ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2008 р.

№
2-7/15970-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:

Н.
Дунаєвської, І. Воліка,  Н. Мележик,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу

Міністерства
оборони України

та
касаційне подання

Заступника
військового прокурора Військово-Морських Сил України в інтересах держави в
особі Міністерства оборони України

на
постанову

від
06.05.2008

Севастопольського
апеляційного господарського суду

у
справі

№
2-7/15970-2007

за
позовом

Товариства
з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Горний"

до

1)          Центрального спеціалізованого
будівельного управління Міністерства оборони України
"Укроборонбуд"; 2)
Кримського республіканського підприємства "Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації";

за
участю

Військової
прокуратури Військово-Морських Сил
України

про

визнання
дійсним договору, визнання права власності та спонукання до виконання певних
дій

В
судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Баканова
А.А. (дов. від 01.11.2007 б/н);

відповідача-1

не
з'явились;

відповідача-2не з'явились;

Військової
прокуратури Військово-Морських Сил України

не
з'явились;

Генеральної
прокуратури України

Спорий
І.Г. (прокурор відділу,  посвідчення №
4);

Міністерства
оборони України

Медведь
А.В. (дов. від 27.12.2007 № 220/1001/д);

ВСТАНОВИВ:

ТОВ
«Горний»звернулось до господарського суду з позовною заявою до Центрального
спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України «Укроборонбуд»,
в якій просить визнати дійсним договір від 27.03.2006 № 13/01/03-06/2 КСма про
компенсацію пайової участі (паю) Міністерства оборони України в інвестиційному
договорі від 17.06.2006 № 13/01/03-06/1 КСма про спільну діяльність шляхом
будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення,
розташованих  на  території
військового  містечка  № 23

Доповідач:
Волік І.М.

(АРК,
АДРЕСА_1), створення інженерної інфраструктури для їх будівництва
(реконструкції) відповідно до розробленого і затвердженого у встановленому
порядку проекту шляхом пайової участі сторін, укладений між TOB «Горний»та
Центральним спеціалізованим будівельним управлінням Міністерства оборони
України «Укроборонбуд»в особі директора філії
ЦСБУ  «Укроборонбуд»Мельника В.Л.,  що
діє  від  імені
Міністерства

оборони
України на підставі довіреності Міністерства оборони України, виданої Міністром
оборони України Гриценком A.C. від 09.03.2006 по реєстру № 610 (ВСР № 232423)
і/або доручення Міністерства обороні України, посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського округу ОСОБА_1 14.02.2006 по реєстру № 162з (бланк
НОМЕР_1). Також, позивач просить визнати право власності ТОВ «Горний»на
нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, площею 0,1561 га, за адресою:
АДРЕСА_1, у складі: лабораторія, літ. А, площею 532.4 кв. м.; лабораторія, літ.
Б, площею 149,5 кв. м.; КПП, літ. В, площею 35,8 кв. м.; бокс, літ. Г, площею
54,2 кв. м.; сарай, літ. Д; підвал, літ. п/Д; сарай, літ. Ж; навіс, літ. 3;
огорожа, споруди №№ 1-12; мощення (асфальтобетонний майданчик) площею 563,0 кв.
м.

Крім
того, TOB «Горний»просить зобов'язати відповідача-1 звільнити територію,
будівлю та споруди військового містечка АДРЕСА_1. Позивач також просить
зобов'язати Сімферопольське МБРТІ зареєструвати право власності TOB «Горний»на
нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці площею 0,1561 га за адресою:
АДРЕСА_1 у складі: лабораторія, літ. А, площею 532.4 кв. м.; лабораторія, літ.
Б, площею 149,5 кв. м.; КПП, літ. В, площею 35,8 кв. м.; бокс, літ. Г, площею
54,2 кв. м.; сарай, літ. Д; підвал, літ. п/Д; сарай, літ. Ж; навіс, літ. 3;
огорожа, споруди №№ 1-12; мощення (асфальтобетонний майданчик) площею 563,0 кв.
м.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що після укладення спірного договору, домовленості щодо
усіх істотних умов та повного його виконання, нотаріальне посвідчення цього договору
не відбулося, чим, на думку позивача, порушуються його права як власника
придбаного майна.

