ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

29.10.08
Справа  № 24/279

Львівський
апеляційний господарський суд,  в складі
колегії:

головуючого-судді:                     Бойко С.М.,

суддів:                                           Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при
секретарі Гунька О.,

з
участю представників:

від
відповідача 1 -   з”явився,

від
інших учасників процесу -  не з”явилися,

розглянув
апеляційну скаргу
ОСОБА_1,, м.Львів

на рішення    господарського  суду Львівської області від 13.05.2008 року,
суддя Хабіб М.І.,   у справі    № 24/279

за
позовом: ОСОБА_1,,
м.Львів

до
відповідача 1 товариства
з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут», м.Львів

до
відповідача 2 Львівської
міської ради  в особі Управління
державної реєстрації, м.Львів

за
участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні  відповідача -1:

1.
ОСОБА_2, м.Львів

2.
ОСОБА_3, м.Львів

3.
ОСОБА_4, м.Львів

4.ОСОБА_5, м.Тернопіль

про
визнання недійсними
рішення від 22.10.2003 року (протокол №8) загальних зборів учасників ТзОВ
«Ресторан «Беркут», змін та доповнень до статуту ТзОВ «Ресторан «Беркут»,
зареєстрованих  10.11.2003 року за
№1389-ф,

ВСТАНОВИВ:

рішенням
господарського  суду Львівської області
від 13.05.2008 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  до товариства з обмеженою відповідальністю
«Ресторан «Беркут»та Львівської міської ради
в особі Управління державної реєстрації
про визнання  недійсними рішення
від 22.10.2003 року (протокол №8) загальних зборів учасників ТзОВ «Ресторан
«Беркут», змін та доповнень до статуту ТзОВ «Ресторан «Беркут»,
зареєстрованих  10.11.2003 року за
№1389-ф.

Рішення
суду мотивоване тим, що судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення
його прав чи охоронюваних законом інтересів у зв"язку із прийняттям
зборами учасників ТзОВ „Ресторан „Беркут" рішення від 22.10.2003р., яке
оформлене протоколом №8, та реєстрацією 10.11.2003р. змін та доповнень до
установчих документів товариства на підставі рішення від 22.10.2003р..

В
апеляційній скарзі позивач  просить
рішення  суду першої інстанції скасувати
та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, в зв”язку з неповним
з»ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що
рішення зборів учасників ТзОВ „Ресторан „Беркут" від 22.10.2003р.,  оформлене протоколом №8, та відповідно
реєстрація 10.11.2003р. змін та доповнень до установчих документів товариства
на підставі вказаного рішення не відповідають вимогам діючого законодавства,
оскільки таке прийнято за відсутності учасника ТзОВ „Ресторан
„Беркут"  позивача, якому на момент
його прийняття належало 50% в статутному фонді товариства. Даний факт
підтверджується рішенням зборів учасників
ТзОВ „Ресторан „Беркут" від 20.06.2003 року.

У
відзиві на апеляційну скаргу відповідач -1 просить в її задоволенні відмовити,
мотивуючи тим, що позивачем не подано доказів в підтвердження факту внесення
ним частки до статутного фонду ТзОВ „Ресторан „Беркут" та відповідно не
подано доказів виникнення у зв»язку з цим зобов»язань у товариства про
включення позивача до складу його учасників та набуття позивачем прав учасника
товариства, а тому відсутні підстави  для
визнання спірного рішення та внесених на його підставі змін та доповнень до
статуту ТзОВ «Ресторан «Беркут»недійсними.

В
судове засідання представники позивача, відповідача 2 та третіх осіб не
з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового
засідання, а тому суд розцінює їх неявку як без поважних причин та вважає за
можливе розгляд справи завершити за наявних в матеріалах справи документів про
права та обов»язки осіб.

Суд,
заслухавши пояснення представника відповідача-1, який підтримав свою позицію,
пояснення дав аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні
докази по справі,  вважає, що апеляційна
скарга  задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що згідно установчої угоди від 14.04.1995 року про створення ТзОВ
«Ресторан «Беркут»та статуту товариства, зареєстрованого 26.04.1995 року  учасниками товариства було 16 осіб, розмір
статутного фонду становив 1 млн.крб.

