ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 листопада 2008 р.

№ 9/137/08

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Панової І.Ю.,

суддів

Заріцької А.О., Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційні скарги

Жовтневого відділу державної виконавчої
служби Запорізького міського управління юстиції та суб'єкта підприємницької
діяльності             ОСОБА_1.

на рішення  та постанову

господарського суду Запорізької
області від        26 лютого 2008 року
Запорізького апеляційного господарського суду від 12 серпня 2008 року

у справі
господарського суду

№ 9/137/08 Запорізької області

за позовом

спільного українсько-німецько-чеського
підприємства "Євробетон-Січ" у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю

до

- Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції - спеціалізованого
державного підприємства "Укрспецюст" - суб'єкта підприємницької
діяльності             ОСОБА_1.

про

визнання недійсними торгів,
оформлених протоколом від 11 листопада 2005 року            № 5080250/1

за участю
представників:

СПД ОСОБА_1. - ОСОБА_2.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 26 лютого
2008 року у справі № 9/137/08 (суддя Нечипуренко О.М.) задоволено позов
спільного українсько-німецько-чеського підприємства "Євробетон-Січ" у
вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СП "Євробетон-Січ")
і визнано недійсними торги, оформлені протоколом № 5080250/1 від 11листопада
2005 року та проведення  прилюдних  торгів
по реалізації  майна
-нежитлової  будівлі  промислового
цеху  з підвалом, що
знаходиться  за  адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива бухта, 1,
та належало СП "Євробетон-Січ".

Рішення господарського суду
мотивоване посиланням на ст. ст. 105, 110-112, 203, 215 Цивільного кодексу
України (далі -ЦК України), ст.ст. 5, 37, 50, 57, 64, 65, 66 Закону України
“Про виконавче  провадження”, ст. 12
Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом".

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням господарського суду Запорізької області, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1. (далі -СПД ОСОБА_1.), який придбав спірне нерухоме майно,
оскаржив вкахане рішення до Запорізького апеляційного господарського суду.

Постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від                    12 серпня 2008 року
(колегія суддів: Яценко О.М. -головуючий, Кагітіна Л.П., Хуторний В.М.) рішення
суду першої інстанції залишено без змін.

Жовтневий відділ державної виконавчої
служби Запорізького міського управління юстиції (далі -ВДВС) подав до Вищого
господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить прийняту у справі
постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення про
відмову у позові.

СПД ОСОБА_1. також звернувся до
суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить прийняті у
справі судові рішення скасувати і позивачу у позові відмовити.

В обґрунтування касаційних скарг
заявники посилаються на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права, зокрема: ст.ст. 105 ЦК України, ст. 37
Закону України “Про виконавче
провадження”, ст. 60 Господарського кодексу України (далі -ГК України),
ст.ст. 34, 35 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців".

За розпорядженням заступника Голови
Вищого господарського суду України від 24 листопада 2008 року розгляд
касаційної скарги здійснено колегією суддів Вищого господарського суду України
у складі: судді          Панової І.Ю.
-головуючого, суддів Заріцької А.О., Продаєвич Л.В.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм  матеріального
і процесуального права, вважає, що касаційні скарги підлягають частковому
задоволенню з викладених нижче підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
на  виконанні у ВДВС  знаходилось зведене виконавче провадження № 2
з виконання наказів господарських судів про стягнення з СП “Євробетон-Січ” на
користь фізичних та юридичних  осіб і
держави боргу у сумі 441 533, 76 грн.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ВДВС 19 лютого
2003 року та 2 лютого 2004 року було
складено акти опису й  арешту  майна
серії АА № 146161 та АА № 146164, згідно з якими  описано і
накладено  арешт та встановлено
обмеження права  користування об'єктом
нерухомості, розташованим за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива бухта, 1, літ. А,
що  належав СП “Євробетон-Січ”.

26 жовтня 2005 року між ВДВС та
спеціалізованим державним  підприємством
“Укрспецюст” Міністерства юстиції України (далі -СДП  “Укрспецюст”) укладено договір № 5080250 про
надання послуг по організації і
проведенню  прилюдних торгів  з
реалізації арештованого
нерухомого  майна, відповідно до
умов  якого ВДВС  передав спеціалізованій  організації для реалізації нерухоме майно
розташоване у м. Запоріжжя по вул. Крива бухта, 1, що було у власності СП
“Євробетон-Січ”, а саме: нежитлову будівлю
промислового  цеху  з
підвалом, а СДП “Укрспецюст” зобов'язалося здійснити його реалізацію на
прилюдних торгах  у  порядку встановленому чинним  законодавством.

Відповідно до п. 4.14 Тимчасового
положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27
жовтня                  1999 року N 68/5
(далі -Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів) під час
прилюдних торгів ведеться протокол, який підписується ліцитатором і переможцем
торгів  і затверджується  керівником спеціалізованої організації.

