ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 р.

№ 05-5-1/4224-41/142

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого –судді

Грека Б.М. –(доповідача у справі)

суддів :

Барицької Т.Л.,

Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 11.06.08

у справі

№ 05-5-1/4224

господарського суду

м. Києва

за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Київгаз"

до

Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

про

стягнення 1077205,34 грн.

за участю представників від:

позивача

Ярошенко А.М. (дов. від 02.06.08)

відповідача

Комісар С.П. (дов. від 11.06.08)

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство "Київгаз" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення із Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" 1077205,34 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.04.08 (суддя Мельник В.І.) позивачеві повернуто позовну заяву без розгляду на підставі п.3, 4, 10 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не додано розрахунку стягуваної суми, а також не подано належних доказів сплати державного мита, додані до позовної заяви документи не засвідчені належним чином.

За результатом апеляційного перегляду Київський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі головуючого-судді Григоровича О.М., суддів: Гольцової Л.А., Рябухи В.І.) 11.06.08 прийняв постанову, якою ухвалу місцевого господарського суду скасував, справу направив на розгляд до господарського суду м. Києва. Постанова мотивована тим, що у випадку, якщо місцевий суд мав сумніви щодо будь-якого доказу, він не був позбавлений права витребувати його оригінал, або підтвердження щодо зарахування державного мита, але не повертати позовну заяву без розгляду.

Не погоджуючись із цією ухвалою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, ухвалу господарського суду м. Києва залишити без змін. Касаційна скарга мотивована порушенням апеляційним судом ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Підставою для повернення позовної заяви є відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Господарський суд повертає позовну заяву, що не містить обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми, або такий розрахунок не додано до заяви. Разом з тим, як встановив апеляційний суд, позовна зава містить обґрунтований розрахунок позовних вимог, тому суду не слід було застосовувати п.3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При вирішенні питання про наслідки порушення позивачем вимог статті 57 Господарського процесуального кодексу України слід виходити з того, що підставою для повернення позовної заяви є тільки відсутність доказів сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

В даному випадку, доказом сплати державного мита є платіжне доручення №13/559, а доказом сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення –платіжне доручення №13/560. За змістом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України такі платіжні доручення є доказами.

Як на підставу неприйняття цих документів в якості доказів, місцевий господарський суд послався на те, що не надано доказів щодо повноважень директору операційного департаменту Поправки С.Г. та головного бухгалтера операційного департаменту Ліщинської О.М. підписувати платіжні доручення. Разом з тим, як вірно вказав апеляційний суд, такі доводи місцевого суду не ґрунтуються на законі, оскільки вищезазначені платіжні доручення містять всі необхідні реквізити та відповідають всім вимогам. Крім того, об'єктивно позивач не може надати доказів повноважень посадових осіб банку. У випадку сумніву в їх повноваженнях, суд може і повинен сам витребувати відповідні докази.

Тому апеляційний суд правомірно скасував ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду, а відтак, постанову Київського апеляційного господарського суду слід залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.08 у справі № 05-5-1/4224 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      Б. Грек

Судді                                                                                                    Т. Барицька

Л. Стратієнко