донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.11.2008 р.                                                              справа №38/108

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви Г.І.

суддів

Стойка О.В. , Шевкової Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

не з»явився,

від відповідача:

не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства «Єнакієвський міський молочний завод», м.Єнакієве Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

03.09.2008 року

по справі

№38/108 (Радіонова О.О.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Табриз Базар», м.Київ

до

Закритого акціонерного товариства «Єнакієвський міський молочний завод», м.Єнакієве Донецької області

про

стягнення 24 140 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

У 2008 році позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Табриз Базар», м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Закритого акціонерного товариства «Єнакієвський міський молочний завод», м.Єнакієве Донецької області, про зобов'язання відповідача повернути кошти у сумі 20 000 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем при виконанні умов Договору № ENAK/01/08/В від 22.01.08р.; зобов'язання відповідача сплатити на користь позивача понесені ним збитки у сумі 2 340 грн. 00 коп. в зв'язку з ростом інфляції на 11,7% та штраф у розмірі 1 800 грн. 00 коп. з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, 20.08.08р. позивач надав уточнення позовних вимог, якими просив суд зобов'язати відповідача повернути кошти в сумі 20 000 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем при виконанні умов Договору № ENAK/01/08/В від 22.01.08р.; зобов'язати відповідача сплатити на користь позивача понесені ним збитки в сумі 2 340 грн. 00 коп. в зв'язку з ростом інфляції на 11,7% та штраф у розмірі 1 800 грн. 00 коп. з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ; зобов'язати відповідача сплатити на користь позивача понесені ним збитки на оплату юридичних послуг в сумі 7 500 грн. 00 коп. за Договором про надання юридичних послуг № 1/08/07/08 від 08.07.08р.

Заявою від 03.09.2008р. позивач відповідно до вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України відмовився від позовних вимог в частині стягнення інфляційних у сумі 2 340 грн. 00 коп. та пені у розмірі 1 800 грн. 00 коп. В іншій частині позивач уточнив позовні вимоги, а саме, просив суд стягнути з відповідача попередню оплату у розмірі 20 000 грн. 00 коп., яка була перерахована відповідачу платіжним дорученням № 17 від 24.01.2008 р. на підставі усної домовленості між сторонами та стягнути 7 500 грн. 00 коп. - збитки на оплату юридичних послуг за Договором про надання юридичних послуг № 1/08/07/08 від 08.07.08р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.08р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Табриз Базар», м.Київ були задоволені частково у сумі попередньої оплати - 20 000 грн. 00 коп. В решті позовних вимог було відмовлено. В частині позову про стягнення інфляційних у сумі 2 340 грн. 00 коп. та пені у розмірі 1 800 грн. 00 коп. провадження у справі припинено на підставі п.4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач, Закрите акціонерне товариство «Єнакієвський міський молочний завод», м.Єнакієве Донецької області, з прийнятим рішенням не згоден, вважає його незаконним та необґрунтованим. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 03.09.08р. скасувати та припинити провадження по справі.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення 28.10.08р. та 15.10.08р. уповноваженим особам підприємств поштового відправлення - ухвали суду про порушення апеляційного провадження від 10.10.08р. Про причину неявки суд не повідомили, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надали, явка сторін ухвалою суду від 10.10.08р. не була визнана обов’язковою, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, а повний текст постанови направляється сторонам по справі в установленому порядку.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статей 28-29 Закону України «Про судоустрій»та статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає справу та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Табриз Базар», м.Київ, та відповідач, Закрите акціонерне товариство «Єнакієвський міський молочний завод», м.Єнакієве Донецької області, усно домовились про наміри в письмовому вигляді оформити укладення договору купівлі –продажу № ЕНАК/01/08/В від 22.01.08р. молочних продуктів харчування з додатком №1 про зобов'язання відповідача передати у власність позивача товар (масло солодке вершкове) при умові виконання позивачем зобов’язання прийняти та оплатити цей товар наступним чином: протягом двох робочих днів з дати підписання додатку сплатити аванс 20 000 грн. на рахунок відповідача, решту суми 73 000 грн. сплатити за один робочий день перед відвантаженням товару. Цю суму позивач може сплатити завчасно і частинами в період від дати підписання додатку до дати відвантаження товару.

