ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 23/245-б-43/529

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Короткевича О.Є.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги

Дочірнього підприємства

"Миргороднафтогазрозвідка" Національної

акціонерної компанії "Надра України"

на ухвалу

господарського суду м. Києва

від 28 липня 2008 року

у справі

господарського суду

№ 23/245-б-43/529

М. Києва

за заявою

Дочірнього підприємства "Полтаванафтогазгеологія" Національної акціонерної компанії "Надра України"

до

Закритого акціонерного товариства "Укрнафтогазтехнологія"

про

банкрутство,

арбітражні керуючі:

Гусар Іван Олексійович,

Яців Олег Романович,

за участю представників сторін:

Генеральної прокуратури України –Сахно Н.В. (начальник відділу);

ДП "Миргороднафтогазрозвідка" - Макарчука Ф.В. (дов. від 19.06.2008),

ліквідатора ЗАТ "Укрнафтогазтехнологія" арбітражного керуючого Яціва О.Р. ;

встановив:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.05.2004 за заявою Дочірнього підприємства "Полтаванафтогазгеологія" Національної акціонерної компанії "Надра України" порушено провадження у справі, призначено дату підготовчого засідання, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду м. Києва від 09.11.2007 (суддя Пасько М.В.) ЗАТ "Укрнафтогазтехнологія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гусара І.О, якого зобов'язано подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання боржника банкрутом та надати суду ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.07.2008 (суддя Пасько М.В.) достроково припинено обов'язки ліквідатора боржника Гусара І.О. Призначено ліквідатором Закритого акціонерного товариства "Укрнафтогазтехнологія" арбітражного керуючого Яціва О.Р., якого зобов'язано надати суду заяву про його відповідність вимогам ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В касаційній скарзі ДП "Миргороднафтогазрозвідка" НАК "Надра України" просить скасувати ухвалу господарського суду від 28.07.2008 з підстав грубого порушення судом норм процесуального права, оскільки заява про дострокове припинення обов'язків ліквідатора розглянута без матеріалів справи та без виклику сторін.

Від арбітражного керуючого Гусара І.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу, зручну для суду, дату. В обґрунтування клопотання посилається на неотримання ухвали про призначення дати судовго розгляду.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів залишає без задоволення, оскільки жодних доказів на його підтвердження арбітражним керуючим не надано. Разом з тим, з реєстрів рекомендаційних відправлень від 19.09.2008 та від 22.09.2008 вбачається, що ухвала від 19.09.2008 про призначення розгляду справи була направлена арбітражному керуючому Гусару І.О. за адресою, що міститься в матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону у постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією.

Згідно з порядком призначення керуючого санацією, встановленим статтею 17 Закону, господарський суд призначає керуючого санацією за наявності у нього ліцензії, крім випадків, передбачених цим Законом.

Положеннями частини 2 вказаної статті передбачено, що комітет кредиторів приймає рішення про погодження кандидатури керуючого санацією. При цьому, кандидатури керуючого санацією можуть бути запропоновані комітету кредиторів будь-яким із кредиторів, представником органу, уповноваженого управляти майном боржника.

Отже, Законом встановлено право комітету кредиторів приймати рішення про погодження кандидатури керуючого санацією (ліквідатора).

При цьому, під час розгляду справи завдання суду полягає у створенні належних умов для забезпечення реалізації прав учасниками справи.

В ст. 3-1 Закону України закріплено, що до призначення арбітражним керуючим особа має подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії осіб, які не можуть бути призначеними арбітражними керуючими.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 2 Закону державну політику щодо запобігання банкрутству, а також забезпечення умов реалізації процедур відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом стосовно державних підприємств та підприємств, у статутному фонді яких частка державної власності перевищує двадцять п'ять відсотків, суб'єктів підприємницької діяльності інших форм власності у випадках, передбачених цим Законом, здійснює державний орган з питань банкрутства, який діє на підставі положення, затвердженого у встановленому порядку.

