ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.11.08                                                                                           Справа № 1/60-48

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Зварич О.В.,

Юрченка Я.О.,

при секретарі Горбач Ю.Б.,

за участю представників:

від позивача - Колпаков Ю.М.

від відповідача (скаржник) - не з’явився

Розглядається апеляційна скарга Малого підприємства «Сатурн»вих.№47 від 09.09.2008 року

на рішення господарського суду Волинської області від 03.07.2008 року, суддя Гончар М.М.

у справі № 1/60-48,

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Волинь-Авто», м.Луцьк

до відповідача Малого підприємства «Сатурн», м.Луцьк

про стягнення 4167,34 грн.

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Волинської області від 06.07.2007 року по справі №4/67-48 позов ВАТ «Волинь-Авто»до МП «Сатурн» про стягнення 4167,34 грн. задоволено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2007 року зазначене рішення скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.01.2008 року рішення господарського суду Волинської області від 06.07.2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Рішенням господарського суду Волинської області від 03.07.2008 року по справі №1/60-48 позов ВАТ «Волинь-Авто»задоволено, стягнено з МП «Сатурн»на корить ВАТ «Волинь-Авто»- 3451,51 грн. - основного боргу, 560,52 грн. - інфляційних до рахувань, 155,31 грн. - 3% річних.

Рішення суду мотивоване тим, що заборгованість відповідача перед позивачем за проведені роботи по ремонту автомобіля підтверджена матеріалами справи, підставна і підлягає до стягнення враховуючи ст.ст. 509, 525, 526, 530, 837 ЦК України. Поряд з цим, суд враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України вважає такими, що підлягають до задоволення нараховані позивачем інфляційні та 3% річних.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції МП «Сатурн»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 03.07.2008 року по справі №1/60-48, з підстав того, що судом неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник вказує на те, що автомобіль на ремонт не здавався, оскільки з 04.09.2005 року по 08.09.2005 року був у відрядженні за межами області для надання транспортних послуг, акт виконаних робіт відповідачем не підписувався. Поряд з цим, апелянт звертає увагу суду на те, що між сторонами відсутній договір підряду. Довіреність, яка відповідачем видана головному інженеру Зіркевичу І.І. 06.09.2005 року, на думку скаржника, свідчить лише про наміри підприємства провести ремонт автомобіля і видавалась останньому для детального з’ясування ціни за проведення такого.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.10.2008 року прийнято апеляційну скаргу відповідача та призначено справу до розгляду 27.10.2008 року. В судовому засіданні 27.10.2008 року оголошувалась перерва до 03.11.2008 року.

В судове засідання 03.11.2008 року відповідач (скаржник) уповноваженого представника не направив, проте надіслав до суду клопотання в якому просить розгляд справи відкласти.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, розглянувши клопотання відповідача, враховуючи те, що явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Представник скаржника (відповідача) була присутня у судовому засіданні 27.10.2008 року, в якому вимоги апеляційної скарги підтримала, просила оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, зазначаючи про те, що відповідач вартість ремонтних робіт не оплатив, а матеріали справи містять докази того, що такі роботи проводились.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

05.09.2005 року складено замовлення-наряд №ЗН0002400 від 05.09.2005 року, в якому замовником зазначено МП ”Сатурн“, адреса якого м.Луцьк, вул.Бринського,4 та виконавця - ВАТ “Волинь-Авто”, адреса якого м.Луцьк, вул.Рівненська,145. В зазначеному замовленні-наряді вказано модель автомобіля - ВАЗ 2109, державний № 01689 ВК, кузов № ХТА 3189, рік випуску 2001, перелік робіт, що планується виконати, запчастини (матеріали), що планується використати та їхню вартість. Термін оплати ремонту згідно замовлення-наряду - 05.09.2005 року.

Судом взято до уваги те, що як вбачається із переліку робіт що планується виконати та запчастин, що планується використати, зазначених у замовленні-наряді №ЗН-0002400 від 05.09.2005 року, об’єм та вартість таких робіт не можливо було визначити без огляду транспортного засобу.

06.09.2005 року МП «Сатурн»видано Зіркевичу Івану Івановичу довіреність ЯКУ №491323 на отримання від ВАТ «Волинь-Авто»цінностей - ремонту автомобіля ВАЗ-2109.

07.09.2005 року складено акт виконаних робіт №ЗН0002400 ВАТ «Волинь-Авто»замовнику МП «Сатурн», в якому зазначено виконані роботи та перелік наданих запчастин (матеріалів).

