ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.08.08
Справа №11/770/07-8/299/08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Колодій Н.А.  , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник
О.В.,

за участю
представників:

позивача: Швець О.В.,
довіреність № 241 від 09.07.2008 року;

відповідача-1: не
з'явився;

відповідача-2: Рошиян
І.В., довіреність № 26/2-186 від 24.06.2008 року

розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького міського управління УМВС
України в Запорізькій області, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької
області від 23.06.2008 року у справі № 11/770/07-8/299/08

за позовом: Відкритого
акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з
експлуатації та ремонтів будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя

до відповідача -
1:  Ленінського районного відділу
Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області, м.
Запоріжжя

до відповідача -
2:  Запорізького міського управління УМВС
України в Запорізькій області, м. Запоріжжя

про стягнення 733 грн.
44 коп.

Відкрите акціонерне
товариство «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу з експлуатації
та ремонтів будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя звернулося до господарського суду
Запорізької області з позовом про стягнення з Ленінського районного відділу
Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області на користь
Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі структурного
підрозділу з експлуатації та ремонтів будівель і споруд Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» основного боргу в сумі 733,44 грн. Ухвалою  господарського суду Запорізької області від
21.12.2007р.у справі 11/770/07 до участі у справі  в якості другого  відповідача залучено Запорізьке міське
управління УМВС в Запорізькій області.

В процесі розгляду
справи, Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» в особі
структурного підрозділу з експлуатації та ремонтів будівель і споруд Відкритого
акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» подано заяву про уточнення
позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з Запорізького міського
управління УМВС України в Запорізькій області на користь Відкритого
акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу з
експлуатації та ремонтів будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» борг в сумі 733,44 грн.

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 23.06.2008 року у справі                 №11/770/07-8/299/08 (суддя
Попова І.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Запорізького міського
управління УМВС України в Запорізькій області на користь Відкритого
акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу з
експлуатації та ремонтів будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» 552,73 грн. основного боргу та 157,22 грн. судових витрат.
В іншій частині позову відмовлено. Провадження по справі відносно Ленінського
районного відділу Запорізького міського управління УМВС України припинено.

Рішення суду в
задоволеній частині мотивовано  наявністю
договірних відносини між сторонами у спірному періоді, доведеністю
заборгованості в заявленій сумі, але з
урахуванням  строку позовної
давності, про застосування якого заявив відповідач по справі, позовні вимоги
задоволено частково, а саме стягнуто основний борг  за листопад-грудень 2004р.в сумі 552,73грн. В
іншій частині позову відмовлену  у
зв»язку зі спливом строку позовної даності за жовтень 2004р.

Запорізьке міське
управління УМВС України в Запорізькій області, м. Запоріжжя не погодилося із
рішенням господарського суду першої інстанції у цій справі та звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 23.06.2008 року у справі № 11/770/07-8/299/08 та
прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з
закінченням строку позовної давності за весь заявлений період. При цьому
вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального
права, без повного та всебічного з'ясування обставин справи. Зазначає, що для
переривання перебігу терміну позовної давності, за змістом ч. 2 статті 264
Цивільного кодексу України, необхідна наявність лише однієї умови - дотримання
встановлено порядку пред'явлення позову. Вказує, що інші офіційні роз'яснення
застосування ч. 2 статті 264 Цивільного кодексу України, відсутні. Зазначає, що
фактичних обставин щодо наявності наведених умов (пред'явлення позову до одного
із кількох боржників та/або пред'явлення позову, коли предметом позову є лише
частина вимоги, право на яку має позивач), з якими закон у даному випадку
пов'язує переривання перебігу строку позовної давності, суд першої інстанції не
встановив і в своєму рішенні не навів, що свідчить про неправильне застосування
ним цієї норми матеріального права. Зауважує, що за наявності заяви відповідача
про застосування наслідків пропуску строку позовної давності місцевому суду
відповідно до приписів статей 261 - 265 Цивільного кодексу України належало
з'ясувати момент початку та обставини перебігу строку позовної давності, а в
разі спливу позовної давності, керуючись частиною 5 статті 267 Цивільного
кодексу України, - встановити причини пропущення позовної давності та оцінити
їх поважність. Вважає, що місцевий господарський суд припустився неправильного
застосування приписів частини першої статті 47 Господарського процесуального
кодексу України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами
обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 цього Кодексу
стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності. Звертає увагу на те, що фактично, Відкрите
акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» заявою про уточнення позовних вимог
змінило і підставу позову і предмет позову, що протирічить приписам ст.22
Господарського процесуального кодексу України. Посилається на порушення
господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 22
Господарського процесуального кодексу України - судом прийнята до уваги заява,
яка одночасно містить у собі вимоги про зміну і підстави і предмету позову; ст.
43 Господарського процесуального кодексу України - щодо відсутності всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності; статті 47 Господарського процесуального кодексу України - щодо
прийняття судового рішення суддею без з»ясування  усіх обставин справи.

