СУД
Постанова

Іменем України

18
червня 2008 року

Справа
№ 2-14/4018-2008

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді                                                  Котлярової
О.Л.,

суддів                                                                      Антонової
І.В.,

Прокопанич Г.К.,

без участі
представників сторін,

розглянувши
апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Курапова З.І.) від 8 травня 2008 року у справі № 2-14/4018-2008

за
позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

до Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про
розірвання договору та стягнення 32500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовом  до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про розірвання договору поставки товару №
231107 від 23 листопада 2007 року та
стягнення 15625 грн. заборгованості та 16875 грн. пені, всього 32500
грн.

Позивач
уточнив вимоги та просив стягнути 38281,25 грн., 15625 грн. заборгованості та
22656,25 грн. пені.

Позов
мотивований тим, що відповідач не виконав договірні зобов'язання по сплаті
одержаного товару, а тому просить договір розірвати.

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 8 травня 2008 року у справі
№2-14/4018-2008 позов задоволено частково, розірваний договір поставки товару
№231107 від 23 листопада 2007року, укладеного між СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_1,
стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2  15625 грн. заборгованості, 1220,89 грн. пені,
168, 46 грн. державного мита та 51, 93 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, в інший частині позову відмовлено.

Не
погодившись з даним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить його скасувати.

Апелянт
посилається на те, що заявку на поставку товару не надав, згідно з договором
поставки позивач був зобов'язаний поставити товар на умовах Франко-склад
(Інкотермс2000) в м. Сімферополь, вул. Бородина,18, товар не переданий на  Франко-Склад є власністю Продавця та він несе
за товар повну відповідальність, позивач поставив товар не на склад відповідача
без зазначення в накладної адреси зберігання.

У
судове засідання, призначеного на 18 червня 2008 року, не з'явились сторони,
про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Стаття
22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Оскільки
явка в судове засідання представників сторін-це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо не з'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Судова
колегія розглянувши матеріали справи вважає можливим розглянути справу у
відсутності сторін.

Під
час повторного розгляду справи, в порядку передбаченому статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, перевіривши правильність застосування норм
матеріали права, Севастопольський апеляційний господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23
листопада 2007 року між Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2
(Постачальник) та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Покупець) було
укладено договір поставки товару № 231107.

Відповідно
до пункту 1.1 даного Договору, Постачальник зобов'язується систематично поставляти
та передавати у власність Покупця продукцію і товар, який виробляє та добиває
власними силами, а Покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно оплатити
на умовах цього договору.

Пунктом
1.4 Договору вбачається предмет поставки, до нього входить  рибні снеки, солена, в'ялена, копчена, свіжа
риба та інша продукція під торгової маркою "Олімпіада" Кримський
берег".

Згідно
з пунктом 2.1 Договору, продукція поставляється окремими партіями у кількості
та асортименті, узгодженому сторонами по заявці Покупця. Заявка подається
телефонограмою, факсом, електронною поштою або у письмовому виді за 2 доби до
доставки. Постачальник зобов'язується доставити товар власним транспортом і за
свій рахунок протягом 5 діб з моменту одержання заявки.

Пункт
3.1 Договору передбачає асортимент продукції узгоджується сторонами на кожну
партію товару та відображається в супровідних товарно-транспортних документах.

Згідно
з пунктом 9.2 Договору, поставка товару здійснюється на умовах Франко-Склад
АРК, м. Сімферополь, вул. Бородина, 18 (Інкотермс2000).

Пунктом
9.2. Договору передбачений перехід ризиків на товар згідно умов Франко-Склад
(Інкотермс2000) в момент прийомки продукції на складі в м. Сімферополі.

Як
вбачається із матеріалів справи, відповідач 23 листопада 2007 року електронною
поштою, згідно з умовами Договору, направив заявку позивачу  на поставку товару: 60 паків хамси пряного
посолу, 40 паків малосольної, 10 паків тюльки та всі снеки.

За
накладною № 109 від 30 листопада 2007 року позивач поставив відповідачу  товар на загальну суму 15625 грн.

У
даній накладній зазначено про доставку товару у місті Сімферополя.

Офіційними
правилами тлумачення торговельних терпінів Міжнародної торгової палати
Інкотермс в редакції 2000 року передбачено, що продавець зобов'язаний надати
товар у розпорядження покупця в названому
місці поставки (пункт А, підпункт А4).

Відповідно
до підпунктів А.5, Б.5 даних правил "Інкотермс2000" продавець  несе ризики втрати чи пошкодження товару  до моменту здійснення його поставки у
відповідності з пунктом А.4.

