ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

Зпозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні рішення»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Адепт-Буд»

про стягнення боргу 18972,08 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники сторін:

від позивача: Гелеверя В.В.

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача 18972,08 грн. за договором поставки від 02.03.07 р. № 239, з яких: 13003,48 грн. основного боргу, 2600,70 грн. штрафу, 3367,90 грн. інфляційних нарахувань. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати товару відповідно до умов зазначеного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.08 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.10.08 р. за участю представників сторін, яких зобов`язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 27.10.08 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, відзиву на позов не надав, вимог ухвали суду від 02.10.08 р. не виконав, причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин ухвалою суду від 27.10.08 р. розгляд справи був відкладений на 24.11.08 р.

У судовому засіданні 24.11.08 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача повторно на виклик суду не з'явився, відзиву на позов не надав, вимог ухвали суду від 27.10.08 р. не виконав, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ним відзиву на позов і витребуваних судом документів, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 24.11.08 р. за згодою представника позивача судом оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

02.03.07 року між сторонами укладено договір поставки № 239 (надалі –договір), за умовами якого позивач зобов’язався передавати відповідачу будівельні матеріали окремими партіями за цінами, в асортименті (номенклатурі) та кількості, які погоджуються сторонами в накладних (надалі –товар), а останній –приймати та оплачувати його на умовах, встановлених договором. Строк дії договору визначений сторонами з 02.03.07 р. до 31.12.07 р.

На виконання умов договору, позивач здійснив передачу відповідачу товару на загальну суму 13 281,41 грн., що підтверджується рахунками-фактурами № 005770 від 25.06.07 р., № 0005880 від 27.06.07 р., № 0005920 від 02.07.07 р., № 0006636 від 18.07.07р., та видатковими накладними № 0005770 від 25.06.07 р. на суму 10 217,08 грн., № 0005880 від 27.06.07 р. на суму 54,59 грн., № 0005920 від 02.07.07 р. на суму 223,34 грн., № 0006636 на суму 2786,40 грн.

Факт отримання відповідачем вказаного вище товару підтверджується наявними у матеріалах справи довіреностями.

Порядок розрахунків визначений сторонами у розділі 2 договору, відповідно до якого відповідач зобов’язався оплачувати кожну конкретну партію товару в строк, що не перевищує 14 календарних днів з моменту виконання позивачем зобов’язання з поставки відповідної партії. Розрахунок проводиться в гривнях шляхом перерахування суми вартості партії товару на поточний рахунок позивача, а за погодженням сторін відповідач має право проводити розрахунки (повністю або частково) готівкою через каси позивача у встановленому законодавством порядку або проводити розрахунок в порядку повної або часткової попередньої оплати вартості товару.

Пунктом 2.7. договору сторони узгодили ціну товару, якою є ціна, що відображена в накладних на відповідний асортимент товару.

Судом встановлено, що відповідач за отриманий товар розрахувався частково у розмірі 277,93 грн.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїх зобов’язань по оплаті товару повністю не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 13003,48 грн.

За своєю правовою природою договір від 02.03.07 р. № 239 є договором поставки, а тому до спірних правовідносин застосовуються положення законодавства про поставку.

Відповідно ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона –постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З доказів по справі вбачається, що позивач виконав свої зобов’язання в повному обсязі та належним чином, претензій щодо якості наданого товару від відповідача не надходило.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексу. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна із сторін повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач в судове засідання не з’явився та заявлених до нього позовних вимог не спростував.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 13003,48 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь штраф у розмірі 2600,70 грн.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у випадку, якщо прострочення платежу буде продовжуватися більше тридцяти календарних днів, позивач має право стягнути з відповідача 20 % від простроченої суми за весь період несплати з моменту відвантаження товару.

Оскільки судом встановлений факт порушення (прострочення) відповідачем зобов»язання щодо сплати, вимога позивача про стягнення з нього штрафних санкцій в сумі 2600,70 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань також підлягає задоволенню у сумі 3367,90 грн.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, сплати державного мита, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Адепт-Буд»(04123, м. Київ, вул. Світлицького, 35, ідентифікаційний код 34428141) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні рішення»(08700, Київська область, Обухівський район, м. Обухів, вул. Промислова, Б. 9) 13003 (тринадцять тисяч три) грн. 48 коп. основного боргу, 2600 (дві тисячі шістсот) грн. 70 коп. штрафу, 3367 (три тисячі триста шістдесят сім) грн. 90 коп. інфляційних нарахувань, 189 (сто вісімдесят дев’ять) грн. 72 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. інфляційних нарахувань.

3.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені чинним законодавством України.

Суддя                                                                                                    Пригунова А.Б.

Дата підписання 28.11.08 р.