За приписами частини 2 статті 2 Закону державний орган з питань банкрутства пропонує суду кандидатури арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) для державних підприємств або підприємств, у статутному фонді яких частка державної власності перевищує 25%, щодо яких порушена справа про банкрутство, та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 2 Указу Президента України від 23.10.2000 року № 1159/2000 "Про Міністерство економіки України" повноваження державного органу з питань банкрутства покладено на Міністерство економіки України, яке Указом Президента України від 21.08.2001 року № 724/2001 перейменовано у Міністерство економіки та з питань європейської інтеграції України. Наказом Міністерства економіки України від 03.11.2000 року № 238 утворено територіальні органи з питань банкрутства, які діють на підставі Положення, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 21.12.2000 року № 274.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2008 господарський суд першої інстанції після отримання заяви Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва від 25.07.2008 № 3144/9/24-303, в якій вказується про надходження заяви ліквідатора боржника –арбітражного керуючого Гусара І.О про дострокове припинення його повноважень, виніс ухвалу, якою припинив повноваженні ліквідатора Гусара І.О. та призначив ліквідатором банкрута Яціва О.Р., якого зобов'язав надати суду заяву про його відповідність вимогам п. 3.1 Закону.

Призначивши ліквідатором боржника арбітражного керуючого Яціва О.Р. господарським судом було грубо порушено норми законодавства про порядок його призначення, а саме:

- не дотримано вимоги ст. 3-1 Закону, оскільки заяву про його відповідність вимогам ст.3-1 Закону арбітражним керуючим Яцівом О. Р. до його призначення надано не було. Лише в оскаржуваній ухвалі суд зобов'язав його це зробити;

- позбавлено комітет кредиторів права надати кандидатуру ліквідатора, як це передбачено ст.ст. 16, 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- не дотримано вимог ст. 2 Закону, Порядку подання пропозицій господарському суду щодо кандидатур арбітражних керуючих, затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 25.042001 № 87, оскільки кандидатура ліквідатора Яціва О.Р. не була погоджена з державним органом з питань банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ст. 4 Установчого договору про створення та діяльність ЗАТ "Укрнафтогазтехнологія", зареєстрованого Радянською районною державною адміністрацією м. Києва 05.08.1997 за № 09972, статутний фонд товариства становить 50 000 000 грн. До складу засновників товариства увійшли Українське акціонерне товариство "Укргазпром" (50 000 акцій або 5% Статутного фонду), Українська державна кредитно-інноваційна компанія (50 000 акцій або 5% Статутного фонду), підприємство "Полтавагазпром" (100 000 акцій або 10% Статутного фонду), Фонд державного майна України, який діє в інтересах державного підприємства "Полтаванафтогазгеологія" (150 000 акцій або 15% Статутного фонду). Сукупна кількість акцій держави у статутному фонду боржника склала 35%.

Внесками держави до статутного фонду боржника були газ Солохівського підземного газосховища Диканьківського районі Полтавської області, грошові кошти та технологічне обладнання загальною вартістю 17 500 00 грн. (а.с. 44-71 т. 1).

За наявності у матеріалах справи про банкрутство зазначеного Установчого договору, господарським судом м. Києва, всупереч вимог ст. 43 ГПК України, питання частки держави у статутному фонду ЗАТ "Укрнафтогазтехнологія" понад 25% у ході розгляду справи не досліджувалось, при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не враховувалось.

Зазначені обставини призвели до порушення вимог ст. 2, 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки до участі у справі про банкрутство товариства, у статутному фонді якого частка державної власності перевищує 25%, державний орган з питань банкрутства залучено не було, чим позбавлено його права запропонувати господарському суду кандидатуру розпорядника майна боржника та можливості вживати заходи, спрямовані на запобігання банкрутства підприємства з державною часткою.

Крім того, оскаржувана ухвала винесена з грубим порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вказано в тексті ухвали заява ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про припинення повноважень ліквідатора та призначення нового ліквідатора банкрута без виклику сторін.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадянських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Відкритий характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судоустрій України" ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якого рівня.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Колегія суддів дійшла висновку, що розгляд заяви ДПІ без матеріалів справи та за відсутності сторін, не повідомлених про час та місце судового засідання, свідчить про порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та вимог Закону України "Про судоустрій України" та дають підставу вважати несправедливою процедуру прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо: справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суд (п. 2 ст. ст. 11110).

Таким чином, враховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали господарського суду з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін та учасників провадження у даній справі і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скарги Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Миргороднафтогазрозвідка" задовольнити.

Ухвалу господарського суду м. Києва від 28.07.2008 у справі № 23/245-б-43/529 скасувати, справу передати на розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий - М.І. Хандурін

Судді            О.Є. Короткевич

О.С. Удовиченко