ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"21"
липня 2008 р.

Справа
№ 02/99-2А.

Господарський суд
Волинської області у складі: судді Костюк С.В.,

при
секретарі судового засідання Абрамович І. В.

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_2
д., дов. від 12.12.2005 року,

від
відповідача :
Сахарчук А. А., дов. від 16.07.2008 року, Воробій В. П., дов. № 87 від
12.05.2008 року.

Розглянув
справу

за
позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк

до
відповідача Луцької
об'єднаної державної податкової інспекції, м.Луцьк

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення від 01.04.2008 року № /0

Відповідно
до п. 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, спір розглядається за нормами КАС України.

В
судовому засіданні сторонам роз'яснено права та обов'язки, передбачені
ст.ст.49, 51 КАС України. Заяви про відвід судді відповідно до ст.27 КАС
України не поступило.

Відповідно
до ст. 126 КАС України здійснюється повна фіксація судового процесу технічними
засобами, а саме: програмно-апаратним комплексом «Діловодство суду».

В
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суть
спору: Позивач
ставить вимогу, уточнену в судовому засіданні 21.07.2008 року, визнати нечинним
податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.04.2008 року № /1,
яким визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в
сумі 75621,30 грн., з якої 50928,00 грн. основний платіж та 24693,30 грн.
штрафна санкція.

Обгрунтовуючи заявлену вимогу позивач
вказує, що оспорюване рішення прийнято на підставі акту перевірки від
03.03.2008 року, який оформлено з порушенням п. 1.4, 1.5, 1.6, 1.7 Порядку
оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства суб'єктами підприємницької діяльності
-фізичними особами, затв. наказом ДПА України від 11.06.2004 року № 326.
Зокрема зазначає, що факти порушення викладених в акті перевірки, а саме
п.п.1.3 ст. 1, п.п. 7.2.1 п. 7.2, п.п.7.4.5 п. 7.4  ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість», спростовано первинними документами СПД; формування податкового
кредиту по податку на додану вартість проведено у відповідності до вимог Закону
України «Про податок на додану вартість».

В
ході розгляду справи представником позивача в підтвердження господарських
операцій з підприємцем ОСОБА_3 було надано копії видаткових, податкових
накладних, квитанцій до прибуткових касових ордерів за період з 01.09.2007 року
по 31.12.2007 року, також надано копію пояснення підприємця ОСОБА_3 про надання
податкової звітності до Луцької ОДПІ за вказаний період.

Відповідач
в запереченні на позов вимоги позивача відхиляє з тих підстав, що матеріалами
податкової перевірки, на підставі якої винесено податкове повідомлення-рішення
від 01.04.2008 року, встановлено порушення підприємцем ОСОБА_1 п.п1.3 ст.1,
п.п.  7.2.1, 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.5 п.
7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», зокрема безпідставно
включено до податкового кредиту ПДВ на суму 50928,00 грн., нараховану в зв'язку
з придбанням товарів у СПД ОСОБА_3, яким при реалізації товару підприємцю
ОСОБА_1 не сплачено до бюджету ПДВ з даних господарських операцій. При цьому
вказує податкові накладні подані підприємцем ОСОБА_3 за липень-грудень 2007
року.

В
акті перевірки (ст. 11 акту) зазначено, що надати копії первинних документів
(накладних, податкових декларацій, інші) по взаємовідносинах з СПД ОСОБА_3 в
т.ч. за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року довірена особа ОСОБА_4 з
відома СПД ОСОБА_1 відмовилась.

На вимогу суду провести зустрічну
перевірку СПД ОСОБА_3 по взаємовідносинах з СПД ОСОБА_1          Луцькою ОДПІ надано довідку про
результати невиїзної документальної позапланової перевірки СПД ОСОБА_3 з питань
поданої звітності за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Як слідує з зазначеної довідки СПД
-ОСОБА_3 відображав сплату по ПДВ з від'ємним значенням за липень 2007 року у
сумі - 8611,00 грн., листопад у сумі -3333,00 грн. та грудень у сумі -271 грн..
інформація щодо відображення сплати ПДВ з від'ємним значенням між сумою
податкового зобов'язання та податкового кредиту, що відображені в податковій
звітності платника відсутня. В довідці вказані декларації ПДВ подані СПД
ОСОБА_3 в Луцьку ОДПІ за період з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року.

З представлених суду матеріалів
вбачається наступне.

Луцькою ОДПІ проведена планова виїзна документальна
перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства підприємцем
-ОСОБА_1 за період з 01.10.2005 року по 31.12.2007 року, по результатах якої
складений акт № 52/17-235/ від 05.03.2008 року.

