ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" липня 2008 р.

Справа  № 16/66-08-1708

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курбановій А.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1;

Від відповідачів:

-          СПД ОСОБА_2. -ОСОБА_2

-           СПД ОСОБА_3. -не з'явився.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, фізичної особи -підприємця
ОСОБА_3 про зобов'язання внести зміни до договору оренди та стягнення грошових
коштів у сумі 4545,00 грн.,  -

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа -підприємець
ОСОБА_1(далі по тексту ПП ОСОБА_1)
звернулась до господарського суду Одеської області з позовними
вимогами  до фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 (далі по тексту ПП ОСОБА_2.), за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізичної особи
-підприємця ОСОБА_3 (далі по тексту ПП ОСОБА_3.) про розірвання договору оренди
від 01.03.2008р., укладеного між ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3, визнання договору
оренди від 11.01.2007р., укладеного між ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2 з ПП ОСОБА_3
пролонгованим на той самий строк та на тих самих умовах, та стягнення з ПП
ОСОБА_2. неотриманого прибутку у розмірі 3.030 грн. Свої вимоги позивач
обгрунтовує неправомірними діями ПП ОСОБА_2., які призвели до порушення її
права як дружини відповідача на отримання прибутку від здачі в оренду належного
обома сторонам на праві сумісної власності нерухомого майна -кафе-бару
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні 02.06.2008р.
ПП ОСОБА_1. була надана заява про зміну
предмету позову, відповідно до якої позивач просить внести наступні
зміни до договору оренди кафе-бару ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.03.2008р., розташованого
на території Таїровської сільської ради Овідіопольського району Одеської
області в АДРЕСА_1, укладеного між ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3:

-          преамбулу договору викласти в
наступній редакції: “Фізична особа -підприємець ОСОБА_2, який мешкає за
адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номерНОМЕР_1, діючий на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію, виданого Іллічівською районною
адміністрацією м. Одеси 24.05.2000р., реєстраційний номер НОМЕР_2, фізична
особа -підприємець ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, діюча на підставі свідоцтва про державну
реєстрацію, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, дата
проведення реєстрації 06.11.2006р., реєстраційний номер свідоцтва НОМЕР_4,
іменуються у подальшому “Орендодавці”; в подальшому преамбулу залишити без змін;

-          п 1.2. Договору викласти в наступній
редакції: “Об'єкт оренди належить Орендодавцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності в рівних частках кожному”;

-          доповнити до п.3.1. договору пунктом
3.1.1. в наступній редакції: “Орендар не пізніше 1 (першого) числа кожного
місяця сплачує Орендодавцям суму, яка складає орендну плату за поточний місяць,
пропорційно часткам кожного Орендодавця в спільної власності на об'єкт оренди”;

-          стягнути з фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 суму неотриманого
прибутку у розмірі 4.545,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК
України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або
предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову
або   зменшити розмір позовних вимог.

Вищенаведена редакція позовних
вимог ПП ОСОБА_1., згідно заяви про уточнення позовних вимог від
02.06.2008р.,  є остаточною, у зв'язку з
чим, відповідно до  ст. 22 ГПК України, приймається
господарським судом для розгляду по суті викладених в ній позовних вимог.

Ухвалою від 02.06.2008р.
господарським судом Одеської області було допущено заміну процесуального
статусу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача на іншого відповідача,

Відповідач -ПП ОСОБА_2. повністю
заперечує проти заявлених вимог, посилаючись на положення Сімейного кодексу
України, якими передбачено право  дружини
або чоловіка укладати всі договору стосовно майна, яке є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, які в такому разі вважаються укладеними
за згодою іншого подружжя.

У судовому засіданні 25.06.2008р.
відповідачем було заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі
до розгляду Приморський районним судом м, Одеси цивільної справи за позовом
ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про розподіл сумісно
нажитого в шлюбі майна.