За
таких обставин, позивач, керуючись статтею 220 Цивільного кодексу України,
просить суд визнати дійсним укладений договір, визнати за позивачем право власності
на придбане майно та зобов'язати Сімферопольське МБРТІ зареєструвати право
власності на майно. Крім того, TOB «Горний»зазначило, що всупереч вимогам п.
5.1. укладеного договору відповідач-1 не звільнив у встановлений строк
територію військового містечка АДРЕСА_1, що стало також підставою для
пред'явлення позивачем вимоги про спонукання відповідача звільнити зазначену
територію.

Ухвалою
господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.11.2007 зі складу третіх
осіб було вилучено КРП Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації», і вказана особа залучена до участі у справі в якості іншого
відповідача.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.12.2007 по справі №
2-7/15970-2007 (суддя І. Дворний) задоволено позов ТОВ "Горний" до
Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони
України "Укроборонбуд", КРП "Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації і технічної інвентаризації"; визнано дійсним договір від
27.03.2006 № 13/01/03-06/2КСма про компенсацію пайової участі (паю)
Міністерства оборони України в інвестиційному договорі від 17.03.2006 №
13/01/03-06/1КСма про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції)
об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих на території військового
містечка № 23, створення інженерної інфраструктури для їх будівництва
(реконструкції) відповідно до розробленого і затвердженого у встановленому
порядку проекту шляхом пайової участі сторін, укладений між ТОВ
"Горний" та Центральним спеціалізованим будівельним управлінням
Міністерства України "Укроборонбуд"; за ТОВ "Горний"
визнано право власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці
площею 0,1561 га за адресою: АДРЕСА_1 у складі: лабораторія, літ. А, площею 532.4
кв. м.; лабораторія, літ. Б, площею 149,5 кв. м.; КПП, літ. В, площею 35,8 кв.
м.; бокс, літ. Г, площею 54,2 кв. м.; сарай, літ. Д; підвал, літ. п/Д; сарай,
літ. Ж; навіс, літ. 3; огорожа, споруди №№ 1-12; мощення (асфальтобетонний
майданчик) площею 563,0 кв. м.; КРП "Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної інвентаризації" зобов'язано здійснити відповідну
державну реєстрацію права власності за ТОВ "Горний" на вказане
нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, площею 0,1561 га, за адресою:
АДРЕСА_1; Центральне спеціалізоване будівельне управління (госпрозрахунковим)
Міністерства України "Укроборонбуд" зобов'язано звільнити територію,
будівлю та споруди військового містечка № 23, розташовані на земельній ділянці
площею 0,1561 га за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
суду обґрунтовано тим, що оскільки обставинами та матеріалами справи
підтверджується факт існування договору між сторонами про компенсацію пайової
участі про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів
житлово-цивільного призначення, розташованих на території військового містечка
№ 23, створення інженерної інфраструктури для їх будівництва відповідно до
розробленого і затвердженого проекту шляхом пайової участі сторін, а також факт
домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору, то наявні правові
підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з положень частини другої
статті 220 Цивільного кодексу України.

Постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.05.2008
(колегія суддів: Л. Заплава, О. Дугаренко, В. Лисенко) рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 04.12.2007 по справі                           № 2-7/15970-2007
залишено без змін з тих же мотивів.

Не
погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції та постановою
господарського суду апеляційної інстанції, Міністерство оборони України
звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права,
просить рішення та постанову по справі скасувати, та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Також судові
рішення у справі оскаржені в касаційному порядку заступником військового
прокурора Військово-Морських Сил України, в касаційному поданні якого зазначено
про неправильне застосування матеріальних норм права та порушення процесуальних
норм господарськими судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних у
справі судових рішень, у зв'язку з чим скаржник також просить про їх скасування
та прийняття нового рішення про відмову у позові.

Розглянувши
матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників
сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи
правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що касаційна скарга та касаційне подання не
підлягають до задоволення з наступних підстав.

Господарськими
судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи,
що 17.03.2006 між державою Україна через орган, уповноважений управляти майном,
Міністерство оборони України, від імені якого діє директор філії Центрального
спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України
"Укроборонбуд" (сторона-1) та ТОВ "Горний" (сторона-2) був
укладений інвестиційний договір № 13/01/03-06/1 КСма.