24.01.08 року позивач перерахував відповідачу попередню оплату у розмірі 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 17, яке містить посилання на підставу перерахування грошових коштів –вищезазначений договір.

Але цей договір в письмовому вигляді не був підписаний сторонами. В зв»язку з тим, що позивач втратив інтерес в отриманні товару –молочних продуктів харчування, 22.04.08 року він на адресу відповідача надіслав претензією від 18.04.08р. з проханням повернути 20 000 грн. 00 коп., яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідач не повернув позивачу перераховану попередню оплату у розмірі 20 000 грн. 00 коп., Товариство з обмеженою відповідальністю «Табриз Базар», м.Київ звернулося до господарського суду Донецької області за захистом своїх порушених прав.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку, що:

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Нормами статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 вищевказаного Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зі змісту статті 205 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Частиною 1 статті 641 Цивільного кодексу України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч.2 ст. 642 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжним дорученням № 17 від 24.01.08р. позивач перерахував відповідачу грошові кошти у вигляді авансу в розмірі 20 000 грн. 00 коп. за вершкове масло. Тобто, при отриманні відповідачем суми попередньої оплати в розмірі 20 000 грн. 00 коп., як зазначено у платіжному дорученні № 17 на підставі Договору №ENAK/01/08/В від 22.01.08р. та Додатку №1, здійснився перехід права власності на ці грошові кошти від позивача до відповідача.

Відповідач не надав суду доказів повернення цих грошових коштів, або продажу товару позивачу на цю суму. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які інші договори (дарування тощо), які б давали підстави відповідачу отримати від позивача ці грошові кошти, які були перераховані саме на виконання умов щодо сплати авансу при наміру сторін оформити фактичні взаємовідносини за наступною купівлею-продажем товару.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позивач має достатньо правових підстав вимагати повернення сплаченої ним відповідачу суми попередньої оплати, оскільки такі конклюдентні дії сторін свідчать про фактичне виконання ними умов купівлі-продажу товару, а саме: перерахування позивачем попередньої оплати за товар, отримання відповідачем цих грошових коштів, відсутність доказів їх повернення позивачу з одночасною відсутністю доказів продажу товару на цю суму.

Умовами частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

22.04.08 року позивач направив на адресу відповідача претензію від 18.04.08р. з вимогою повернення грошових коштів у сумі 20 000 грн., яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідач не надав суду доказів того, що ним були повернуті ці грошові кошти у сумі 20 000 грн. 00 коп. в зв»язку з відсутністю між сторонами договірних стосунків, колегія судів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно визнано, що такі дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства України.

Апеляційна інстанція вважає, що господарський суд правомірно визнав вимоги позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 20 000грн. обґрунтованими та доведеними належними і допустимими засобами доказування.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків на оплату юридичних послуг в сумі 7 500 грн. 00 коп. за Договором про надання юридичних послуг №1/08/07/08 від 08.07.08р., господарський суд Донецької області правомірно відмовив у їх задоволенні в зв'язку з безпідставністю, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог пункту 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: наявність реальних збитків, вина заподіювача збитків та причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що зазначений склад правопорушення у відповідача відсутній, оскільки ним жодних збитків позивачу завдано не було.

Також судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача інфляційних у сумі 2 340 грн. 00 коп. та пені у розмірі 1 800 грн. 00 коп., в зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині позовних вимог за п.4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 03.09.08р. у справі № 38/108 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, 99, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Єнакієвський міський молочний завод», м.Єнакієве Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2008р. у справі № 38/108 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2008р. у справі № 38/108 –залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий          Г.І. Діброва

Судді:          О.В. Стойка

Т.А. Шевкова

Надр. 5 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу;

3 –відповідачу;

4 –ДАГС;

5 –ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.