Ухвалою Запорізького
апеляційного господарського суду від 06.08.2008 року у справі  № 11/770/07-8/299/08 апеляційний розгляд
справи було призначено на 29.08.2008 року.

Відкрите акціонерне
товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з експлуатації
та ремонтів будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» у запереченні на апеляційну скаргу просить апеляційну
скаргу Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області, м.
Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької
області від 23.06.2008 року у справі № 11/770/07-8/299/08 - без змін. При цьому
вважає, що суд не порушив приписи  статті
22 Господарського процесуального кодексу України, оскільки та вимоги за позовом
залишилися ті ж самі. Зазначає, що Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»
в особі Структурного підрозділу з експлуатації та ремонтів будівель і споруд
Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» у заяві про уточнення
позовних вимог від 23.06.2008 року змінило лише підставу позову, предмет позову
залишився той же - заборгованість за постачання води на господарсько-питні,
побутові та технічні потреби та приймання каналізаційних стоків. Вказує, що
наслідки спливу позовної давності можуть бути застосовані лише до зобов'язань
за жовтень 2007 року, оскільки позовна заява була подана до суду 19.11.2007
року, вимоги у позовній заяви пред'явлені за жовтень, листопад, грудень 2004
року. Зазначає, що ч.1. ст.47 ГПК України, на яку посилається відповідач,  не відповідає за своїм змістом, а ніж та, яка
зазначена у апеляційній  скарзі.

Розпорядженням першого
заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №1647 від
28.08.2008 року справу № 11/770/07-8/299/08 передано для розгляду колегії
суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Колодій Н.А.,
Яценко О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судовому засіданні
29.08.2008 року присутні представники сторін підтримали доводи, викладені в
апеляційній скарзі та запереченні на неї.

Представник
відповідача-1 в судове засідання 29.08.2008 року не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи відповідач-1 був
попереджений належним чином. Враховуючи достатність матеріалів справи для
розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу
за відсутності представника відповідача-1.

За заявою присутніх
представників сторін апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування
технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за
згодою присутніх представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

Відповідно до ст. 99
Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням
особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101
Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши присутніх
представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги,
Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне
товариство «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу з експлуатації
та ремонтів будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго»  звернулося з
позовом про стягнення з Ленінського районного відділу Запорізького міського
управління УМВС України в Запорізькій області та з Запорізького міського
управління УМВС України в Запорізькій області 733,44 грн. заборгованості.

Рішенням
господарського суду Запорізької області від 23.06.2008 року у справі                 №11/770/07-8/299/08 позов
задоволено частково, а саме стягнуто з Запорізького міського управління УМВС
України в Запорізькій області на користь Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» в особі Структурного підрозділу з експлуатації та ремонтів
будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»
552,73 грн. основного боргу та 157,22 грн. судових витрат. В іншій частині
позову відмовлено. Провадження по справі відносно Ленінського РВ ЗМУ УМВС
України припинено.

Не погодившись з зазначеним
судовим актом, відповідач-2 звернувся з апеляційною скаргою про його
скасування.

Заслухавши
представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм
матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення,
колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в
силу наступного:

Як свідчать матеріали
справи, 26.03.2002 року між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго  в особі Комбінату  комунальних послуг м. Запоріжжя  та Запорізьким міським управлінням УМВС
України в Запорізькій області укладено договір за №14 на постачання питної
води  та прийом каналізаційних стоків.

Відповідно до
зазначеного договору, Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в
особі Комбінату комунальних послуг зобов'язувалося забезпечувати  відповідачу постачання води на
господарсько-питні, побутові та технічні потреби та прийом каналізаційний
стоків власними мережами по площадці: м. Запоріжжя, вул. Кремльовська, 12
(Ленінський районний відділ), а відповідач за умовами договору зобов'язувався
своєчасно, протягом 3-х днів сплачувати надані йому послуги. Розрахунок за воду
здійснювався виходячи із спожитих об'ємів згідно показників засобів обліку.