Відповідно
до змін та доповнень до установчого договору і статуту  ТзОВ
«Ресторан «Беркут», зареєстрованих 19.11.2001 року, учасниками
товариства  були ОСОБА_2 із часткою в
статутному фонді 717709 грн. -95,694% та ОСОБА_4 з часткою в статутному фонді
32291 грн.-4,306%.

Зміни
до установчих документів товариства, які зареєстровані 01.04.2002р. та
21.10.2002р., стосувались зміни місцезнаходження товариства та порядку
прийняття рішень загальними зборами. Інших зареєстрованих змін та доповнень до
установчих документів станом на 13.06.2003р. позивачем не доведено, а судом не
встановлено.

13.06.2006р.
зборами учасників товариства прийнято рішення про виключення ОСОБА_2 з числа
учасників товариства та включення до числа учасників ОСОБА_3 у зв"язку із
добровільним виходом ОСОБА_2. та передачею ним своєї частки 95,694% у
статутному фонді ОСОБА_3. В рішенні вказано, що ОСОБА_3 стає повноправним
власником частки з моменту нотаріального посвідчення установчого договору та
статуту товариства. Вказане рішення оформлено протоколом №18, який підписаний
головою зборів ОСОБА_4. та секретарем ОСОБА_2

Зміни
та доповнення до установчого договору, які затверджені рішенням зборів
учасників від 13.06.2003р., протокол №18, були нотаріально посвідчені
18.06.2003р., що підтверджено матеріалами справи ( а.с.96,97, т.1).

Як
вбачається з матеріалів справи, 20.06.2003р. зборами засновників ТзОВ „Ресторан
„Беркут" прийнято рішення про включення в число співзасновників товариства
ОСОБА_1. з часткою у статутному фонді 375 000,00 грн., що становить 50% , та
про внесення змін до установчих документів в частині складу учасників та
розподілу їх часток у статутному фонді: ОСОБА_2- 45,694 % - 342 705 грн.;
ОСОБА_4. - 4,306% - 32 295 грн; ОСОБА_1. -50% - 375 000,00 грн. Рішення
оформлене проколом №5, який підписаний головою зборів ОСОБА_4. та секретарем
ОСОБА_2

Зміни
до установчого договору нотаріально посвідчені 20.03.2003р, а до статуту
-10.03.2004р. (а.с.4-5, т.1), проте, доказів їх реєстрації у встановленому
діючим законодавством порядку позивачем не подано, а судом не встановлено.

Згідно
позовних вимог рішення про вступ до учасників товариства позивача та наділення
його часткою у статутному фонді в такому розмірі прийнято в зв»язку з тим,
що  директор ТзОВ „Ресторан „Беркут"
ОСОБА_2. взяв у борг у ОСОБА_1 170 тис дол. ( сума у розписці виправлена). Для
гарантії зобов'язується ввести ОСОБА_1. в статутний фонд ТзОВ „Ресторан
„Беркут". Після повернення коштів ОСОБА_1. зобов'язується вийти із
статутного фонду товариства та анулювати договір купівлі-продажу
квартириОСОБА_2 В підтвердження даного факту позивачем подано розписку від
20.06.2003р., (а.с.7, т.1).

Разом
з тим, 22.10.2003р. зборами учасників товариства прийнято рішення, яке
оформлене протоколом №8, про виключення ОСОБА_2 з числа учасників товариства та
включення до числа учасників ОСОБА_3 у зв"язку із добровільним
виходомОСОБА_2 та передачею його частки 95,694% та частки ОСОБА_4. 1,6151% у
статутному фонді ОСОБА_3, а також про збільшення статутного фонду товариства до
1 200 000 грн ( по 3 питанню порядку денного, а по 4 питанню порядку денного -
до 6 млн.грн.) та про внесення відповідних змін до установчих документів товариства.
Протокол підписаний головою зборів ОСОБА_4. та секретарем ОСОБА_2

Зміни
та доповнення до статуту товариства, які затверджені рішенням зборів учасників
від 22.10.2003р., протокол №8, зареєстровані 10.11.2003р., згідно із якими
частка ОСОБА_3 у статутному фонді становить 1 167 709 грн. - 97,3091%, та
частка ОСОБА_4. - 32 291грн. -2,6909%.

Вказане
рішення та внесені на підставі нього зміни та доповнення до установчих
документів ТзОВ „Ресторан „Беркут" є предметом оскарження в даній справі.

