянина Ізраїлю “МІКС” м. Донецьк слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 36, 43, 49, 59, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Підприємства заснованого на власності громадянина Ізраїлю “МІКС” м. Донецьк - відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 08.09.2008 р.

Головуючий суддя                                                                      Морщагіна Н.С.

Суддя Джарти В.В.

Левшина Г.В.

Суддя