Дане клопотання було судом відхилено
з огляду на наступне. На вирішенні цивільної справи, яка находиться на розгляді
Приморського районного суду м. Одеси покладені питання розподілу сумісно
нажитого в шлюбі майна, в той час як предметом спору по даній справі є вимоги
про внесення змін до договору оренди, укладеного відносно кафе-бару ІНФОРМАЦІЯ_1,
яке, в свою чергу, є сумісним майном подружжя ОСОБА_1. Однак, вимоги ПП
ОСОБА_1. мотивовані неправомірним діями ПП ОСОБА_2., в результаті яких при
укладанні договору оренди на новий строк її як співвласника сумісного нажитого
майна було виключено із кола Орендодавців кафе-бару ІНФОРМАЦІЯ_1, що призвело
до неотримання нею прибутку від здачі в оренду належного в тому числі їй
майна.  За переконанням суду, спір, який
ґрунтується на договірних орендних відносинах ніяким чином не пов'язаний з
вирішенням питання щодо поділу сумісно нажитого майна. Таким чином, результати
вирішення по суті цивільної справи, яка знаходиться на розгляді Приморського
районного суду м. Одеси,  ніяким чином не
можуть вплинути на результати вирішення даної справи, у зв'язку з чим, у задоволенні
клопотання  ПП ОСОБА_2. було відмовлено.

Другий відповідач -ПП ОСОБА_3. не
заперечує проти заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між ПП ОСОБА_1, ПП ОСОБА_2  (Орендодавці) та  ПП ОСОБА_3. (Орендар) було укладено договір
оренди від 11.01.2007р., відповідно до умов
п.1. якого Орендодавці передали, а Орендар прийняв у тимчасове платне
користування нежитлове приміщення кафе-бару, загальною площею, 317,3кв.м.,
розташоване за адресою:  Одеська область,
Овідіопольський район,АДРЕСА_4 для використання під кафе-бар. Відповідно до п.
4 цього договору строк його дії був визначений сторонами до 31.12.2007р.

Згідно з  п.1 договору оренди від 11.01.2007р., об'єкт
оренди на її час укладення належав Орендодавцям на праві спільної часткової
власності на підставі заочного   рішення
Приморського районного суду  м. Одеси від
20.02.2006р. по справі № 2-299/06р.

Відповідно до пояснень представника
відповідача заочне рішення Приморського районного суду  м. Одеси від 20.02.2006р. по справі №
2-299/06р. було скасовано Верховним Судом України 16.05.2007р.

Приймаючи до уваги викладене,
01.01.2008р. одноособово ПП ОСОБА_2
(Орендодавець) було укладено договір оренди з ПП ОСОБА_3. (Орендар), відповідно
до умов якого останнім було отримано у користування на умовах оренди нежитлове
приміщення кафе-бару, загальною площею 317,3 кв.м., розташоване за адресою:
Одеська область, Овідіопольський район,АДРЕСА_4, яке належить ПП ОСОБА_1. та ПП
ОСОБА_2.  на праві спільної сумісної
власності. Строк дії вказаного договору був обумовлений сторонами до
29.02.2008р. Розмір орендної плати був встановлений сторонами у сумі 1515грн.

В подальшому, 01.03.2008р. ПП
ОСОБА_2  (Орендодавець) та  ПП ОСОБА_3. (Орендар) було укладено договір
оренди, за умовами якого ПП ОСОБА_2  було
передано у користування ПП ОСОБА_3. на строк 31.12.2008р.  нежитлове приміщення кафе-бару за адресою:
Одеська область, Овідіопольський район,АДРЕСА_4.

Посилаючись на порушення з боку ПП
ОСОБА_2. прав  позивача шляхом
одноособового  укладення договору оренди
приміщення кафе-бару, загальною площею, 317,3 кв.м., розташованого за адресою:
Одеська область, Овідіопольський район,АДРЕСА_4, що призвело до неотримання
позивачем прибутку від здачі в оренду належного останньому майна, ПП ОСОБА_1.
звернулася до господарського суду з даними позовними вимогами.

В свою чергу, ПП ОСОБА_2.
проти  задоволення позову заперечує,
посилаючись на положення ст.ст. 64, 66, ч. 1 ст. 67, ч.2 ст. 65 Сімейного
кодексу України, якими передбачено право
дружини або чоловіка укладати всі договору стосовно майна, яке є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, які в такому разі
вважаються укладеними за згодою іншого подружжя.

