ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.10.08                                                                                           Справа№ 27/36

За позовом: Державної організації „Автобаза Державного управління справами”, м. Київ

до відповідача: Головного управління економіки Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів

про стягнення 208 413,59 грн.

Суддя Судова-Хомюк Н.М.

В судове засідання з’явились:

від позивача: Кожушко Л.О. - юрист

від відповідача: Лесів М.М. (посв. №288) –начальник управління

Суть спору: позовом подано Державною організацією „Автобаза Державного управління справами”, м. Київ до Головного управління економіки Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів про стягнення 208 413,59 грн.

Строк розгляду спору продовжено в порядку ст. 69 ГПК України за ініціативою суду. В зв”язку з неявкою представників сторін в судові засідання розгляд справи відкладався.

Представник позивача 10.07.2008 р. подав доповнення до позовної заяви, в якому просить стягнути з відповідача 206 741,93 грн. боргу за збитки, понесені внаслідок викрадення автомобіля, 891,66 грн. боргу за користування автомобілем, 780,00 грн. витрат, пов”язаних з відрядженням та судові витрати. 01.10.2008 р. позивачем повторно подано доповнення до позовної заяви, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача 211 108,47 грн. (206 741,93 грн. боргу за збитки, понесені внаслідок викрадення автомобіля, 891,66 грн. боргу за користування автомобілем, 780,00 грн. та 2032,97 грн. витрат, пов”язаних з відрядженням та судові витрати.

Позовні вимоги представник позивача підтримує з мотивів, наведених в позовній заяві та доповненнях до позовної заяви.

Відповідач позов не визнає.

В процесі судового розгляду судом встановлено:

28.12.2005 р. між ДП „Об”єднане підприємство транспортного забезпечення Державного Управління справами”, правонаступником якого є ДО „Автобаза Державного управління справами”, та Головним управлінням економіки Львівської облдержадміністрації укладено договір №41/1 від 28.12.2005 р., на виконання умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування легковий автомобіль марки SKODA OKTAVIA 2.0 SLX, кузов №ТМВВЕ 41 U 112464830, балансовою вартістю 61 973,00 грн., що підтверджується приймально –здавальним актом від 13.12.2005 р., підписаним обома сторонами.

Строк дії договору сторонами визначений з 28.02.2005 р. по 29.12.2006 р. П. 3.1 договору передбачено, що відповідач щомісячно сплачує позивачу плату за користування автомобілем в розмірі 445,83 грн. За січень, лютий 2006 р. відповідач оплату за користування автомобілем не провів (рахунки №51 від 31.01.2006 р., №146 від 20.02.2006р.)

Крім того, 20.02.2006 р. Франківським РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області порушено кримінальну справу №144-0129 по факту незаконного заволодіння невідомими особами автомобілем SKODA OKTAVIA 2.0 SLX, д.н.з. АА 02 61 АА, 2002 року випуску.

Умовами вищевказаного договору (п.2.2) встановлено, що у разі нанесення матеріальних збитків, пошкодження, незаконного заволодіння автомобілем, тощо „замовник” (відповідач) відшкодовує „виконавцю” нанесені збитки у відповідності з чинним законодавством; автомобіль, переданий у тимчасове користування, повинен бути застрахований „замовником” (відповідачем).

Позивачем нараховано розмір завданих йому відповідачем збитків: 206 741,93 грн. При нарахуванні вказаної суми позивач керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. №116 „Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей”.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Спірні правовідносини за своєю правовою природою відносяться до відносин найму(оренди).Договір найму (оренди) –двосторонньо-зобов”язуючий, консенсуальний і оплатний .Оскільки наймач є лише тимчасовим користувачем майна, із закінченням строку договору він повинен повернути взяте в найм майно наймодавцю в справному вигляді, договір має оплатний характер.

У відповідності до ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Ст.766 ЦК України встановлено, що якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою.

На підставі загальних положень про оренду формується правове регулювання найму транспортних засобів у відповідності до параграфу 5 гл.58 ЦК України.

Згідно ст.798 ЦК України, договір найму (оренди) транспортного засобу –цивільно-правовий договір, за яким наймачу(орендарю) за плату надається транспортний засіб у тимчасове володіння та користування . Безпосереднім предметом договору тимчасового фрахтування є транспортні засоби у відповідності до Закону України „Про транспорт”” від 10.11.1994р.. На вказаний вид угод поширюються норми ст.ст.799-802 ЦК України.

У відповідності до ст.803 ЦК України, наймач зобов’язаний відшкодувати збитки, завдані у зв’язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Відшкодування збитків має проводитись за загальними правилами, які збитками визнає: 1) втрати, яких особа зазнала у зв”язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Одним з правових наслідків за порушення зобов”язання є відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому законодавець вказує на вину, як підставу відповідальності за порушення зобов”язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов”язання. Результати проведеного досудового слідства не привели до завершення порушеної кримінальної справи за фактом крадіжки транспортного засобу та встановлення винної особи , але дані обставини не можуть служити доказом невинуватості сторони відповідача.

Застосовуючи дану норму до конкретного спору, суд вважає, що невиконання відповідачем ( замовником ) умов договору щодо обов”язкового страхування об”єкту оренди, яке б привело до відшкодування страховою організацією вартості об”єкту крадіжки та запобігання настання прямих збитків у сторони позивача, є підставою до притягнення до відповідальності та покладення на відповідача обов”язку відшкодувати вартість втраченого транспортного засобу.

При цьому вартість транспортного засобу суд визначає за Звітом про вартість майна транспортного засобу №737/3 від 13.12.2005року, за яким ринкова вартість транспортного засобу SKODA OKTAVIA 2.0 SLX, д.н.з. АА 02 61 АА, 2002 року випуску становить 53 499,60 грн.. Застосування в даному спорі Постанови Кабінету міністрів України від 22.01.1996р. за № 116 „Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей” у відповідності до якої розмір збитків визначається за балансовою вартістю цих цінностей з урахуванням індексів інфляції, які щомісячно визначає Міністерство статистики України за встановленою формулою, на думку суду є безпідставним. Вказана постанова прийнята на виконання розпорядження Президента України від 10.02.1995р.№ 35 „Про заходи щодо активізації боротьби з корупцією і організованою злочинністю” та підлягає застосуванню на підприємствах всіх форм власності, що є виробниками матеріальних цінностей.

Враховуючи наведене суд відмовляє у стягненні 153 242,33 грн. збитків, нарахованих у відповідності до вказаної постанови.

Сторона відповідача до моменту скоєння крадіжки транспортного засобу здійснювала користування останнім, що згідно умов договору покладало на неї обов”язок проведення відповідних платежів за січень, лютий 2006 р. (рахунки №51 від 31.01.2006 р., №146 від 20.02.2006р.) у розмірі 891,66 грн., які підлягають стягненню.

Суд вважає, що покладення стягнення 780,00 грн. та 2032,97 грн. витрат, пов”язаних з відрядженням на відповідача, не може підлягати задоволенню. Сторона позивача обґрунтовує проведення витрат, у зв”язку з викликами до суду та використанням транспортного засобу та використання для цих потреб паливно-мастильних матеріалів. На підтвердження цього факту сторона позивача представляє розрахункові квитанції, які засвідчують купівлю відповідної кількості паливно-мастильних матеріалів та розрахункові квитанції для оплати за проживання у м.Львові. Сторона позивача провела нарахування витрат на відрядження за 29.05.2008р. та 10.07.2008р.- дати слухання судової справи та участь у засіданнях уповноваженого представника. Долучений до доповнень до позовної заяви від 10.07.2008р. подорожній лист № П-542500 від 28.05.2008р. засвідчує, що час повернення транспортного засобу, який використовувався для поїздки на судове засідання 02.06.2008р..У поданих доповненнях до позовної заяви від 01.10.2008р. подорожній лист відсутній, розрахункові квитанції, які засвідчують купівлю відповідної кількості паливно-мастильних матеріалів не можна сприймати в якості належного доказу, оскільки вказана інформація подається тільки стороною позивача. Стороною позивача не доведено початку виїзду транспортного засобу, тривалості поїздки, нарахування середньої кількості витрат паливно-мастильних матеріалів на поїздку з м.Києва до м.Львова та в зворотньому напрямку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд визнав позов обґрунтованим та таким, який підлягає до часткового задоволення .

Судові витрати віднести на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 610,762,766,798,803, ЦК України, ст. ст. 43, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд –

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Головного управління економіки Львівської обласної державної адміністрації (79008, м.Львів, вул. Винниченка, 18, р/р №0672 в УДК у Львівській області, МФО 825014, ) на користь Державної організації „Автобаза Державного управління справами” (04071, м. Київ, вул. Петровська, 12, р/р №03000671 в банку УДК у м. Києві, МФО 820019, ) 53 499,60 грн. вартості автомобіля, 891,66 грн. плати за користування автомобілем, 543,91 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати відповідно до вимог ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                           Судова-Хомюк Н.М.