СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.08
Справа № 13/48

За позовом відкритого акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Луганської обласної дирекції м.
Луганськ

до фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про стягнення 163540 грн. 56 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Савенко
В.Ю.

Від позивача

Моргунов Є.Ю. дов. № 391 від
22.01.08

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за
кредитом в сумі 151 659 грн. 54 коп., заборгованості за відсотками  -11 006 грн. 29 коп., пені за кредитом -464
грн. 96 коп., пені за відсотками -109 грн. 77 коп., штрафу за ненадання
фінансової звітності -300,00 грн.

Позивач позов підтримав.

Учасників судового процесу було
належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського  процесуального кодексу України створені всі
необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників
процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не
прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття третій раз у судове
засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце
проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, оскільки до повноважень господарських
суддів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих
чи інших процесуальних дій.

Тому направлення кореспонденції на
адресу відповідача відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи є
належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що між сторонами по справі 14 червня 2007 року був укладений кредитний договір
№ 012/04-02/588 відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов'язався надати
відповідачу кредит в сумі 156 000 грн. строком до 13 червня 2014 року із
сплатою 18 % річних, а відповідач погасити його відповідно до графіку погашення
кредитної заборгованості.

В п. 10.2. договору сторони
передбачили, що уразі порушення строків повернення кредиту, процентів за
користування кредитом відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період існування заборгованості, за
кожен день прострочення. Відповідно до п. 10.5 за невиконання зобов'язань
передбачених п. 6.5.-6.13 договору відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі
300 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 7.4. позивач має
право достроково вимагати погашення заборгованості відповідача за кредитом,
включаючи нараховані відсотки та штрафні санкції в тому числі у випадку
прострочення відповідачем сплати чергових платежів.

На виконання кредитного договору
позивач 15 червня 2007 року надав відповідачу кредит в сумі 156000 грн. 00
коп., що підтверджується меморіальним ордером № 3399 від 15.06.07 р.

Відповідач з 15 липня 2007 року
заборгованість за кредитом, а з 12.11.2007 року і за процентами  не сплачує.

За таких обставин позивач звернувся
до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитом в сумі 151 659 грн. 54 коп., заборгованість за відсотками  -11 006 грн. 29 коп., пеню за кредитом -464
грн. 96 коп. нараховану за період з 11.12.2007 р. по 11.01.2008 р., пеню за
відсотками -109 грн. 77 коп., нараховану за період з 13.08.2007 р. по
11.01.2008 р., штраф за ненадання фінансової звітності -300,00 грн.

Відповідач заперечень проти позову,
або доказів оплати заборгованості суду не надав.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173
Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу
передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого
кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

За таких обставин вимоги позивача є
обґрунтованими, та підлягають задоволенню. В повному обсязі.

Відповідно до ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача, а саме державне мито у сумі -1635 грн. 40 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь
відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Луганської
обласної дирекції м. Луганськ вул. Совєтська 61 ідентифікаційний код
24197094  заборгованість за кредитом в
сумі 151 659 грн. 54 коп., заборгованість за відсотками  -11 006 грн. 29 коп., пеню за кредитом -464
грн. 96 коп., пеню за відсотками -109 грн. 77 коп., штраф за ненадання
фінансової звітності -300,00 грн., державне мито у сумі -1635 грн. 40 коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.
00 коп., наказ видати.

За згодою сторін у судовому засіданні
була проголошена лише вступна та резолютивна частина рішення

Суддя
Б.В. Яресько

Дата підписання повного тексту
рішення

23 травня 2008 року