За результатами перевірки
встановлено, що СПД ОСОБА_1 в порушення п.п. 1.3 ст. 1, п.п. 7.2.1, 7.2.4 п.
7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4  ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.04.1997 року зі
змінами та доповненнями безпідставно включено до податкового кредиту ПДВ за
період з липня по грудень 2007 року в сумі 50928,00 грн., нарахований в зв'язку
з придбанням товарів у СПД ОСОБА_3, фактично не сплачений до бюджету
постачальником.

На підставі акту перевірки 01.04.2008
року Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 про
визначення податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в
сумі 75621,30 грн., з якої 50928,00 грн. основний платіж та 24693,30 грн.
штрафна санкція.

При адміністративному оскарженні
даного рішення начальнику Луцької ОДПІ прийнято рішення зі значком «1»від
24.04.2008 року, яке є предметом спору по даній справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд дійшов висновку, що
відповідачем при винесені оспорюваного рішення порушено норми чинного
законодавства, а тому вимога позивача підставна і підлягає задоволенню.

Даного висновку суд дійшов
враховуючи наступне.

Як слідує з матеріалів податкової
перевірки підставою для донарахування суми ПДВ стала несплата до бюджету
продавцем товару податку на додану вартість.

Відповідно
до статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються
система оподаткування, податки і збори.

Закон
України “Про податок на додану вартість” визначає платників податку на додану
вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та
імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та
внесення податку до бюджету.

Відповідно
до п.1.4 ст.1 вищезгаданого Закону поставка товарів - будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими
цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі
товари за компенсацію незалежно від строків її поставки, а також операції з
безоплатної поставки товарів та операції з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової
оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами,
умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке
майно не пізніше дати останнього платежу.

Між
підприємцем ОСОБА_3 та підприємцем ОСОБА_1 було укладено договори
купівлі-продажу сільськогосподарських запчастин, оформлені видатковими та
податковими накладними, сплата за товар підтверджена видатковими касовими
ордерами.

У
розумінні п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість”
операції платників податку з поставки товарів на митній території України є
об'єктом оподаткування ПДВ.

З
наведеного вбачається, що вищезазначені операції між СПД -ОСОБА_3 та СПД
ОСОБА_1 є об'єктом оподаткування податком на додану вартість відповідно до
п.1.4. ст.1. та п.п.3.1.1. п.3.1. ст.3. Закону України “Про податок на додану
вартість”.

Згідно
п.п.7.2.3. п.7.2. ст.7. Закону України “Про податок на додану вартість”
податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю,
копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є
звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова
накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно
до п.п.7.3.1. п.7.3. ст.7. Закону України “Про податок на додану вартість”
датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт,
послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за
готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт
(послуг) платником податку.

Згідно
з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”,
податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих
(сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку
з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні
капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних
операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари
(послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях
у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції
протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно
до ч.1 пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 даного Закону не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього
пункту).

Згідно
з п.п.7.5.1. п.7.5. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою
виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт,
послуг).

Як
слідує з матеріалів справи угоди купівлі-продажу між суб'єктами підприємницької
діяльності виконані повністю.

Посилання
податкового органу на відсутність сплати податку на додану вартість підприємцем
ОСОБА_3, як на доказ, який дає підстави не включати до податкового кредиту
покупцю -підприємцю ОСОБА_1 суму 50928,00грн., не може братися до уваги,
оскільки зазначене твердження не підтверджено належними доказами.

Згідно
із ч.1, ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72
цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно
із ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному , повному та
об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої
сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,
а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи
вищезазначене, суд вважає неправомірним донарахування позивачу ПДВ в сумі
50928,00 грн. по господарських операціях з підприємцем ОСОБА_3, а відтак і застосування
штрафної санкції в розмірі 24693,30 грн., а тому задовольняє позов підприємця
ОСОБА_1 про визнання недійсним податкового повідомлення рішення Луцької ОДПІ
від 24.04.2008р. №/1.

Керуючись
Законом України "Про податок на додану вартість", ст.ст.
69,71,72,79,86,158-160 КАС України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

1.
Адміністративний позов задоволити.

2.
Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.04.2008р.
№/1 про визначення податкового зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 75621,30 грн., з якої 50928,00 грн. основний платіж та
24693,30 грн. штрафна санкція.

Відповідно
до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

На
постанову в 10-денний строк з дня виготовлення її повного тексту може бути
подано заяву про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана в 10-денний строк без
попереднього подання заяви.

Суддя

Дата
виготовлення повного тексту

постанови 25.07.2008р.