Відповідно
до пункту 2.5 вказаного договору предметом договору є спільна діяльність сторін
по проектуванню та будівництву (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного
призначення з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціального-побутового,
торговельного та адміністративного призначення, підземним паркінгом та
інженерними мережами на будівельному майданчику, що знаходяться на території
військового містечка АДРЕСА_1.

Дане
нерухоме майно є державною власністю та знаходиться у оперативному управлінні
Міністерства оборони України і складає пайовий внесок сторони-1 по вказаному
договору.

Загальна
грошова оцінка вкладу сторони-1 в цьому договорі згідно експертних висновків та
рецензій на них становить 251 440,00 грн. без урахування ПДВ.

Загальна
грошова оцінка вкладу сторони-1 в цьому договорі (запропонована стороною-2)
становить 310 000,00 грн. (триста десять тисяч грн.) з урахуванням ПДВ. Пайовий
внесок (пай) сторони-1 передається у спільну діяльність для цілей цього
договору шляхом підписання акту прийому-передачі (п. 2.7 договору).

Відповідно
до п. 2.9 договору пайовим внеском сторони-2 за даним договором будуть його
витрати на проектування та будівництво (реконструкцію)                     100 % площі об'єкту і
кожної його складової частини та всі інші витрати, безпосередньо пов'язані з
виконанням предмету цього договору, та всіх інших заходів, що його
забезпечують.

Сторона-2
зобов'язується здійснити (забезпечити здійснення) забудову 100% площі об'єкту
та кожної його складової частини, відповідно до розробленого проекту (п. 2.1 1
договору).

Згідно
з п. 3.1 договору майно, створене в результаті спільної діяльності сторін є
спільною частковою власністю сторін договору відповідно до розміру пайової
участі кожної зі сторін.

В п.
3.3 договору передбачено, що розмір частки сторони-2 становить об'єкт,
створений в процесі виконання спільної діяльності за цим договором, за винятком
частки, що належить стороні - 1 відповідно до умов цього договору.

Після
завершення будівництва об'єкту сторони набувають права спільної часткової
власності на майно, створене згідно умов цього договору пропорційно розміру
фактично вкладених грошових коштів та майнових паїв на момент виконання цього
договору в натурі (п. 4.1 договору).

Відповідно
до п. 6.6 договору сторона-2 вправі у будь-який момент з дати укладення цього
договору здійснити дострокову компенсацію (викуп) пайової участі сторони-1 у
цьому договорі за згодою сторін, шляхом укладення договору про компенсацію
пайової участі (паю) сторони-1 у цьому договорі, що полягає в укладенні
цивільно-правових угод, за якими буде здійснено перехід права власності на
майно, та нематеріальний актив, що складають розмір пайової участі (паю)
сторони-1 за даним договором (п. 10.1 договору).

Викуп
стороною-2 паю сторони-1 за даним договором може бути здійснений шляхом
укладання цивільно-правових угод, (правочинів) купівлі-продажу, матеріальних та
не матеріальних активів.

Зазначені
у цьому пункті цивільно-правові угоди (правочини) після їх укладання стануть
невід'ємною частиною даного договору.

Передача
від сторони-1 до сторони-2 нерухомого майна та не матеріального активу, що
складає розмір пайової участі (паю) сторони-1 за даним договором, здійснюється
шляхом підписання актів прийому-передачі.

27.03.2006
між сторонами був укладений договір № 13/01/03-06/2КСма про компенсацію пайової
участі (паю) Міністерства оборони України в інвестиційному договорі від
17.03.2006 № 13/01/03-06/1КСма про спільну діяльність шляхом будівництва
(реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих на
території військового містечка № 23 (АДРЕСА_1), створення інженерної
інфраструктури для їх будівництва (реконструкції) відповідно до розробленого і
затвердженого у встановленому порядку проекту шляхом пайової участі сторін.

Відповідно
до вказаного договору ТОВ "Горний" компенсує вартість пайової участі
Міністерства оборони України в договорі від 17.03.2006                                         № 13/01/03-06/1КСма про
спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів
житлово-цивільного призначення, розташованих на території військового містечка
№ 23 (АДРЕСА_1) створення інженерної інфраструктури для їх будівництва відповідно
до розробленого і затвердженого проекту шляхом пайової участі сторін.

Після
переходу права власності на майно та нематеріальний актив, що становлять розмір
пайової участі (паю) сторони-1 за даним договором, сторони складають
двосторонній акт про припинення дії даного договору.

