ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"10" липня 2008 р.

Справа № 15/77-08-1664

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Л.І. Бандури

суддів Л.І. Бойко, Л.В. Поліщук

при секретарі судового засідання:
О.О. Соломахіній

за участю представників сторін:

від позивача -А.В. Недяк

від відповідачів -М.В. Бойко

від третіх осіб -ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України
по Вінницькій області

на ухвалу господарського суду Одеської
області від 16 травня 2008 року

по справі № 15/77-08-1664

за позовом Сільськогосподарського кооперативу
“Світанок”

за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Відкритого
акціонерного товариства “Вінницький ламповий завод”, Вінницького таксопарку
плюс

до Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської області, Комунального підприємства
“Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації”

за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів -Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, ОСОБА_1,
ОСОБА_2

про визнання права власності на майно
та зобов'язання виконати певні дії

ВСТАНОВИВ:

В травні 2008 р.
Сільськогосподарський кооператив “Світанок” звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до Білгород-Дністровської районної державної
адміністрації Одеської області,                   КП “Білгород-Дністровське
бюро технічної інвентаризації” про визнання за позивачем права власності на
будівлі, розташовані на території бази відпочинку “Розквіт” на Будацькій косі
Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, а
саме на: будинок відпочинку під №1; приміщення їдальні під № 2; будинок
відпочинку - інвентарний № 2313 1977 року вводу, будиночок - інвентарний № 2317
1978 року вводу; будиночок - інвентарний № 2318 1978 року вводу; будиночок -
інвентарний № 2319 1978 року вводу; пасажирський вагон № 11539 - інвентарний №
2320 1954 року вводу, а також про зобов'язання КП “Білгород-Дністровське бюро
технічної інвентаризації” зареєструвати за позивачем право власності на
вищевказане майно, зобов'язання Білгород-Дністровської районної державної
адміністрації Одеської області видати позивачу свідоцтво про право власності на
це майно на підставі ст. 328 Цивільного кодексу України.

Згодом позивач звернувся з заявою про
вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив заборонити
Білгород-Дністровській районній державній адміністрації Одеської області
вчиняти будь-які дії щодо майна та землі, розташованих на базі відпочинку
“Розквіт” на Будацькій косі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського
району Одеської області, а також заборонити КП “Білгород-Дністровське бюро
технічної інвентаризації” видавати будь-кому витяги з реєстру стосовно спірного
майна, посилаючись на приписи ст. ст. 66-67 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 16.05.2008 р.:

- заборонено Білгород-Дністровській
районній державній адміністрації Одеської області вчиняти будь-які дії стосовно
майна, що знаходиться на земельній ділянці площею 1,845 га, яка розташована на
базі відпочинку “Розквіт” на Будацькій косі Шабівської сільської ради
Білгород-Дністровського району Одеської області, а також вчиняти будь-які дії
щодо вказаної земельної ділянки;

- накладено арешт на майно,
розташоване на території бази відпочинку “Розквіт” на Будацькій косі Шабівської
сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що є предметом
розгляду по даній справі.

Ухвала суду обґрунтована тим, що
невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду у випадку задоволення позову.

Ухвалою суду від 21.05.2008 р. за
клопотаннями Регіонального відділення Фонду державного майна України по
Вінницькій області та КП “Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації”
залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Вінницькій області.

Ухвалою суду від 02.06.2008 р. за
клопотаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2залучено їх до участі у справі в якості третіх
осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів. Цією ж ухвалою суд з власної ініціативи залучив до участі у
справі ВАТ “Вінницький ламповий завод” та Вінницький таксопарк плюс в якості
третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача та зупинив провадження по справі в зв'язку зі зверненням Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області з апеляційною
скаргою.

Не погодившись з ухвалою
господарського суду Одеської області від 16.05.2008 р. про вжиття заходів
забезпечення позову, Регіональне відділення Фонду державного майна України по
Вінницькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просив її
скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального
права.

Одночасно скаржник заявив клопотання
про відновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, яке
ухвалою апеляційної інстанції від 11.06.2008 р. задоволено згідно ст. ст. 53,
93 ГПК України.

Заслухавши доводи представників
сторін та третіх осіб, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх
юридичної оцінки, дослідивши надані докази та обговоривши доводи апеляційної
скарги, судова колегія встановила:

Статтею 66 ГПК України передбачено,
що господарський суд за заявою сторони, що подала позов, або з своєї ініціативи
має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких
заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України
позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно або
грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти
дії, що стосується предмету спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у
безспірному порядку.

З аналізу вищезазначених положень
випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і
реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів
забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів
тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або
сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового
рішення.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є
предметом спору, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за
якістю на момент виконання рішення.

Позивач в своєму клопотанні про
вжиття заходів до забезпечення позову просив заборонити Білгород-Дністровській
районній державній адміністрації Одеської області вчиняти будь-які дії щодо
майна та землі, розташованої на базі відпочинку “Розквіт” на Будацькій косі
Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, а
також заборонити           КП
“Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” видавати будь-кому витяги
з реєстру стосовно спірного майна, при цьому не надав жодного документу в
підтвердження обґрунтованості та правомірності заявленого клопотання, а також
не навів обставин та не надав доказів, які б свідчили про неможливість в
подальшому виконати рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог чи заперечень. Наведене стосується також вимог щодо забезпечення
позову.

Таким чином, частково задовольняючи
клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд першої
інстанції помилково дійшов висновку, що невжиття заходів до забезпечення позову
шляхом заборони Білгород-Дністровській районній державній адміністрації
Одеської області вчиняти будь-які дії стосовно спірного майна та спірної земельної
ділянки, накладення арешту на дане майно може утруднити чи зробити неможливим у
майбутньому виконання судового рішення, оскільки обґрунтоване припущення та
докази в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд вжив заходи
забезпечення позову не тільки до майна, яке є предметом спору по даній справі,
а й до майна інших осіб, які не є відповідачами по справі, що є порушенням ст.
67 ГПК України.

Більш того, за ініціативою суду
накладено арешт на все майно, яке знаходиться на земельній ділянці площею 1,845
га, при цьому суд не зазначив мотиви застосування такого заходу забезпечення
позову, що є порушенням вимог ст. 66 ГПК України.

З урахуванням викладеного, ухвала
господарського суду про забезпечення позову підлягає скасуванню.

Керуючись ст.
ст. 99, 105, 106 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 16 травня 2008 року у справі № 15/77-08-1664 скасувати.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня
набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя
Л.І. Бандура

Суддя
Л.І. Бойко

Суддя
Л.В. Поліщук