Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________________________________________
________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" вересня 2008 р.

Справа № 11/123"НА"

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Маріщенко Л.О.

при секретарі Куденко О.О.

за участю представників сторін:

від позивача Вовкотруб Л.Л. - дор. №128 від 28.08.2008р.

від відповідача Пишняк Т.В. - дор. №3813/03 від 24.09.2008р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод Коростишівський" (м. Коростишів)

до Управління Пенсійного фонду України в Коростишівському районі Житомирської області (м.Коростишів)

про визнання недійсними рішень УПФУ в Коростишівському районі №25/30793207/857 та №26/30793207/858 від 09.04.2003р.

29.06.2004р. позивачем подано позов до відповідача про визнання недійсним рішень Управління Пенсійного фонду України в Коростишівському районі Житомирської області №25/30793207/857 та №26/30793207/858 від 09.04.2003р.

Ухвалою господарського суду від 14.07.2004р. порушено провадження у справі.

21.12.2004р. ухвалою господарського суду провадження у справі було зупинено та призначено судово-бухгалтерську експертизу.

02.06.2008р. провадження у справі було поновлено.

01.09.2005р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Згідно п.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктів владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

За таких обставин, справу слід вирішувати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав заявлених в позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги заперечиа, як заявлені безпідставно.

Дослідивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

З 24.03.2003р. по 31.03.2003р. у відповідності з планом роботи на 1-й квартал 2003 року та на підставі посвідчень, виданих Управлінням Пенсійного фонду у Коростишівському районі номер 8, 7 від 02.01.2002р. відповідачем було проведено перевірка правильності повноти нарахування, своєчасності сплати збору до пенсійного фонду за період з 01.01.2000р. по 01.01.2003р. позивачем.

За результатами даної перевірки відповідачем складено Акт №06-10/13 від 31.03.03 р..

Згідно даного Акту дані документальної перевірки результатів діяльності платника збору на обов'язкове державне пенсійне страхування свідчать про заниження суми його зобов'язань зі сплати збору на 7522,00 грн., яка складається з недоїмки станом на 01.01.02 р. в сумі 6701,06 грн., заборгованості за грудень 2001р. в сумі 154,24 грн. та донарахованої суми зобов1язання за 2002 рік в розмірі 665,88 грн.

На підставі Акту позивачем було видане рішення №26/30793207/858 від 09.04.2003р. про донарахування збору до Пенсійного фонду в сумі 7522 грн. та застосування штрафних санкцій на підставі п.п. 17.1.3 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" № 2181-ІІІ за порушення законодавства про сплату збору в сумі 3583,83 грн., та рішення №25/30793207/857 від 09.04.2003 р. про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого зобов'язання відповідно до п.п.17.1.7 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ на суму 1874,00 грн.

Позивач з даними рішеннями відповідача не погоджується з наступних підстав.

Вказує, що Акт перевірки не містить жодного посилання на порушення чинного законодавства порушення яких були виявлені в ході проведеної перевірки, акт перевірки містить лише констатацію фактів заборгованості.

Відповідач позовні вимоги заперечив, зазначає, що підставою для застосування штрафних санкцій є факт порушення платником внесків податкового законодавтсва, зокрема ст.17 Закону України "Про порядок погашення платниками податків зобов'язань перед бюджетами та іншими цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-111..

Факт заниження податкових зобов'язань та порушення граничних строків перерахування збору на обов'язкове державне пенсійне страхування підтверджується в першу чергу первинними бухгалтерськами документами та звітами платника податків.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд позовні вимоги відхиляє в повному обсязі з наступних підстав.

На момент виникнення спірних правовідносин при проведенні перевірки відповідач керувався Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Підпунктом 5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податкової декларації протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 п.4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової декларації. Тобто, платник податків, визначивши суму узгодженого податкового зобов'язання, бере на себе обов'язки по сплаті та сплачує її в повному обсязі або на умовах розстрочення, відстрочення податкового боргу у терміни, встановлені нормами Закону.

Як вбачається з матеріалів справи у позивача виникла недоїмка із сплати податкових зобов'язань до ПФУ за 2000р. по 2003 р.

Відповідно до приписів п.п 17.1.7, п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф.

17.1.3. У разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Правомірність, правильність донарахування збору в сумі 7522,00 грн. та застосування штрафних санкцій підтверджено розрахунками донарахованих сум збору до акту перевірки, штрафних санкцій, боргу на день граничного строку сплати зобов'язання, а також звітами про нарахування збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за І-ІV квартал 2001р., за 2000 рік. ( арк. спр. 25 - 35).

Таким чином відповідач в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства правомірно застосував до позивача штрафні санкції в сумі 3583,83 грн та 1874,00 грн.

Підсумовуючи викладене, господарський суд не вбачає будь-якої невідповідності чинному законодавству оспорюваного рішення, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Постанова господарського судуможе бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі заяви, а в разі складення постанови суду у повному обсязі відповідно до ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Маріщенко Л.О.

дата складання 01.10.08 р.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу