КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2008                                                                                           № 25/306

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Кармазін А.А. (директор),

від відповідача: Майданюк В.В. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) „Торговельна компанія „Майстер Клас”

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.07.2008

у справі № 25/306

за позовом                               ТОВ "Торговельна компанія "Майстер-Клас"

до                                                   Приватне підприємство (далі – ПП) „Видавництво Аврора – Прінт”

про                                                  стягнення 43 092,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 31.07.2008 по справі № 25/306 позовні вимоги ТОВ „Торговельна компанія „Майстер Клас” до ПП „Видавництво Аврора – Прінт” про стягнення 43 092, 95 грн. задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ПП „Видавництво Аврора – Прінт” на користь ТОВ „Торговельна компанія „Майстер Клас” 15 010, 14 грн. та судові витрати в розмірі 548, 93 грн.

В іншій частині позовних вимог провадження по справі припинено.

Рішення Господарського суду м. Києва мотивоване тим, що пунктом 2.3 Договору передбачено обов’язок відповідача оплатити отриману продукцію протягом 30 календарних днів з дати постачання товару, а відповідач станом на день звернення позивача до суду вартість отриманого товару не сплатив. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; 11.07.2008 відповідачем було сплачено частину заборгованості в розмірі 21 292,75 грн., згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору; пунктом 6.2 Договору визначено, що у випадку порушення термінів оплати переданої продукції відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої продукції за кожний день прострочення; вартість юридичних послуг відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України не відноситься до судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в стягненні вартості юридичних послуг та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача вартість юридичних послуг у розмірі 6 658, 49 грн., посилаючись на те, що судом неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Скаржник посилається на те, що суд при розгляді справи не прийняв до уваги той факт, що позивач не вважає вартість юридичних послуг судовими витратами. В позовній заяві відсутні будь – які посилання позивача на статті Господарського процесуального кодексу України, які регулюють порядок розподілу судових витрат. Позивач надав суду копію договору про надання юридичних послуг, укладеного між позивачем та Фізичною особою – підприємцем Говоровим І.В., який не має статусу адвоката. Позивач зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення юридичних послуг ґрунтуються на пункті 8.2 укладеного між сторонами договору, відповідно до якого сторони домовилися про те, що у випадку звернення до суду винна сторона відшкодовує стороні, на користь якої винесено рішення, вартість наданих юридичних послуг у зв’язку з таким зверненням, але в розмірі не більше 20-ти відсотків ціни позову.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегією суддів встановлено наступне.

4 січня 2008 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено Договір купівлі – продажу № 32 (надалі – Договір), згідно з умовами якого продавець передає у власність протягом строку дії даного Договору, а покупець приймає та оплачує на умовах та в порядку, визначених даним Договором, товар в асортименті, кількості і за цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу – приймання товару, та є невід’ємними частинами даного Договору.

На виконання умов вказаного договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 34 798,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №№ МК-0001520 від 26.03.2008 на суму 21 292,75 грн., МК-0001551 від 27.03.2008 на суму 9 864,00 грн., МК-0001570 від 28.03.2008 на суму 3 641, 25грн.

Одержання товару відповідачем підтверджено підписами представника відповідача, засвідченими печатками відповідача на накладних та довіреностями на отримання товару від позивача (належним чином засвідчені документи містяться в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 2.3. Договору покупець зобов’язаний оплатити 100% суми, вказаної у відповідній накладній, кожної отриманої партії товару протягом 30 календарних днів. День отримання продукції є першим днем строку оплати.

Відповідач станом на день звернення позивача до суду вартість отриманого товару не сплатив.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов’язання за договором в строк, встановлений договором не виконав, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар станом на день звернення до суду складала 34 798,00 грн.

11.07.2008 відповідачем було сплачено частину заборгованості в розмірі 21 292,75 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку ТОВ „Торговельна компанія „Майстер Клас” за 11.07.2008, належним чином засвідчена копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Згідно пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 21 292,75 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що у випадку порушення термінів оплати переданої продукції відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченої продукції за кожний день прострочення.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та суми боргу з урахуванням індексу інфляції є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні стягнення вартості юридичних послуг з наступних підстав.

11.06.2008 між Фізичною особою – підприємцем Говоровим Ігорем Вікторовичем (виконавець) та ТОВ „Торговельна компанія „Майстер Клас” (замовник) укладено договір № 09 про надання юридичних послуг (далі – Договір № 09), відповідно до умов якого виконавець приймає на себе зобов’язання, за дорученням замовника, надати останньому комплекс юридичних послуг з питання стягнення заборгованості за поставлену продукцію відповідно до Договору № 32 від 04.01.2008 з ТОВ „Видавництво Аврора Прінт”.

Вартість винагороди виконавця, відповідно до пункту 2.5. Договору № 09, складає 7 182, 00 грн.

В матеріалах справи міститься оригінал платіжного доручення № 1168 від 11.06.2008 (а.с.13), яким позивач оплатив 7 182, 00 грн. Говорову Ігорю Вікторовичу за юридичні послуги.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Пунктом 8.2. Договору сторони передбачили, що у випадку звернення до суду винна сторона відшкодовує стороні, на користь якої винесено рішення, вартість наданих юридичних послуг у зв’язку з таким зверненням, але у розмірі не більше 20-ти відсотків ціни позову.

Відповідно до пункту 4 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість юридичних послуг відповідно до пункту 8.2. Договору купівлі-продажу № 32 від 04.01.2008 в розмірі заявленому в позовній заяві, а саме в сумі 6 658, 49 грн.

Пунктом „г” частини 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, встановлено, що державне мито із подання апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами стягується в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру – 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Відповідно до частини 4 статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 51, 00 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 31.07.2008 – скасуванню в частині стягнення вартості юридичних послуг.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ „Торговельна компанія „Майстер Клас” задовольнити.

Рішення Господарського суду м.Києва від 31.07.2008 скасувати частково в частині відмови в стягненні вартості юридичних послуг в сумі 6 658,49 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

„Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства „Видавництво Аврора – Прінт” (адреса: 02098, м. Київ, вул. Березняківська 36, к. 13, р/р 2100 в АКІБ „Укрсиббанк”, м. Харків, МФО 351005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговельна компанія „Майстер –Клас” (ідентифікаційний код 33446898, адреса: 04086, м. Київ, вул. Ольжича 18-а, к. 20, р/р 9900 в АКІБ „Укрсиббанк”, м. Харків, МФО 351005) 15 010, 14 грн., 6 658, 49 грн. вартості юридичних послуг та 548, 93 грн. судових витрат. Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог провадження у справі припинити.”

Стягнути з Приватного підприємства „Видавництво Аврора – Прінт” (адреса: 02098, м. Київ, вул. Березняківська 36, к. 13, р/р 2100 в АКІБ „Укрсиббанк”, м. Харків, МФО 351005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговельна компанія „Майстер –Клас” (ідентифікаційний код 33446898, адреса: 04086, м. Київ, вул. Ольжича 18-а, к. 20, р/р 9900 в АКІБ „Укрсиббанк”, м. Харків, МФО 351005) 51, 00 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „Торговельна компанія „Майстер-Клас” надміру сплачене державне мито за подання апеляційної скарги в сумі 164, 48 грн.

Видачу наказів доручити Господарському суду м. Києва.

Матеріали справи № 25/306 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді