ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 р.

№ 2-7/15590-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

Головуючого

Кочерової Н.О.

суддів

Самусенко С.С.

Мележик Н.І.

розглянувши

касаційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД

на постанову

від 10.04.2008 року

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-7/15590-2007 господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень"

до

товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД

про

стягнення 150586,28 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Самсонов А.С. дов. № 05 від 09.01.2008

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2007 року відкрите акціонерне товариство "Європейський банк розвитку та заощаджень" звернулося до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД про стягнення 150586,28 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору перерахував на рахунок банку лише частину суми, що підлягала перерахуванню, заборгувавши банку 150586,28 грн.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.02.2008 року (суддя Дворний І.І.) в позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд посилався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2008 року (судді: І.В.Черткова –головуючий, К.В.Волков, О.А.Щепанська) рішення місцевого господарського суду скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД 150586,28 грн. заборгованості за договором та 1623,86 грн. судових витрат.

Постанова мотивована тим, що протягом перебігу строку позовної давності відповідач вчиняв дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, а тому перебіг строку позовної давності було перервано.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та залишити в силі рішення місцевого господарського суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.10.2002 року між відкритим акціонерним товариством "Об'єднаний комерційний банк" (правонаступником якого є відкрите акціонерне товариство "Європейський банк розвитку та заощаджень") та товариством з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД укладено договір комісії, предметом якого є реалізація готового вина за ціною, що забезпечує отримання банком суми 482586,28 грн, у тому числі податок на додану вартість 80431,04 грн., без урахування витрат, понесених товариством.

Пунктом 4 договору передбачено зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД перерахувати на рахунок позивача грошову суму в розмірі 482586,28 грн за графіком.

Додатковою угодою від 16.01.2003 року сторонами узгоджений новий графік надходження грошових коштів: до 30.10.2003 –30300,00 грн., до 01.04.2004 – 30000,00 грн., до 01.05.2004 –27000,00 грн., до 01.06.2004 –27000,00 грн., до 01.07.2004 –27000,00 грн., до 01.08.2004 –27000,00 грн., до 01.09.2004 –27000,00 грн., до 30.10.2004 –30286,28 грн.

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Попередні судові інстанції встановили, що останню частину грошових коштів відповідач повинен був перерахувати до 30.10.2004 року. Отже, саме 30. 10.2004 року позивач міг довідатись про порушення відповідачем його права на отримання грошових коштів згідно договору від 28.10.2002 року.

Таким чином, днем, від якого починається перебіг позовної давності суди визначили 30.10.2004 року.

Стаття 253 Цивільного кодексу України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З вказаного випливає, що першим днем перебігу строку позовної давності є 31.10.2004 року.

Згідно ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Отже, трирічний строк позовної давності спливає 31.10.2007 року, а не 30.10.2007 року, як зазначено попередніми судовими інстанціями.

Оскільки відкрите акціонерне товариство "Європейський банк розвитку та заощаджень" звернулось до суду з позовом саме 31.10.2007 року, тобто в останній день спливу позовної давності, то висновки місцевого та апеляційного судів про пропуск ним строку позовної давності є неправильними.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів та пояснень сторін господарські суди попередніх інстанцій встановили, що на виконання укладеного між сторонами договору від 28.10.2002 року відкрите акціонерне товариство "Європейський банк розвитку та заощаджень" передало товариству з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД виноматеріал із закінченим технологічним циклом "Херес Кримський міцний" в кількості 20106,97 дал та "Херес міцний сухий" в кількості 3783,44 дал на загальну суму 482586, 28 грн., що підтверджується актом приймання-передачі.

Проте, відповідач в порушення умов вказаного договору перерахував позивачу грошові кошти лише у сумі 332000,00 грн. замість 482 586,28 грн.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 150586,28 грн.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення 150586,28 грн. заборгованості за договором комісії, укладеним між сторонами, від 28.10.2002 року є такими, що підлягають задоволенню.

Незважаючи на те, що апеляційний господарський неправильно обрахував строк позовної давності, резолютивна частина прийнятої ним постанови є правомірною, а тому вона не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробне підприємство "Діоніс" ЛТД залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2008 року у справі № 2-7/15590-2007 без змін.

Головуючий Н. Кочерова

Судді: С.Самусенко

Н.Мележик