Відповідач оплату ремонтних робіт не провів.

Позивачем направлено на адресу відповідача претензії від 09.08.2006 року та 29.03.2007 року, з вимогою погасити суму боргу в розмірі 3451,51 грн. за проведений ремонт автомобіля, що належить відповідачу, проте така залишена останнім без задоволення.

Апелянт посилається на те, що позивачем роботи по ремонту автомобіля не виконувались, оскільки замовлення-наряд №ЗН-0002400 від 05.09.2005 року та акт виконання робіт № ЗН-0002400 від 07.09.2005 року не завірені печаткою МП “Сатурн”, проте такі судом до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи наявна довіреність ЯКУ № 491323 від 06.09.2005 року, якою уповноважено працівника відповідача Зіркевича І.І. на отримання з ремонту автомобіля.

Стосовно твердження відповідача про те, що ним 06.09.2005 року видано довіреність ЯКУ №491323 Зіркевичу І.І. лише для детального вияснення вартості ремонту автомобіля ВАЗ 2109, державний знак №01689 ВК та складення ВАТ «Волинь-Авто»кошторису не заслуговує на увагу, оскільки замовлення-наряд №ЗН0002400 складено позивачем 05.09.2005 року, тобто до видачі довіреності, тому наведене свідчить, що вказана вище довіреність видана на отримання у позивача автомобіля після ремонту.

Відповідно до п. 2 "Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно - матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Така довіреність наявна в матеріалах справи.

Стосовно тверджень апелянта про те, що ремонт автомобіля не міг проводитись, оскільки з 04.09.2005 року по 08.09.2005 року перебував у відрядженні в іншій області, слід зазначити, що копія наказу про відрядження від 04.09.2005 року №46, копії посвідчень про відрядження №86, №87 та копія подорожнього листа службового легкового автомобіля на 4-8 вересня 2005 року не можуть бути належними доказами в підтвердження позицій скаржника, оскільки не встановлюють факт дійсного перебування зазначеного автомобіля поза межами області. Оригінали вказаних вище документів апеляційному суду представлені не були.

Поряд з цим, апеляційним господарським судом відзначено, що представлена відповідачем копія подорожнього листа службового автомобіля ВАЗ 21093 016-89ВК з 04.09.2005 року по 08.09.2005 року не може свідчити про те, що саме цей автомобіль перебував у відрядженні, оскільки не відповідає вимогам Інструкції про порядок застосування подорожнього листа службового легкового автомобіля та обліку транспортної роботи, яка затверджена наказом Державного комітету статистики України від 17 лютого 1998 року №74, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 5 березня 1998 року за №149/2589.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачені форми правочину, згідно, якої волевиявлення сторін можливе як в усній так і в письмовій формі.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про автомобільний транспорт»договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу є: найменування та місце розташування сторін за цим договором; перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання; вартість робіт та порядок розрахунків; перелік складових частин (матеріалів), використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу; перелік документів, який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, та гарантійні зобов'язання виконавця щодо проведених робіт.

В даному випадку між сторонами зобов’язання виникли на підставі замовлення-наряду, що не суперечить ст.639 ЦК України.

Актом виконаних робіт від 07.09.2005 року підтверджується виконання позивачем договору підряду, яким в даному випадку є замовлення-наряд № ЗН 0002400 від 05.09.2005 року, та передача цих робіт - автомобіля з ремонту по довіреності МП "Сатурн" серії ЯКУ №491323 від 06.09.2005 року.

Таким чином, посилання скаржника на те, що між сторонами відсутній договір підряду є безпідставним.

В судовому засіданні 20.10.2008 року апеляційним судом було запропоновано провести експертизу автомобіля, з метою встановлення факту проведення ремонтних робіт автомобіля ВАЗ 2109, державний № 01689 ВК, кузов № ХТА 3189, рік випуску 2001, на яку відповідач згоди не дав, оскільки такий підприємством проданий і йому невідомо де він знаходиться.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку, а згідно ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивачем правомірно нараховано до стягнення - 3% річних в сумі 155 грн. 31 коп., 560 грн. 52 коп. - збитків від інфляції.

Доказів погашення заборгованості перед позивачем в сумі 3451,51 грн., або відсутності такої відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду Волинської області від 03.07.2008 року по справі №1/60-48 залишити без змін, а апеляційну скаргу Малого підприємства «Сатурн»без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Зварич О.В.

Юрченко Я.О.