Викуп
стороною-2 пайової участі (паю) сторони-1 в договорі від 27.03.2006
№13/01/03-06/2КСма здійснюється за 310 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно
до п. 6 договору від 27.03.2006 № 13/01 /03-06/2КСма сторона-2 приймає у
власність майно та нематеріальний актив, що становлять розмір пайової участі
(паю) сторони-1 за договором № 13/01/03-06/ІКСма від 17.03.2006 шляхом
підписання актів прийому-передачі майна та не матеріального активу. Акти
прийому-передачі майна та нематеріального активу стають невід'ємною частиною
цього договору.

Господарськими
судами попередніх інстанції встановлено, що передбачене договором майно було
передано позивачу за відповідним актом приймання-передачі від 27.03.2006,
підписаним обома сторонами та скріпленим печатями підприємств.

За
актом прийому-передачі розміру пайової участі за договором від 27.03.2006 №
13/01/03-06/2КСма сторона-1 передала ТОВ "Горний" наступне майно:
лабораторія, літ. А, площею 532.4 кв. м.; лабораторія, літ. Б, площею 149,5 кв.
м.; КПП, літ. В, площею 35,8 кв. м.; бокс, літ. Г, площею 54,2 кв. м.; сарай,
літ. Д; підвал, літ. п/Д; сарай, літ. Ж; навіс, літ. 3; огорожа, споруди №№
1-12; мощення (асфальтобетонний майданчик) площею 563,0 кв. м.

27.03.2006
між сторонами був підписаний акт про припинення дії інвестиційного договору
№13/01/03-06/1КСма від 17.03.2006.

Згідно
частини первої статті 209 Цивільного Кодексу України правочин, який вчинений у
письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю сторін. Такий випадок встановлений,
зокрема, статтею 657 Цивільного кодексу України, в якій передбачено, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Якщо
однією з сторін угода виконана повністю або частково, а друга сторона
ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, господарський суд на підставі
частини другої статті 47 Цивільного кодексу України вправі за позовом сторони,
яка виконала угоду, визнати таку угоду дійсною. Судове рішення у цьому випадку
замінює нотаріальне посвідчення.

Статтею
55 Закону України "Про нотаріат", пунктами 47, 61, 63 Інструкції про
порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004, пунктом 2 Наказу
Міністерства юстиції України № 84/5 від 20.09.2002 "Про надання витягів з
Реєстру права власності на нерухоме майно на спеціальних бланках"
закріплено, що для нотаріального посвідчення договорів, пов'язану з відчуженням
нерухомого майна, необхідно надати документи, встановленими статтями 4, 5,
17-20 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно і їх
обмежень", пунктів 1-4, 5-6 Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації
прав власності на нерухоме майно".

В
ході судового розгляду також встановлено, що листом № 27 від 30.03.2006 ТОВ
"Горний" звернулося до Центрального спеціалізованого будівельного
управління Міністерства оборони України "Укроборонбуд" з проханням
підготувати необхідні правоустановчі документи (свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно) та
забезпечити присутність представника для нотаріального посвідчення договору №
13/01/03-06/2КСма від 27.03.2006.

Листом
№ 66-1/06 від 14.04.2006 Центральне спеціалізоване будівельне управління
(госпрозрахункове) Міністерства оборони України "Укроборонбуд"
повідомило ТОВ "Горний", що нотаріальне посвідчення укладеного між
сторонам договору не є необхідним, оскільки між сторонами була досягнута згода
щодо усіх істотних умов та відбулася фактична передача майна.

Згідно
з актом прийому-передачі матеріального активу пайової участі (паю) за договором
№ 13/01/03-06/2КСма від 27.03.2006 про компенсацію пайової участі (паю)
Міністерства оборони України в договорі від 17.03.2006 № 13/01/03-06/1 КСма
відповідачем передано позивачу вказане в договорі майно.

В
свою чергу позивач здійснив компенсацію розміру пайової участі Міністерства
оборони України, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним
дорученням № 29 від 09.11.2007, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю
"Горний" сплатило вартість пайового внеску Міністерства оборони
України за договором № 13/01/03-06/1 КСма від 17.03.2006 у сумі  3 100 00,00 грн.

Частиною
2 статті 220 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно
до пункту 2 статті 203 Цивільного кодексу України, умовою дійсності правочину є
необхідний обсяг цивільної дієздатності особи, яка його вчиняє.

