ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008 р.

№
2-227/02

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Стратієнко  Л.В.(головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
касаційну  скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,ОСОБА_6 ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,  ОСОБА_15,
ОСОБА_16,  ОСОБА_17     на
постанову Одеського апеляційного господарського суду  від 12 лютого 2008 року у справі № 2-227/02
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5, ОСОБА_18,  ОСОБА_14,
ОСОБА_15,  ОСОБА_9,  ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_16,  ОСОБА_19,
ОСОБА_10,  до Товариства з
обмеженою відповідальністю  ”Чайка”  про
зобов'язання   дати  згоду
на  вихід   членам
трудового  колективу,  визнання
права  власності  на
майно  та   виділ
його  в  натурі, -

Встановив:

У  липні
2001 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,  ОСОБА_5, ОСОБА_18.,  ОСОБА_14.,
ОСОБА_15.,  ОСОБА_9,  ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13,  ОСОБА_16., ОСОБА_19,  ОСОБА_10.,
звернулись  до  Біляївського районного суду  Одеської
області    з  позовом
до   ТОВ  ”Чайка”, з
урахуванням  уточнених  позовних
вимог,  про   зобов'язання
надати   згоду  на
вихід   з  товариства
членам  трудового  колективу, що
подали  заяву, та  виділити
майно  в  натурі у
вигляді  приміщень  загальною
площею  132,8 м2,(
корисна   площа -86,4 м2,
некорисна -46,4 м2.

У  жовтні
2001 р. ОСОБА_20  звернувся з  таким
же  позовом  до
цього ж суду.

Рішенням   Біляївського районного суду  Одеської
області    від  12 листопада
2002 р. позов  задоволено.
Визнано   за  ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3.,  ОСОБА_4.,
ОСОБА_5, ОСОБА_18.,  ОСОБА_14.,  ОСОБА_15.,
ОСОБА_9.,  ОСОБА_7, ОСОБА_12
ОСОБА_13.,  ОСОБА_16.,  ОСОБА_19.,
ОСОБА_10. та  ОСОБА_20. право  власності
на   3/10 частини  будівлі
комбінату  побутового  обслуговування   ТОВ ”Чайка”, за  адресою; АДРЕСА_1,  виділено
позивачам  в  натурі приміщення : 1-2 дамський зал -6684
грн., 1-3 чоловічий   зал  - 6817 грн., 1-1 частину вестибюлю (а) -3042
грн.,  11 частину вестибюлю (б) -1754
грн., 1-1  частину вестибюлю ( в) -2288
грн., 1-12 частину коридору -156 грн., 1-7 взуттєва майстерня -3508 грн., 1-6
комора -2309 грн., 1-11 частини кочегарки -1133 грн., 1-4 часова майстерня
-1288 грн., а всього вартістю 26820 грн., виділено ТОВ ”Чайка” в натурі  приміщення:
11  частина  вестибюлю ( в)  -6017 грн., 1-5 туалет -755грн.,  1-8
фотолабораторія -1132 грн., 1-9
фотоательє -3731 грн., 1-10
фотолабораторія -600 грн., 1-12 частини коридору -2176 грн., 1-13 комора
-711 грн., 1- 14 коридор -1310 грн., 1-11 частина  кочегарки
- 6551 грн.,  1- 15  коридор
- 6262 грн., 1-16 кроєна 5752 грн., 1-17 -кроєна   2862 грн.,
1-18 кроєна 4508 грн.,  1-19
кроєна  2687 грн.,  1-20
бухгалтерія  2554 грн.,  1-21
швейна  майстерня  21696 грн., 1-22  примірочна
7417 грн.,  а  всього
на  суму 71004 грн.,  що
складає 7/10  спірної  будівлі; зобов'язано  позивачів влаштувати перегородки  в
прим. 1-11, розібрати кладку
під  вікном  в
прим. 1-11 і  встановити в  ньому
двері, влаштувати
перегородки  в  прим. 1-1 між частинами  ”а” і
”в” і  теж  між
частинами  ”б” і ”в”,
влаштувати   дверний прохід і  встановити
двері   між   прим. 1-6 і
1-7, вартість  робіт  4866 грн., зобов'язано  відповідача
розібрати  і  заложити
дверний   прохід  між
прим.1-6 і 1-12, встановити
двері  від  розбірки в
прим. 1-12 і  встановити нові  двері
між  прим. 1-1 і 1-14,
вартість  робіт  659 грн., вхід  у виділені частини будівлі як  для І, так і для ІІ співвласника
зобов'язано  здійснювати  через
існуючи  вхідні  двері
в  прим. 1-1,  що
знаходяться  у  постійному
користуванні;  частину  вестибюлю
1-1 (в)  залишено  у
загальному  користуванні.

Постановою  Одеського
апеляційного господарського суду
від  12 лютого  2008 р. рішення   Біляївського районного суду  Одеської
області    від  12 листопада
2002 р. скасовано, та
прийнято  нове  рішення, яким
у  позові  відмовлено.

