СУД
РІШЕННЯ

"09" вересня 2008 р.

Справа №  12/38

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у засіданні справу № 12/38

за позовом: Фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1;

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2,;

про стягнення 294 541 грн. 30 коп.

Представники:

позивача - підприємець ОСОБА_1;

відповідача - підприємець ОСОБА_2.;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність
№ 3605 від 09.09.08.

Фізична особа - підприємець  ОСОБА_1(далі по тексту - підприємець ОСОБА_1)
звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2.) 294 541 грн. 30
коп., з яких 95 267 грн. 58 коп. - вартість оренди за час бездоговірного
користування нерухомим майном, 190 535 грн. 20 коп. - неустойка, 970 грн. 95
коп. - "пеня  3% річних", 7 767
грн. 57 коп. - "пеня подвійна облікова ставка НБУ", судові витрати.

Відповідачем не виконані вимоги
ухвал від 28.07.08, 21.08.08 щодо надання відзиву на позов. Представник
підприємця ОСОБА_2 повідомив про невизнання нею позову.

У засіданні відповідач звернувся до
господарського суду із клопотанням про зупинення провадження у справі до вступу
в законну силу рішення Олександрійського міськрайонного суду кіровоградської
області по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу торгівельного центру "Оріон" в м. Олександрія по пр.
Леніна, 100 а, укладеного ними 08.02.08, та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу торгівельного центру
"Оріон" у м. Олександрія по пр. Леніна, 100а, укладеного ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 08.02.08.

Господарський суд таке клопотання
не задовольнив. Згідно частини першої ст. 79 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи,
що розглядається іншим судом.

Справу № 12/38 можливо розглянути
без її зупинення до вирішення справ № 2-2763/2008, № 2-3360-07, що
розглядаються Олександрійським міськрайонним судом. Іншого позивач не довів.

При розгляді матеріалів справи,
заслуховуванні пояснень представників сторін господарський суд встановив
наступне.

За нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу від 08.02.08 ОСОБА_1 одержав у власність від ОСОБА_4
торговельний комплекс нежитловою площею 798,7 кв. м. та земельну ділянку площею
590 кв. м., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія,
проспект Леніна, № 100а.

Посилаючись на набуття право
власності на названий об'єкт підприємець ОСОБА_1 вважає, що за період з
08.02.08 по 11.06.08 підприємець ОСОБА_2. користувалася 209,3 кв. м. площі
торгово-розважального комплексу, тому, виходячи із середньоринкової вартості
оренди - 110 грн. за 1 кв. м. відповідно до аналітичної довідки ТОВ
"Експертне бюро" від 23.06.08,
має сплатити власнику приміщення 95 267 грн. 58 коп., а також 190 535
грн. 20 коп. на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, та пеню у
сумі 970 грн. 95 коп. (3 проценти річних), 7 767 грн. 57 коп. (у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за 124 дні) на підставі ст. 625 Цивільного
кодексу України.

Такі вимоги заявника визнані
господарським судом поданими безпідставно і тому задоволенню не підлягають.

Підприємець ОСОБА_2 як орендар
уклала із підприємцем ОСОБА_4 як орендодавцем договір оренди нерухомого майна
від 24.11.06, за умовами якого в оренду строком до 01.12.09 у платне
користування (5 610 грн. щомісячно із збільшенням з 01.12.07 розмірі орендної
плати на 10 процентів, з 01.12.08 - на 10 процентів) першій передається частина
нежитлового приміщення площею 209,3 кв. м. згідно плану (схеми, креслення)
орендної площі: приміщення, які позначені цифрами 8/71,7, 9/27, 10/10,7,
11/9,4, 12/16,5, 13/1,0, 14/2,4, 15/1,7, 16/3,2, 17, 2,0, 18/5,0, 19/4,5,
20/7,8, 21/4,2, 22/42,2, та розташовані на другому поверсі двох поверхового
торговельного комплексу у м. Олександрія, по пр. Леніна, 100-а, для
використання під кафе (надання послуг в сфері громадського харчування).
Дійсність такого договору оренди підтверджена рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.05.07 у справі №
2-1215/2007.

Таким чином, ще до  укладання договору купівлі-пролажу торговельного
комплексу та земельної ділянки від 08.02.08, названого вище, підприємець
ОСОБА_2.  набула права користування
зазначеними приміщеннями.

В силу ст. 770 Цивільного кодексу
України у разі зміни власника речі, переданої у найом, до нового власника
переходять права та обов'язки наймодавця; сторони можуть встановити у договорі
найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Договором оренди нерухомого майна
від 24.11.06 не передбачено умов про те, що у разі відчуження підприємцем ОСОБА_4
майна, переданого в оренду підприємцю ОСОБА_2, такий договір припиняється.
Таким чином після набуття права власності на майно  торговельного комплексу за договором
купівлі-продажу від 08.02.08 до  ОСОБА_1
перейшли права та обов'язки наймодавця (орендодавця).

Господарський суд встановив, що
відповідачем не відбувалося бездоговірне користування нежитловим приміщенням
площею 209,3 кв. м. у м. Олександрія по пр. Леніна, 100а. Підстави для
стягнення з такої сторони збитків у сумі 95 367 грн. 58 коп. як вартості оренди
за час бездоговірного користування майном відсутні. Господарський суд також
зважає на те, що подаючи вимогу про стягнення 95 267 грн. 58 коп. позивач
посилається на ст. 623 Цивільного кодексу України, за якою відшкодовуються
збитки, завдані порушенням зобов'язання, одна не доводить наявність порушення
зобов'язання відповідачем.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509
Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11
цього Кодексу.

Позовна заява не містить зазначення
та обґрунтування того, які саме зобов'язання, передбачені законом або
договором, має вчинити підприємець ОСОБА_2. на користь підприємця ОСОБА_1, і
яким чином невиконання такого зобов'язання призвело до понесення останнім
збитків у сумі 95 267 грн. 57 коп.

Вимагаючи стягнути з відповідача
190 535 грн. 50 коп., позивач не врахував норми ст. 785 Цивільного кодексу
України, за якими у разі, коли наймач який зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві у разі припинення договору найму річ  у стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, не
виконає такого обов'язку, наймодавець має право вимагати від нього сплатити
неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Докази того, що договір оренди
нерухомого майна від 24.11.06 (договір найму) припинений господарському суду не
подавалися. Крім того, 95 267 грн. 58 коп. не є платою за користування  приміщенням площею 209,3 кв. м. за 22 дні
лютого, березень, квітень, травень, 11 днів червня 2008 р.

Ст. 625 Цивільного кодексу України,
на яку посилається підприємець ОСОБА_1 у позові про стягнення з відповідача
пені у сумах 970 грн., 7 767 грн. 57 коп., не встановлює норм про
відповідальністю боржника у вигляді сплати кредитору пені.

Поняття неустойки (штрафу, пені) як
способу забезпечення виконання зобов'язань, міститься у ст. 549 Цивільного
кодексу України.

Ст. 625 Цивільного кодексу України
встановлена відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання щодо
сплати на вимогу кредитора суми боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пеня у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України у названій статті Цивільного кодексу не
передбачена.

Оскільки підприємець ОСОБА_1 не
виклав та не довів у позовній заяві наявності у підприємця ОСОБА_2 грошового
зобов'язання  на суму 95267 грн. 58 коп.,
підстави для вимоги стягнення річних та пені відсутні.

Позов задоволенню господарським
судом не підлягає.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на
позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання
суддею і може бути оскаржене у названий термін до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. ст. 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Засвідчені належним чином
примірники рішення направити сторонам.

Суддя                               Н. В. Болгар

10.09.08