11 листопада 2005 року за
результатами проведених прилюдних торгів за лотом № 1 переможцем торгів на нежитлову
будівлю промислового цеху з підвалом, визнано СПД ОСОБА_1. і оформлено протокол
№ 5080250/1. Ціна продажу спірного об'єкту становила 443 610, 00 грн., і
покупцем була сплачена у встановленому порядку.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.4
Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів після повного
розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення
прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане
майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає
його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої
служби. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про
придбання  нерухомого майна з прилюдних
торгів.

Як вбачається з матеріалів справи,
в результаті проведених прилюдних торгів ВДВС 6 листопада 2006 року було
складено акт, на підставі якого видано свідоцтво про придбання  нерухомого майна з прилюдних торгів (т. 1
а.с. 60, 61).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2.
Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів арештоване
нерухоме майно, це майно боржника, на яке звернено стягнення і яке підлягає
реалізації; прилюдні торги  - продаж
майна, за яким його власником стає покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну.

Відтак, під час проведення
прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність покупцю.
Сторонами  цієї угоди є покупець
-учасник прилюдних торгів (фізична або юридична особа), і продавець -відділ
ДВС в особі спеціалізованої організації, що організовує та проводить прилюдні
торги за договором із виконавчою службою.

Таким чином, за своєю правовою
природою прилюдні торги  є правочином з
купівлі-продажу арештованого нерухомого майна.

Недійсність такого правочину
встановлюється судом з підстав передбачених законом і вказаних позивачем у
вимозі про визнання угоди про відчуження майна з прилюдних торгів
недійсною.

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою, п'ятою
ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути
вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямованим на реальне
настання правових наслідків, обумовлених ним.

У позовній заяві СП
"Євробетон-Січ" послався на те, що прилюдні торги (11 листопада 2007
року) проведені:

-
після прийняття ним рішення про ліквідацію (30 жовтня 2005 року);

- під час дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів СП "Євробетон-Січ", введеного 10
листопада 2005 року;

-
без врахування податку на додану вартість;

-
з порушенням черговості звернення стягнення на майно. При цьому позивач
зазначив, що оскільки торги проведені з численними  та грубими порушеннями законодавства, вони
повинні бути визнані недійсними з підстав передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК
України.

Вирішуючи господарський спір суди
попередніх інстанцій виходили з тих же обставин і зробили висновки про те, що
оскаржена угода є недійсною.

При цьому суд першої інстанції у
рішенні зазначив, що проведені прилюдні торги, оформлені протоколом № 5080250/1
від 11 листопада 2005 року, є правочином, тому на них поширюються вимоги,
додержання яких є необхідним для дійсності правочину. Встановлених обставин,
які відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України могли бути підставами для визнання
правочину недійсним, господарський суд не навів.

Суд апеляційної інстанції, всупереч
вимогам ст. 101 ГПК України,  при
повторному розгляді справи вказаного недоліку не виправив, і  посилаючись на те, що судами встановлені
порушення вимог чинного законодавства щодо правомірності проведення прилюдних
торгів, у постанові від 12 серпня 2008 року лише вказав, що укладена за їх
результатами угода суперечить вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України, а тому є
недійсною.

Таким чином, визнаючи угоду про відчуження
майна з прилюдних торгів недійсною суди не послалися на підстави, з якими
законодавець пов'язує визнання  правочину
недійсним. Оскільки відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою
ст. 203 ЦК Кодексу, то суд першої інстанції, визнаючи правовочин недійсним,
зобов'язаний був вказати, яких саме вимог закону не було додержано в момент
вчинення правочину.

Не містять оскаржувані судові акти
і посилань на те, що позивач довів   саме
обставини, з якими законодавець пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, колегія суддів зауважує,
що вирішуючи спір про визнання прилюдних торгів недійсними, суди не
досліджували обставин пов'язаних з наявністю акта про проведені прилюдні торги
та свідоцтва про придбання  нерухомого
майна з прилюдних торгів, яке  відповідно
до ч. 1 ст. 182 ЦК України, підлягає державній реєстрації і підтверджує право
власності покупця на придбане нерухоме майно.

Згідно із ст. 1117 ГПК
України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Перевіряючи, відповідно до вказаних
процесуальних норм закону, застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права, враховуючи наведене вище колегія суддів
дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 26
лютого 2008 року і постанова Запорізького апеляційного господарського суду від
12 серпня 2008 року у даній справі прийняті без дотриманням норм матеріального
та процесуального права, тому підлягають скасуванню з направлення справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи
господарському суду слід врахувати наведене, належно виконати вимоги ст. 43 ГПК
України, визначити характер спірних правовідносин та норми матеріального права,
якими вони повинні врегульовуватися, і прийняти законне рішення.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119-11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Жовтневого відділу
державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1. задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від
12 серпня 2008 року та рішення господарського суду Запорізької області
від 26 лютого 2008 року № 19/137/08 скасувати.

Справу передати до господарського
суду Запорізької області на новий розгляд.

Головуючий          І. Панова

Судді          А. Заріцька

Л. Продаєвич