Виходячи
із змісту підпунктів Б.4, Б.5 Правил "Інкотермс2000" покупець
зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено відповідно до
підпункту А.4 та з моменту поставки несе всі ризики втрати чи пошкодження
товару.

Термін
"Франко" в міжнародної торгівлі та перевезеннях означає звільнення
покупця від витрат по доставці товарів в зазначений пункт у зв'язку з їх
включенням в ціну товару.

Таким
чином,  цей термін  покладає
мінімальні  обов'язки  на продавця,
а  покупець  несе  всі  витрати
і  ризики  у зв'язку з перевезенням товару з площ
продавця до місця призначення.

Однак,
якщо  сторони  бажають
покласти на продавця обов'язки щодо завантаження товару в місці
відправлення та всі ризики й витрати такого
вантаження,  це  має бути чітко обумовлено шляхом включення
відповідного застереження до
договору  купівлі-продажу.

Зазначені
в пунктах 9.1, 9.2 Договору умови поставки товару на Франко-склад  зазначають доставку товару на склад за
рахунок позивача.

Як
вбачається із матеріалів справи, надана відповідачем заявка на поставку товару
свідчить про те, що відповідач мав можливість прийняти товар на склад.

Згідно
зі статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується
передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних
з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Товар
поставлений позивачем на підставі заявки відповідача та прийнятий відповідачем,
з моменту прийняття товару є власністю останнього, а виникнення непередбачених
обставин  у подальшому, через 2,5 місяця
після прийняття товару, неможливості зберігання товару внаслідок незабезпечення
відповідачем укладання договору оренди складських приміщень з іншими особами,
не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати одержаного товару.

Із
матеріалів справи вбачається,  відповідач
листом від 13 лютого 2008 року звернувся до позивача з пропозицією  зупинити дію пунктів 14.2, 14.3. Договору №
23112007,  відносно відповідальності за
несвоєчасне виконання зобов'язань, у зв'язку з настанням непередбачених
обставин, пов'язаних з реалізацією товару.

Стаття
651 Цивільного кодексу України передбачає, що зміна договору допускається лише
за згодою сторін.

Також,
нормами статті 193 Господарського кодексу України передбачало, що не допускається
одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених
законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Домовленості
про зміну договору сторонами не досягнута.

Договір
у встановленому законом порядку не змінений.

Як
передбачено нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору  і у встановлений строк.

За
договором відповідач перед позивачем має борг в сумі 15625 грн., що
підтверджується матеріалами справи.

Згідно
з пунктом 8.1 договору відповідач зобов'язаний здійснити оплату за кожну партію
товару протягом 14 календарних днів з моменту одержання.

Пунктом
14.3. договору передбачена відповідальність за несвоєчасну оплату товару у
розмірі 1 % від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Стаття
611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Позивачем
пред'явлена до стягнення пеня за період з 14 грудня 2007 року по 08 травня 2008
року в сумі 22656, 25 грн. із рахунку 1 % від суми несплаченого товару за кожний
день прострочення.

Відповідно
до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил здійснення господарської діяльності, невиконання або  неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно
до ч.1 ст. 231 Господарського Кодексу України законом щодо окремих  видів зобов'язань може бути визначений розмір
штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Приписами
п.6 вказаної статті унормовано, що штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою
ставкою Національного банку України, за увесь час  користування чужими грошовими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно
зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року № 54396 ВР,
платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір
пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

Розмір
неустойки, встановлений договором, може бути стягнуто за договором з
урахуванням обмежень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Пеня
підлягає стягненню за період з 15 грудня 2007 року по 08 травня 2008 року, як
заявлено позивачем, із рахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, що становить 1220, 89 грн.

Із
розрахунку виходить 116, 44 грн. за період з 15 грудня 2007 року по 31 грудня
2007 року (15625 грн. х 16 % : 100 % : 365 дн. х 17 дн.), 1104,45 грн. за
період з 01 січня 2008 року по 08 травня 2008 року (15625 грн. х 20 % : 100 % :
365 дн. х 129 дн.).

Частина
2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачає, що договір може бути
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором
або законом.

Оскільки
відповідач за договором несвоєчасно сплатив за одержання товару,  то Договір поставки може бути розірваний.

За
таких обставин, суд першої інстанції правомірно розірвав договір поставки
товару №23/11/07 від 23 листопада 2007 року та стягнув заборгованість за
договором.

Враховуючи
вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення
при правильному застосуванні норм матеріального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись
статтями 101, 103 (частина 1 пункт 1), 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 8 травня 2008 року у справі
№ 2-14/4018-2008 залишити без змін.

Головуючий
суддя
О.Л. Котлярова

Судді
І.В. Антонова

Г.К. Прокопанич