Господарськими
судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказу
Міністра оборони України № 129 від 12.04.2002 "Про заходи, пов'язані з
оптимізацією структури квартирно-будівельного комплексу Збройних Сил
України" Центральне спеціалізоване будівельне управління (госпрозрахункове),
філією "Укроборонбуд" якого керувала особа, яка підписувала спірні
правочини, тобто ОСОБА_2, уповноважено здійснювати функції замовника
будівництва у Збройних Силах України.

Згідно
із пунктом 8 Положення про Центральне спеціалізоване будівельне управління
(додаток до наказу № 129 від 12.04.2002) управління має право, зокрема,
залучати на договірних засадах кошти юридичних і фізичних осіб для формування
програм будівництва і розвитку будівельної індустрії.

Відповідно
до Положення про філію Центрального спеціалізованого будівельного управління
-"Укроборонбуд", затвердженого наказом Начальника Центрального
спеціалізованого будівельного управління № 63 від 18.04.2005 "Про
створення філії Центрального спеціалізованого будівельного управління
-"Укроборонбуд", до повноважень філії, зокрема, віднесено здійснення
функцій генерального підрядника з правом підписання договорів про пайову участь
тощо.

Уповноваженою
особою, відповідно до наказу начальника Центрального спеціалізованого
будівельного управління № 64 від 18.04.2005 "Про призначення директора
філії Центрального спеціалізованого будівельного управління
-"Укроборонбуд" є ОСОБА_2

Крім
того, повноваження особи, що підписала договір № 13/01/03-06/2КСма від
27.03.2006, що є предметом судового розгляду, -директора філії Центрального
спеціального будівельного управління Міністерства оборони України
„Укроборонбуд" Мельника В.Л. - підтверджуються довіреністю від 14.02.2006,
засвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_1 (зареєстровано в реєстрі за № 162з)
відповідно до якої директор філії Центрального спеціального будівельне
управління Міністерства оборони України „Укроборонбуд" ОСОБА_2 від імені
Міністерства оборони України має право укладати будь-які договори, у
тому числі і пайової участі в будівництві.

Щодо
посилання заступника військового прокурора Військово-Морських Сил України на
те, що договір № 13/01/03-06/2КСма про компенсацію пайової участі є фактично
договором купівлі-продажу пайового внеску, то апеляційним господарським
судом правильно зауважено наступне.

Відповідно
до статті 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони
(учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може
здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або
без об'єднання вкладів учасників.

Тобто,
договір від 17.03.2006 № 13/01/03-06/1КСма про спільну діяльність шляхом
будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення,
розташованих на території військового містечка № 23 за адресою: АДРЕСА_1, -
створення інженерної інфраструктури для їх будівництва відповідно розробленого
і затвердженого проекту шляхом пайової участі сторін, є договором простого
товариства.

Статтею
204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

В
оскаржуваних судових рішеннях господарськими судами зауважено, що недійсності
договору № 13/01/03-06/1КСма про спільну діяльність шляхом будівництва
(реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих на
території військового містечка № 23, створення інженерної інфраструктури для їх
будівництва відповідно до розробленого і затвердженого проекту шляхом пайової
участі сторін не представлено.

Слід
зазначити, що відносини, що виникають з договору простого товариства,
регулюються відповідно до положень статей 1130-1143 Цивільного кодексу України.

Згідно
із статтею 1134 Цивільного кодексу України внесене учасниками майно, яким вони володіли
на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності
продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною сумісною
власністю учасників.

Відповідно
до статті 1141 Цивільного кодексу України в разі припинення дії договору
простого товариства виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності,
здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом.

З
матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту від 27.03.2006 припинено
дію договору № 13/01/03-06/1 КСма про спільну діяльність шляхом будівництва
(реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих на
території військового містечка № 23, створення інженерної інфраструктури для їх
будівництва відповідно до розробленого і затвердженого проекту шляхом пайової
участі сторін.

Пунктом
3 вказаного акту передбачена компенсація пайової участі (паю) Міністерства
оборони України.