Зважаючи на викладене, слід
звернутися до положень ст. 60 Сімейного кодексу України майно, відповідно до
якого набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з
поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми,
хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до пояснень представників
сторін та матеріалів справи, нежитлове приміщення кафе-бару, загальною площею
317,3 кв.м., розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський
район,АДРЕСА_4 було набуто ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2  за час шлюбу. З огляду на викладене, суд
доходить висновку, що зазначене майно належить
вказаним особам на праві спільної сумісної власності в силу вимог
закону, а саме ст. 60 Сімейного кодексу України.

Однак, зважаючи на позицію ПП
ОСОБА_2. у даній справі, суд  вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 68
Сімейного  кодексу України розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу
здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України.

Відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану
Приморського районного управління юстиції м. Одеси 10.05.2007р., шлюб між ПП
ОСОБА_1. та  ПП ОСОБА_2 було розірвано ще
27.09.2006р. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги, що спір, який
виник  між сторонами у даній справі,  ґрунтується на договірних орендних відносинах
та ніяким чином не пов'язаний з вирішенням питання щодо поділу сумісно нажитого
майна,  суд доходить висновку про
необґрунтованість посилань ПП ОСОБА_2. на положення  на положення Сімейного кодексу України.

Враховуючи висновки суду про
належність зазначеного об'єкту нерухомості ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2.  на праві спільної сумісної власності, а також
приймаючи до уваги, що шлюб між зазначеними особами було розірвано ще
27.09.2006р., суд, керуючись ч. 2 ст. 68
Сімейного  кодексу України,
доходить висновку, що при вирішенні даної справи підлягають застосуванню
положення чинного Цивільного кодексу України, якими врегульовані питання
здійснення права спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 368 Цивільного
кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права
спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також
держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Положеннями статті 369  Цивільного кодексу України  передбачено, що  співвласники майна, що є у спільній сумісній
власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.  Розпоряджання
майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх
співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо
розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх
співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження
спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники
мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження
спільним майном.

Однак, незважаючи на дію презумпції
згоди інших співвласників на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним
майном, суд оцінює позовні вимоги   ПП
ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди від 01.03.2008р., укладеного між
відповідачами правомірними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 761 Цивільного
кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа,
якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа,
уповноважена на укладення договору найму.

Згідно зі ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на
певний строк. У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за
користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється
договором найму.

Розділом 3 договору оренди від
01.03.2008р. сторони домовилися, що орендна плата складає 1515 грн., яка
сплачується Орендарем щомісячно, не пізніше 1 числа поточного місяця. Пунктом
3.6.1 цього договору передбачено, що Орендар зобов'язується компенсувати
Орендодавцю витрати по сплаті комунальних послуг, користування електричною
енергією, водопостачанням, пожежною сигналізацією, послугами з вивезення
сміття, телефонним зв'язком.

З огляду на зміст заявлених ПП
ОСОБА_1. вимог, звернення позивача до суду було обумовлено, передусім,
порушенням його прав як співвласника об'єкта оренди на отримання частки
орендних платежів, передбачених договором оренди від 01.03.2008р.

За змістом ст. 370 Цивільного
кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Наведена законодавча норма
передбачає презумпцію рівності часток кожного із співвласників за умови
відсутності домовленості між сторонами.

Враховуючи, що між ПП ОСОБА_1. та
ПП ОСОБА_2 майно розподілено не було, а відтак і будь-яких домовленостей щодо
визначення розміру часток у спільній сумісній власності, суд доходить висновку
щодо рівності їх часток при розподілі прибутків від розпорядження спільним
майном.

Факт неотримання позивачем своєї
частки доходів від надання в оренду приміщення кафе-бару, загальною площею
317,3 кв.м., розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський
район,АДРЕСА_4 підтверджується звітом суб'єкта малого підприємництва -фізичної
особи -платника єдиного податку за перший квартал 2008р. та не заперечується
власне і відповідачем у справі. При цьому, на утриманні позивача знаходиться
неповнолітня дитина, яка народилася у шлюбі ПП ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2.

Внаслідок неврегульованості умовами
договору оренди від 01.03.2008р. питання щодо розподілу орендної плати між
співвласниками об'єкту оренди та недобросовісної поведінки ПП ОСОБА_2.  в спірних
правовідносинах позивач був
позбавлений права на отримання своєї частки орендної плати та права на
здійснення підприємницької діяльності у вигляді надання в оренду нежитлового
приміщення.

