ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2008 р.

№ 6/552

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:

Губенко Н.М.,

суддів:

Барицької Т.Л.,

Грека Б.М.

розглянув касаційну скаргу

Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2008р.

та рішення

господарського суду м. Києва від 05.12.2007р.

у справі

№6/552

за позовом

Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної

компанії "Нафтогаз України"

до

Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про

стягнення 14 694 336,02грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Бєлячкова О.В. (дов. №2-72 від 08.07.2008р.);

- відповідача: Пац В.О. (дов. №14-30 від 10.01.2008р.);

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 23.09.2008р. здійснено заміну у складі колегії суддів при розгляді касаційної скарги по справі №6/662 у зв’язку з перебуванням судді Подоляк О.А. у відпустці та призначено колегію суддів у складі: Губенко Н.М.–головуючий, судді Барицька Т.Л., Грек Б.М.

Вищий господарський суд України при розгляді касаційної скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду з позовом до Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 14694336,02грн., завданих неналежним виконанням умов договору №06/06-2 від 03.01.2006р.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.12.2007р. у справі №6/552 (суддя Ковтун С.А.) в позові відмовлено повністю, в зв’язку з відсутністю складу цивільного правопорушення, що є необхідною умовою відповідальності.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2008р. у справі №6/552 (колегія суддів у складі головуючого судді: Моторного О.А., суддів: Кошіля В.В., Шапрана В.В.) рішення господарського суду м. Києва від 05.12.2007р. залишено без змін з підстав відповідності рішення суду обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції, Дочірня компанія "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2008р. та рішення господарського суду м. Києва від 05.12.2007р. у справі №6/552 та прийняти нове рішення про задоволення позову про стягнення збитків.

Відзив на касаційну скаргу позивача на час розгляду справи в касаційній інстанції суду наданий не був, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ст.6 Закону України "Про нафту і газ" передбачено, що державна політика в нафтогазовій галузі та управління нею, реалізується Кабінетом Міністрів України та іншими уповноваженим на це органами виконавчої влади в межах повноважень, визначених законом, які здійснюють управління нею.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001р. з метою надійного забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, підвищення відповідальності за своєчасне проведення розрахунків затверджено Порядок забезпечення споживачів природнім газом.

Станом на 01.01.2006р. вказаним Порядком забезпечення споживачів природнім газом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001р., було передбачено, що забезпечення технологічних та інших виробничих потреб Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підприємств з газопостачання та газифікації і відкритого акціонерного товариства "Київгаз" задовольняється з ресурсів газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", отриманих як рентна плата за транзитне транспортування російського природного газу через територію України.

04.01.2006р. між ВАТ "Газпром", НАК "Нафтогаз України" та Компанією "РосУкрЕнерго" було укладено угоду про врегулювання відносин в газовій сфері, якою передбачено плату за транспортування російського газу через територію України коштами, а не газом. Цією угодою погоджено, що з 01.01.2006р. як постачальник природного газу до Україну є компанія "РосУкрЕнерго", і для реалізації на внутрішньому ринку України природного газу, що поступає з території Російської Федерації, остання спільно з НАК "Нафтогаз України" зобов’язались створити не пізніше 01.02.2006р. спільне підприємство.

30.01.2006р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (покупець) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (постачальник) був укладений договір №116-37 на постачання природного газу.

Відповідно до умов договору постачальник зобов’язувався передавати покупцю у власність протягом 2006 року природний газ, закуплений за зовнішньоекономічними контрактами для забезпечення використання палива як моторного палива через автомобільні газонаповнювальні компресорні станції, а покупець зобов’язувався прийняти та оплатити природний газ на умовах даного договору в обсязі 461,200 млн. куб. метрів, у тому числі в першому кварталі –101,500 млн. куб. м., в другому кварталі –110,500 млн. куб. м., у третьому кварталі –121,800 млн. куб. м., у четвертому кварталі –127,400 млн. куб.м.

Пунктом 4.1 договору №116-37 передбачено, що ціна за 1000 куб.м. газу складає 422,1грн.

02.03.2006р. Кабінетом Міністрів України було внесено зміни до Порядку забезпечення споживачів природнім газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001р., яким було передбачено, що для забезпечення технологічних та інших виробничих потреб Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", суб’єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу природного і нафтового газу, потреба в природному газі задовольняється з ресурсів імпортованого природного газу.

Судами встановлено, що відповідач не оспорює факт не здійснення постачання газу за договором у червні та липні 2006 року позивачем.