Статтею
364 ЦК України визначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна
здійснюється в зв'язку із припиненням дії договору простого товариства,
співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За
наведених обставин господарські суди, приймаючи оскаржувані судові рішення
дійшов висновку, що виконання наведеного пункту 3 акту від 27.03.2006 про
припинення дії договору № 13/01/03-06/ІКСма від 17.03.2006 та при дотриманні
вимог статті 364 ЦК України сторонами укладено договір № 13/01/03-06/2КСма від
27.03.2006 про компенсацію пайової участі Міністерства оборони України в
договорі від 17.03.2006 № 13/01/03-06/ІКСма про спільну діяльність шляхом
будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих
на території військового містечка № 23, створення інженерної інфраструктури для
їх будівництва відповідно до розробленого і затвердженого проекту шляхом
пайової участі сторін, який за своєю правовою суттю є правочином, що встановлює
правовідносини між сторонами, які виникають у результаті припинення дії
договору простого товариства.

При
цьому, зауважено, що реалізація положень статті 364 ЦК України здійснена
сторонами з додержанням вимог, встановлених спеціальним законодавством України,
що визначає правове положення майна, яке складає пайову участь сторони-1 в
договорі від 17.03.2006 № 13/01/03-06/1КСма про спільну діяльність шляхом
будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення,
розташованих на території військового містечка № 23, створення інженерної
інфраструктури для їх будівництва відповідно до розробленого і затвердженого
проекту шляхом пайової участі сторін.

Правовий
статус військового майна визначений Законом України „Про правовий режим майна у
Збройних Силах України".

Відповідно
до частин першої та другої статті 6 Закону України "Про правовий режим
майна у Збройних Силах України" відчуження військового майна здійснюється
Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністерством
підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, за винятком
майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить
застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також
цілісних майнових комплексів, рішення про відчуження якого приймає Кабінет
Міністрів України.

Згідно
із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.12.2004                       N 894-р "Про
надання повноважень на реалізацію списаного військового майна Збройних
Сил" Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства
оборони України щодо надання повноважень на реалізацію списаного військового
майна Збройних Сил України Центральному спеціалізованому будівельному
управлінню (госпрозрахункове), яке належить до сфери управління Міністерства
оборони України.

Вищенаведеним
обставинам, які повністю відповідають наявним матеріалам справи, суди дали
належну оцінку і з урахуванням вимог законодавчих положень, дійшли до
правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних
вимог ТОВ "Горний" в частині визнання дійсним договору №
13/01/03-06/2КСма від 27.03.2006 про компенсацію пайової участі (паю)
Міністерства оборони України в договорі від 17.03.2006 № 13/01/03-06/1КСма про
спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного
призначення, розташованих на території військового містечка № 23, створення
інженерної інфраструктури для їх будівництва відповідно до розробленого і
затвердженого проекту шляхом пайової участі сторін, укладеного між ТОВ
"Горний" та Центральним спеціалізованим будівельним управлінням
(госпрозрахунковим) Міністерства України „Укроборонбуд", а також визнання
за ТОВ "Горний" права власності на нерухоме майно, розташоване на
земельній ділянці площею 0,1561 га за адресою: АДРЕСА_1 у складі: лабораторія,
літ. А, площею 532.4 кв. м.; лабораторія, літ. Б, площею 149,5 кв. м.; КПП,
літ. В, площею 35,8 кв. м.; бокс, літ. Г, площею 54,2 кв. м.; сарай, літ. Д;
підвал, літ. п/Д; сарай, літ. Ж; навіс, літ. 3; огорожа, споруди №№ 1-12;
мощення (асфальтобетонний майданчик) площею 563,0 кв. м., а також зобов'язання
КРП "Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації" до вчинення відповідних дій.

Згідно
з положеннями частиною другою статті 1115 та частиною першою, другою
статті 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже
встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно
на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція
не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновок
місцевого та апеляційного господарських судів про обґрунтованість заявлених
позовних вимог є законним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам та
наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час
здійснення касаційного провадження, та відхиляються з тих же підстав, що і
господарським судом апеляційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського
суду України залишає оскаржувані рішення господарського суду першої інстанції
та постанову апеляційного господарського суду без змін.

Керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Міністерства оборони України та касаційне подання заступника військового
прокурора Військово-Морських Сил України залишити без задоволення.

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.05.2008 у
справі № 2-7/15970-2007 залишити без змін.

Головуючий, суддя
Н. Дунаєвська

Судді:
І.Волік

Н.
Мележик