Відповідно до ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу.  Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема,  зміна
правовідношення.

Порядок зміни та розірвання
господарських  договорів встановлений
ст..188 Господарського кодексу України, якою передбачено, що сторона  договору,
яка  вважає  за
необхідне змінити або розірвати договір,
повинна надіслати  пропозиції  про
це  другій стороні за договором.
Сторона  договору,  яка
одержала  пропозицію про зміну чи
розірвання  договору,  у
двадцятиденний  строк  після
одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її
розгляду. У   разі   якщо
сторони  не  досягли
згоди  щодо  зміни (розірвання)  договору
або  у  разі
неодержання   відповіді   у встановлений   строк
з   урахуванням   часу
поштового   обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на вирішення суду.

Незважаючи на те, що позивач не був
визначений в якості Орендодавця у спірному договорі, вищенаведений порядок
зміни господарських зобов'язань ПП ОСОБА_1 був дотриманий. Так,  13.05.2008р. позивач звернувся до
відповідачів з вимогою внести зміни до договору оренди від 01.03.2008р. шляхом
врегулювання  питання щодо розподілу
орендної плати між співвласниками об'єкту оренди. Однак, зазначені вимоги ПП
ОСОБА_1. були залишені відповідачами від відповіді та задоволення.

Приймаючи до уваги наведене,
керуючись ст.ст. 369, 759, 761, 762 Цивільного кодексу України, суд доходить
висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ПП ОСОБА_1. в
частині внесення змін до договору оренди від 01.03.2008р., укладеного між ПП
ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3 шляхом викладення преамбули договору  в наступній редакції: “Фізична особа
-підприємець ОСОБА_2, який мешкає за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номерНОМЕР_1, діючий на підставі свідоцтва про державну
реєстрацію, виданого Іллічівською районною адміністрацією м. Одеси
24.05.2000р., реєстраційний номер НОМЕР_2, фізична особа -підприємець ОСОБА_1,
яка мешкає за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
діюча на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, виданого виконавчим
комітетом Одеської міської ради, дата проведення реєстрації 06.11.2006р.,
реєстраційний номер свідоцтва НОМЕР_4, іменуються у подальшому “Орендодавці”, з
одного боку, та фізична особа -підприємець ОСОБА_3, який мешкає за адресою: м.
Одеса, АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, діючий на підставі свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця, виданого виконавчим
комітетом Одеської міської ради, дата проведення державної реєстрації
-19.09.2005р., номер запису - НОМЕР_6,
іменується у подальшому “Орендар”, з іншого боку, а разом такі, що
іменуються  „Сторони”, уклали цей договір
про наступне”; шляхом викладення пункту
1.2. вказаного договору в наступній редакції: “Об'єкт оренди належить
Орендодавцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності в рівних
частках кожному”, а також шляхом доповнення пункту 3.1. договору підпунктом
3.1.1. в наступній редакції: “Орендар не пізніше 1 (першого) числа кожного
місяця сплачує Орендодавцям суму, яка складає орендну плату за поточний місяць,
пропорційно часткам кожного Орендодавця в спільної власності на об'єкт оренди”.

При цьому, суд  звертає увагу сторін, що статтею  188 Господарського кодексу України
передбачено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір
вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням,
якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Щодо позовних вимог ПП ОСОБА_1. про
стягнення з ПП  ОСОБА_2.  суми неотриманого прибутку у розмірі 4.545,00
грн., суд вважає за необхідне зупинитися на наступному.

Внаслідок дій ПП  ОСОБА_2. позивача було позбавлено частки
орендних платежів від надання в оренду нежитлового приміщення кафе-бару,
загальною площею 317,3 кв.м., розташованого за адресою:  Одеська область, Овідіопольський
район,АДРЕСА_4 на підставі договорів від 01.01.2008р. та 01.03.2008р, укладених
між відповідачами у справі.

