ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

14.08.2008                                                                                Справа №22/167

м. Полтава

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду України соціального захисту інвалідів, 36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1

до Дочірнього підприємства Укоопспілки «Кременчуцький експериментально-механічний завод», 39612, Полтавська область, м. Кременчук, вул.. Леонова, 96

про стягнення грошових коштів

Суддя Іваницький О.Т.

Секретар судового засідання Пістряк М.С.

Представники:

від позивача: Фищук В.В., дор. №04-1/1 від 08.01.2008 р.

від відповідача: Пожаров О.О., дор. №509 від 13.08.2008р.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення 17003,71 грн., в тому числі: 14443 грн. 17 коп. – адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 2560 грн. 54 коп. за не створення 1 робочого місця для працевлаштування інвалідів у 2006 р.

Ухвалою заступника голови господарського суду Полтавської області Білоусова С.М. від 12.08.2008р. склад суду було змінено в зв’язку з відпусткою судді Георгієвського В.Д. і справа передана на розгляд судді Іваницькому О.Т.

Суддя Іваницький О.Т. прийняв справу і розглянув її по суті.

Постанова виноситься в судовому засіданні 14.08.2008р. після виходу суду з нарадчої кімнати.

Відповідач у запереченнях на позов, а його представник у судовому засіданні, заявлені вимоги не визнав, посилаючись на те, що в 2006р. виконав норматив у повному обсязі, створив робочі місця для працевлаштування інвалідів про наявність яких повідомляв відповідні органи з працевлаштування, та працевлаштував останніх.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін, суд встановив, що Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” зі змінами, внесеними згідно Законів від 06.10.2005 р. №2602-ІУ, від 23.02.2006 р. №3483 –ІV (стаття 19) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (далі-роботодавці) установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Роботодавці самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст.19 вказаного вище Закону, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно наданого відповідачем „Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік” (форма №10-ПІ), середньо облікова кількість штатних працівників становить 139 ос. Норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів – 6 ос.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою ст.19 вищевказаного Закону, вважається працевлаштування роботодавцем інвалідів, для яких це місце є основним.

Фактично у відповідача в 2007 році працювало 5 інвалідів, а також десять місяців, починаючи з березня 2006 року був працевлаштований інвалід ІІ групи Лук’янець І.І.

Як свідчать матеріали справи, відповідач звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2006 рік направив до Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 31.01.2007 року. Інструкція щодо заповнення річної форми №10П1 «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», в якій передбачені правила округлення дробових чисел в результаті ділення, затверджена Міністерством юстиції України 10.02.2007р. За раніше діючою нормою, передбаченою статтею 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” при розрахунках кількість місць округлялась до цілого значення, без зазначення в більшу чи меншу сторону.

Тобто, відповідач вжив передбачених законодавством заходів по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів згідно встановленого нормативу.

З огляду на викладене, відсутності для застосування до відповідача штрафних санкцій.

Суд на підставі вищенаведеного, оцінивши докази, які є в матеріалах справи, після виходу із нарадчої кімнати приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 2,4-12,23,47-52,56,58-59,60,62-63,65, 69-71,79,86-87,94,158-163,167 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя                                                                      Іваницький О.Т.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.