Відповідно
до ст.53 Закону України „Про господарські товариства" в редакції, чинній
станом на червень 2003р., учасник товариства з обмеженою відповідальністю може
за згодою решти учасників відступити свою частку ( її частину) у статутному
фонді одному або кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше не
передбачено установчими документами, то і третім особам. При передачі частки
(її частини)третій особі відбувається одночасний перехід до неї всіх прав та
обов'язків, що належали учаснику, який відступив її повністю або частково.

Пунктом
4.5 Статуту товариства встановлено, що учасник товариства може за згодою решти
учасників відступити свою частку (її частину) одному або кільком учасникам
товариства, а за згодою інших учасників товариства і третім особам.

Відповідно
до ст.10 Закону України „Про господарські товариства" учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства. Вихід учасника з
товариства зумовлює припинення корпоративних відносин між учасником і
товариством. Право учасника товариства на вихід не залежить від згоди
товариства чи інших його учасників.

Як
встановлено судом вище, 13.06.2006р. зборами учасників товариства прийнято
рішення про виключення ОСОБА_3 з числа учасників товариства та включення до
числа учасників ОСОБА_3 у зв"язку із добровільним виходом та передачею
частки 95,694% у статутному фонді ОСОБА_3. Даний факт підтверджується
нотаріальним посвідченням 18.06.2003р. змін до установчих документів товариства
на підставі цього рішення. Позивачем не подано доказів скасування чи визнання
недійсним рішення від 13.06.2003р.

Відповідно
до статті 148 ЦК України учасники товариств з обмеженою відповідальністю мають
право вийти з цих товариств. Учасники товариств з обмеженою відповідальністю
повинні повідомити товариство про свій вихід не пізніше, ніж за три місяці або
у інший передбачений статутом строк.

Подання
заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних
прав та обов'язків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з
товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників. Враховуючи
викладене, учасник вважається таким, що вийшов з товариства з обмеженою
відповідальністю з моменту прийняття загальними зборами рішення про виключення
учасника з товариства на підставі його заяви про вихід, а у випадку відсутності
такого рішення - з дати закінчення строку, встановленого законом або статутом
товариства для повідомлення про вихід з товариства.

Враховуючи
викладене, ОСОБА_2. вважається таким, що вийшов із товариства 13.06.2003р., про
що правильного висновку дійшов суд першої інстанції. Таким чином, покликання
скаржника на рішення зборів засновників ТзОВ „Ресторан „Беркут" від
20.06.2003р. ( протокол №5), яке прийняте ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та розписку від
20.06.2003р., як на докази відступлення йому ОСОБА_2 частини частки у
статутному фонді та включення його в число співзасновників товариства, є
безпідставним, оскільки станом на 20.06.2003р. ОСОБА_2. вже відступив свою
частку ОСОБА_3, не був учасником товариства і не міг приймати жодних рішень, як
учасник товариства. Тому розписку та рішення від 20.06.2003р. не можна вважати
належними та допустимими доказами включення позивача в число учасників
товариства.

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, що до прийняття рішення від 20.06.2003р. (протокол
№5), на яке посилається скаржник, а саме 10.06.2003р. ОСОБА_2 таОСОБА_5
укладено договір купівлі-продажу пайової часткиОСОБА_2 у статутному фонді ТзОВ
„Ресторан „Беркут", на підставі якого рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 13.11.2006р. у справі №2- 6051/06 заОСОБА_5 визнано
право власності на частку у статутному фонді ТзОВ „Ресторан „Беркут" в
розмірі 95,694% грн. Скаржником не подано доказів оскарження чи скасування
цього рішення, а тому відповідно до ст.35 ГПК України дані факти не потребують
доказування.

З
наведеного судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення його прав чи
охоронюваних законом інтересів у зв"язку із прийняттям зборами учасників
ТзОВ „Ресторан „Беркут" рішення від 22.10.2003р., яке оформлене протоколом
№8, та реєстрацією 10.11.2003р. змін та доповнень до установчих документів
товариства на підставі рішення від 22.10.2003р., а тому місцевим судом
підставно відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання їх недійсними.

З
вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є
безпідставними.

Рішення
місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для
його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення
господарського суду Львівської області від 13.05.2008 року в справі за
номером  24/279 залишити без змін, а
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -без
задоволення.

Постанова
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку.

Матеріали
справи  повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий
-суддя:
С.М.Бойко

Судді:
Т.Б.Бонк

Р.І.Марко