Відповідно до ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування.  Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла
б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене
(упущена вигода). При цьому, відповідно до частини 3 цієї статті Цивільного
кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо
особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної
вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим
від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Враховуючи викладене, суд доходить
висновку про правомірність вимог позивача в частині стягнення з ПП  ОСОБА_2. 4.545,00 грн., які були розраховані
позивачем як половина загального розміру орендних платежів отриманих ПП  ОСОБА_2 з січня по червень 2008р. від надання
в оренду нежитлового приміщення кафе-бару, загальною площею 317,3 кв.м.,
розташованого за адресою:  Одеська
область, Овідіопольський район,АДРЕСА_4, які повинні були бути отримані
позивачем за умови добросовісної поведінки ПП
ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Підсумовуючи наведене, суд оцінює
позовні вимоги ПП ОСОБА_1. про внесення змін до
договору оренди від 01.03.2008р., укладеного між відповідачами по справі
та стягнення з ПП ОСОБА_2. 4.545,00 грн. неотриманих прибутків обґрунтованими,
доведеними та такими, що містяться на законних підставах, у зв'язку з чим,
підлягаючими задоволенню у повному обсязі.

При цьому, враховуючи, що передача
в оренду нежитлового приміщення кафе-бару, загальною площею 317,3 кв.м.,
розташованого за адресою:  Одеська
область, Овідіопольський район,АДРЕСА_4, яке належить позивачу на праві
спільної сумісної власності, здійснювалася
ПП ОСОБА_2, суд вважає за правомірне
судові витрати по держмиту, витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу покласти на ПП ОСОБА_2. згідно зі ст.ст. 44, 49
ГПК України.

Керуючись
ст.16, 22, 368, 369, 759, 761,762 Цивільного кодексу  України, ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Внести наступні
зміни до договору оренди від 01.03.2008р., укладеного між ПП ОСОБА_2. та ПП
ОСОБА_3:

-
преамбулу договору викласти в наступній редакції: “Фізична особа
-підприємець ОСОБА_2, який мешкає за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номерНОМЕР_1, діючий на підставі свідоцтва про державну
реєстрацію, виданого Іллічівською районною адміністрацією м. Одеси
24.05.2000р., реєстраційний номер НОМЕР_2, фізична особа -підприємець ОСОБА_1,
яка мешкає за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
діюча на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, виданого виконавчим
комітетом Одеської міської ради, дата проведення реєстрації 06.11.2006р.,
реєстраційний номер свідоцтва НОМЕР_4, іменуються у подальшому “Орендодавці”, з
одного боку, та фізична особа -підприємець ОСОБА_3, який мешкає за адресою: м.
Одеса, АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, діючий на підставі свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця, виданого виконавчим
комітетом Одеської міської ради, дата проведення державної реєстрації
-19.09.2005р., номер запису -НОМЕР_6,
іменується у подальшому “Орендар”, з іншого боку, а разом такі, що
іменуються  „Сторони”, уклали цей договір
про наступне”;

- пункт 1.2. договору викласти в
наступній редакції: “Об'єкт оренди належить Орендодавцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
праві спільної сумісної власності в рівних частках кожному”;

- доповнити пункт 3.1. договору
підпунктом 3.1.1. в наступній редакції: “Орендар не пізніше 1 (першого) числа
кожного місяця сплачує Орендодавцям суму, яка складає орендну плату за поточний
місяць, пропорційно часткам кожного Орендодавця в спільної власності на об'єкт
оренди”;

3.          Стягнути з
фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 /м. Одеса,АДРЕСА_2, ідентифікаційний
кодНОМЕР_1 / на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 / м.
Одеса,АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3 / суму неотриманого прибутку у
розмірі 4.545 грн. 00 коп. /чотири тисячі п'ятсот сорок п'ять грн.. 00 коп. /,
187 грн. 00 коп. /сто вісімдесят сім грн.. 00 коп./ - державного мита, 118
грн.00коп. /сто вісімнадцять грн.. 00коп./ - витрат на ІТЗ судового процесу.

Наказ видати.

4.          Стягнути з
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 / м. Одеса,АДРЕСА_3, ідентифікаційний код
НОМЕР_3 / до державного бюджету України через управління Держказначейства
в  Одеській області на код бюджетної
класифікації 22090200, п/р 0008 в управлінні Держказначейства  в
Одеській області, МФО 828011, -  суму недоплаченого держмита в розмірі 85 грн.
/вісімдесят п'ять грн.00 коп./

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення підписане 28.07.2008р.

Суддя                                                                                       Желєзна
С.П.