28 вересня 2004 року
сторонами укладено угоду про розірвання договору №14 від 26.03.2002 року у
зв»язку з передачою мереж водоводу та каналізації до комунальної власності
згідно з рішенням виконкому Запорізької міської ради № 316/3 від 26.08.2004
року.  При цьому, розпорядженням
Запорізького міського голови від 29.09.2004 року                    №1297р Відкрите акціонерне
товариство «Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу з експлуатації
та ремонтів будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» було зобов'язано забезпечити подачу води на питні,
побутові та технічні потреби споживачам до 01.01.2005 року, а Комунальне
підприємство «Водоканал» забезпечити постачання води з 01.01.2005 року.

Стягнення заборгованості
за постачання води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби та
прийом каналізаційних стоків у жовтні - грудні 2004 року, в сумі 733,44 грн.,
було предметом розгляду справи господарським судом Запорізької області.

З урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, останні позивач обґрунтував статтями 11, 509,
530, 1212, 1213 Цивільного кодексу України та статтями 20, 173 Господарського
кодексу України.

Колегія суддів
погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо часткового
задоволення позовних вимог на підставі статей 11, 205, 526 Цивільного кодексу
України та статті 193 Господарського кодексу України, враховуючи наступне:

Відповідно до статті
11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 205 Цивільного
кодексу України передбачено, що право чини можуть вчинятися в усній та
письмовій формах. При цьому, письмовою формою вважається як підписання одного
документу, так і обмін листами, телеграмами тощо, з яких вбачається, що сторони
правочину досягли згоди з усіх істотних умов, необхідних для договорів даного
виду. Внаслідок вчинення правочину у сторін виникають певні зобов»язання.

Згідно статті 509
Цивільного кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому
одна  сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.  Зобов'язання виникають з
підстав,  встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання  має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали
справи, за наслідками загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» м. Запоріжжя від 30.04.2004р.,  структурну одиницю ВАТ «Запоріжжяобленерго»-
Комбінат комунальних послуг м.Запоріжжя, вул.Каховска,3-А, реорганізовано  в структурний підрозділ  з експлуатації та ремонтів будівель і споруд
ВАТ «Запоріжжяобленерго».

Розпорядженням
Запорізького міського голови від 29.09.2004 року за №1297р. Відкрите  акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»
в особі структурного підрозділу з експлуатації та ремонтів будівель і споруд
Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» було зобов'язано забезпечити
подачу питної води споживачам до 01.01.2005 року, а Комунальне підприємство
«Водоканал» забезпечити постачання води з 01.01.2005 року.

Впродовж жовтня,
листопада та грудня 2004 року. відповідач отримував послуги з постачання води
та приймання стоків від Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»
в особі структурного підрозділу з експлуатації та ремонтів будівель і споруд
Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», про що свідчить
підписані сторонами акти, в яких визначені обсяги отриманої води та прийнятих
стоків, визначена вартість цих послуг та загальна сума до сплати.

Отже, між сторонами
фактично склалися договірні відносини щодо постачання води та приймання стоків
від Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі
структурного підрозділу з експлуатації та ремонтів будівель і споруд Відкритого
акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго».

У відповідності до
приписів статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв   ділового
обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також, згідно статті
193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання  та  інші  учасники
господарських відносин
повинні  виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності   конкретних
вимог щодо виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 530
Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін)  виконання
боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

19.11.2007 року
відповідачу був направлений рахунок з вимогою сплатити послуги у розмірі 733,44
грн. До того ж,  у двосторонніх  актах, в яких визначені обсяги отриманої води
та прийнятих стоків, також  визначено
строк оплати наданих послуг, який складав три дні.

Однак, відповідач
ухилявся від сплати послуг, які ним фактично споживалися та, що ним не
заперечується.

Позов про стягнення зазначеної
заборгованості заявлено юридичною особою Відкритим акціонерним товариством
«Запоріжжяобленерго» в особі структурного підрозділу з експлуатації та ремонтів
будівель і споруд Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», яка
була стороною у господарських відносинах з відповідачем - 2 у зазначений період
часу в особі свого структурного підрозділу. Реорганізація структурного
підрозділу не впливає на взаємовідносини юридичної особи з іншими суб'єктами та
не припиняє прав та зобов'язань.