Рішенням правління НАК "Нафтогаз України" від 05.06.2007р., оформленим пунктом 2.2 протоколу №67 засідання правління НАК "Нафтогаз України" від 05.06.2007р., дочірню компанію "Газ України", дочірню компанію "Укртрансгаз" та Дочірнє підприємство "Газ-тепло" було зобов’язано для покриття дефіциту природного газу, який виник у червні-липні 2006 року в обсягах 831,7 млн. куб. м., 927,35 млн. куб. м. та 55,14 млн. куб. м. відповідно, закупити на ринку України зазначені обсяги природного газу імпортованого походження у постачальника, який має необхідний ресурс природного газу, за цінами, що склались на дату укладання договору на виконання цього рішення.

18.06.2007р. між ДК "Укртрансгаз" та ЗАТ "Укргаз-Енерго" було укладено договір на постачання природного газу №117ТР-219, у п. 4.1 якого ціна природного газу була встановлена у розмірі 866,5920грн. за 1000 куб. м.

На виконання умов договору №117ТР-219 від 18.06.2007р. ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" за актами приймання-передачі природного газу отримала 75032353 куб. м. природного газу, вартістю 65 022 436,85грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач обґрунтовує свої збитки тим, що відповідач не передав йому у червні-липні 2006 року визначені договором обсяги природного газу за встановленою ціною, внаслідок чого, з метою покриття дефіциту, позивач був змушений закупити відповідні обсяги газу у іншого продавця, а саме Закритого акціонерного товариства "Укргаз-Енерго" за ціною 866,5920грн. за 1000 м3 газу. Різницю між вартістю природного газу по вищевказаному договору та договору укладеному з відповідачем у сумі 14 694 336,02грн., позивач визначає як свої збитки на підставі ст.623 ЦК України та ст.ст.224,225 ГК України.

За нормами ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкта права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, якби управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язань, доказується кредитором.

У відповідності з нормами п. 4 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення збитків, заподіяних невиконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за умовами договору, то предметом доказування у даній справі є встановлення всіх обставин, які вказують на наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, виходячи з вказаних положень закону, вина особи полягає у невжитті нею об’єктивно існуючих заходів, що залежать від неї і спрямовані на недопущення порушення зобов’язання.

Водночас судами встановлено, що для виконання прийнятих на себе зобов’язань щодо передачі позивачу імпортованого газу відповідач зобов’язаний був укласти відповідні договори зі спільним підприємством, створеним на виконання угоди від 04.01.2006р., яким є ЗАТ "Укргаз-Енерго".

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" листами №6/1-730-3956 від 30.05.2006р., № 6/1-999-5433 від 28.07.2006р. надіслала на адресу ЗАТ "Укргаз-Енерго" проекти договорів на закупівлю у червні та липні 2006 року імпортованого природного газу.

Проте, пропозиція про укладення зазначених договорів не була прийнята і договори не було підписано.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у грудні 2006 року звернулась до господарського суду з позовами до ЗАТ "Укргаз-Енерго" про зобов’язання укласти договори купівлі-продажу природного газу та про зобов’язання підписати відповідні акти приймання-передачі природного газу.

Рішеннями господарського суду м. Києва від 09.02.2007р. у справах №7/766 та №7/768 позови Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до ЗАТ "Укргаз-Енерго" було задоволено.

Постановами Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2007р., залишеними без змін постановами Вищого господарського суду України від 03.10.2007р., рішення господарського суду м. Києва від 09.02.2007р. у справах №7/766 та №7/768 скасовані, в позовах Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до ЗАТ "Укргаз-Енерго" відмовлено повністю.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні вимог позивача в частині стягнення збитків, зазначили, що відсутність інших, крім ЗАТ "Укргаз-Енерго" реалізаторів на внутрішньому ринку України газу, що поступає з території Російської Федерації, свідчать про те, що відповідач вжив об’єктивно існуючі заходи, що залежать від нього і спрямовані на недопущення порушення своїх зобов’язань за договором з позивачем.

Твердження позивача в касаційній скарзі про помилковість висновків суду щодо відсутності вини відповідача грунтуються на неправильному тлумаченні норм права, не відповідають встановленим судами обставинам і тому їх належить залишити поза увагою. З зазначених підстав слід вважати необгрунтованими і посилання на неправильне застосування судами вимог норм матеріального права.

Згідно ст. 1117 ГПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази; у касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Обгрунтованих доводів про порушення норм процесуального законодавства при оцінці доказів заявником касаційної скарги не надано.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстави для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2008р. та рішення господарського суду м. Києва від 05.12.2007р. у справі №6/552 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2008р. та рішення господарського суду м. Києва від 05.12.2007р. у справі №6/552 залишити без змін.

Головуючий суддя:

Н.М. Губенко

Судді:

Т.Л. Барицька

Б.М. Грек