У
касаційній  скарзі позивачі просять
скасувати постанову  апеляційного  суду,
посилаючись на  порушення судом
норм  матеріального і   процесуального права, та  повернути
справу   на  новий
розгляд  до   господарського суду  Одеської
області.

Заслухавши
пояснення позивачів ОСОБА_14 і  ОСОБА_6.,
які підтримали  доводи викладені в   касаційній
скарзі,  вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що касаційна
скарга   не  підлягає задоволенню з таких підстав.

Як  вбачається
з  матеріалів  справи та
встановлено  судами  попередніх
інстанцій,  29 червня  1995 р.
між  Представництвом   Фонду
державного  майна   України в
Біляївському  районі  та
товариством  покупців (62
працівника   державного  підприємства
”Чайка”)  укладено  договір -1, на  підставі
якого було  викуплено  цілісний
майновий  комплекс   ДП ”Чайка”.

Надалі  працівниками
ДП ”Чайка”  засновано   ТОВ ”Чайка”, яке  було
зареєстровано  Біляївською  районною
державною   адміністрацією
Одеської  області  27 грудня
1995 р.

У  березні
2001 р.  16  засновників
даного  товариства звернулись  до
товариства   з  заявою
про  надання  згоди
на  вихід  із
складу   засновників та  вимогою
про  виділення  їм
майна  в  натурі.

У
квітні  2001 р.  ОСОБА_20
звернувся  також  із
заявою  про  вихід
з  числа  засновників
товариства  та  виділ
частки  майна  в  натурі,  дана
заява   загальними  зборами
не  розглядалась.

Предметом  спору
у  даній  справі
є  вимоги  про
зобов'язання ТОВ ”Чайка”
дати  згоду   на
вихід   членам  трудового
колективу,  визнання  права
власності  на  майно
та   виділ  його
в  натурі.

Суд  першої
інстанції встановивши,  що  позивачі
є  членами  трудового колективу  даного
товариства, та  приймали  участь
у   викупі  даного нерухомого  майна, дійшов
висновку, що  вони є  співвласниками  даного
майна та  зважаючи  на
вимоги,  ст. ст. 113, 115  ЦК УРСР ( який  діяв
на  момент  даних
правовідносин),  прийняв  рішення
про  задоволення  позову.

Суд  апеляційної
інстанції дійшов  правильного  висновку,
що  судом  першої
інстанції  помилково  застосовані
ст.ст. 113, 115 ЦК УРСР, оскільки, враховуючи  вимоги ст. 26
Закону  України ”Про  власність ”,
ст. 12 Закону  України ”Про  господарські
товариства ” ( чинні   на  час виникнення  спірних
правовідносин )  майнові  внески
позивачів даної  справи,  зроблені
ними   як  засновниками (учасниками)   товариства
до  його  статутного
фонду,  стали  власністю
товариства  і  засновники
не  є власниками  даного
майна, а  мають  лише
корпоративні  права, склад  яких
викладено   у  Законі
України ” Про  господарські  товариства ”
та  Статуті  товариства. Оскільки  статутом
товариства   не  визначено, за яких  умов
можливо реалізувати право
учасника  товариства  на
одержання в  натуральній  формі
частини  майна  товариства
пропорційно  його  частці
у  статутному  фонді при
виході   із  товариства, а ст 54 Закону,  передбачена
згода  товариства на   повернення
частини  майна з  статутного
фонду    повністю  або
частково в  натуральній  формі
при  виході   учасника
з  товариства, яка  не була
дана  товариством, суд
апеляційної  інстанції  дійшов
висновку,  що  рішення
суду  першої  інстанції
прийнято  з  порушенням
норм  ст. 202 ЦПК України,  ст. 104 ГПК України,  тому
його  слід  скасувати, а
у  задоволенні  позову
слід  відмовити.

Дані
висновки апеляційного суду є законними, відповідають нормам матеріального і
процесуального права, фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, доводи
касаційної скарги їх не спростовують, а
тому підстав для зміни або скасування постанови  суду апеляційної інстанції  в
цій  частині  позовних
вимог не вбачається.

Відповідають   вимогам
закону   та  встановленим
обставинам  справи і  висновки
апеляційного  суду   про
відсутність   підстав  для
задоволення   позову  в
частині   зобов'язання   товариства подати   згоду на
вихід  з  товариства,
оскільки  право  на
вихід  з  товариства
не  залежить  від
згоди  товариства чи інших  його
учасників, а  реалізується   самим
учасником  товариства.

Керуючись
ст.ст.  1115, 1117,
1119, 11111 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу  ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,ОСОБА_6 ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9,
ОСОБА_10,  ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14,  ОСОБА_15,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17     залишити без
задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду  від 12 лютого 2008 року у справі № 2-227/02
-без змін.

Головуючий              Стратієнко  Л.В.

Судді                                                                                         Вовк
І.В.

Гончарук П.А.