Доводи апеляційної
скарги спростовуються вищевикладеним та наступним:

Щодо строку позовної
давності слід зазначити наступне:

У відповідності до
приписів ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність
встановлюється терміном у три роки.

Згідно ч.2. ст.264
того ж кодексу, позовна давність переривається
у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а
також якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач.

Частиною 3 ст. 264
цього ж кодексу передбачено, що після переривання сплив позовної давності
починається заново.

За матеріалами справи,
позовна  заява була подана до суду
19.11.2007р., за змістом якої були заявлені вимоги за жовтень, листопад та
грудень 2004р.

Ствердження заявника
апеляційної скарги про те, що місцевий господарський суд не з'ясував момент
початку та обставини перебігу строку позовної давності, а в разі спливу
позовної давності не встановив та не оцінив причини пропущеного строку позовної
давності, не приймається до уваги, оскільки в мотивувальній частині оспорюваного
рішення господарський суд першої інстанції
(стор.3 рішення) зробив свій висновок щодо спливу позовної давності до
зобов'язань за жовтень 2007 року, так як даний позов подано до суду 19.11.2007
року. При цьому, посилання на ч.2 статті 264 Цивільного кодексу України щодо
переривання позовної давності мало місце не господарським судом першої
інстанції, а з боку Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій
області в заяві про застосування терміну позовної давності, про що й зазначено
в рішенні господарського суду першої інстанції.

Отже, зазначене
господарським судом першої інстанції на сторінці 2 абзацу 6 рішення  щодо терміну позовної давності  не є висновком господарського суду першої
інстанції, а є запереченням відповідача на
заявлений позов.

Отже, господарським
судом першої інстанції враховуючи вищевказану заяву відповідача-2, було
застосовано позовну давність у відповідності до чинного законодавства та  правомірно стягнуто заборгованість за
отримані послуги лише  за листопад та
грудень 2004р.

Також, у відповідності
до приписів ч. 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет
позову, збільшити розмір  позовних  вимог
за умови  дотримання  встановленого
порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись  від  позову
або  зменшити  розмір позовних вимог.

Виходячи із змісту
позовної заяви позивач просив стягнути основний борг в сумі 733,44 грн. на
підставі статей 11, 509, 525, 526, 530, 610, 629 Цивільного кодексу України та
статей 20, 173, 188, 193 Господарського кодексу України.

Заявою про уточнення
позовних вимог, позивач також просив стягнути
також основний борг в сумі 733,44 грн. на підставі статей 11, 509, 525,
526, 530, 1212, 1213 Цивільного кодексу України та статей 20, 173
Господарського кодексу України.

Отже, позивач лише
частково змінив підставу позову, а предмет позову  не змінював зовсім, яким є заборгованість за
постачання на господарсько-питні, побутові та технічні вироби та приймання
каналізаційних стоків.

До того ж, виходячи із
змісту рішення господарського суду не вбачається, що господарським судом першої
інстанції було прийнято до уваги  заяву
позивача про уточнення позовних вимог, оскільки
про це не зазначено ані в протоколі
судового засідання, ані  в самому
рішенні та фактично розглянуто судом
позовні вимоги на підставі правових норм, зазначених  позовній заяві від 09.11.2007р. за №1635, а
саме ст.11, 205, 509,526,530 Цивільного кодексу України та 193 Господарського
кодексу України.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги
правомірно задоволено в сумі 552,73 грн. за фактично отримані послуги у
листопаді та грудні 2004 року за рахунок відповідача - 2, а щодо Ленінського
районного відділу Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій
області правомірно припинено провадження по справі, оскільки останній не має
статусу юридичної особи.

На підставі
вищевикладеного, колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції
при розгляді цієї справи з'ясовані всі обставини справи, висновки суду
відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду першої
інстанції по цій справі прийнято з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Апеляційна скарга
Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області, м.
Запоріжжя  задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за позовом у
розмірі 157,22 грн. відносяться на відповідача-2, а в іншій частині - на
позивача.

Державне мито за апеляційною скаргою
відноситься на відповідача-2.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.ст. 99, 101,
п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського
процесуального кодексу  України,  Запорізький
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького міського
управління УМВС України в Запорізькій області, м. Запоріжжя залишити без
задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 23.06.2008
року у справі № 11/770/07-8/299/08 - без змін.

Постанову складено у повному обсязі
та підписано 04.09.2008 року.

Головуючий суддя
Кагітіна Л.П.

судді
Кагітіна Л.П.

Колодій Н.А.
Яценко О.М.