ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2008 р. Справа № 4/241/08

Позивач: Відкрите акціонерне товариство Енергопостачальна компанія “Миколаївобленерго”

вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв

Відповідач: Миколаївське міжрайонне управління водного господарства

вул. Веселинівська, 51-а, м. Миколаїв, 54036

суддя Дубова Т.М.

ПРИСУТНІ:

Від позивача           Синяков В.С. дов. № 023/07-999 від 28.12.07р.

Від відповідача          Куніна С.В. дов. № 10/210 від 31.03.8р.

Устименко С.С. дов.№ 10/735 від 17.09.08р.

СУТЬ СПОРА: стягнення пені за період з 05.06.07р. по 31.01.08р. за прострочку платежів за спожиту електроенергію у сумі 6433,50 грн.

Відповідач надав відзив, яким позов не визнав (арк.спр.138). Відносини між сторонами регулюються договором. Відповідач є бюджетною організацією, яка фінансується з державного бюджету, оплата проводиться по мірі надходження коштів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд –

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 6433,50 грн. пені за термін з 05.06.07 до 31.01.08, посилаючись на неналежне виконання останнім своїх обов’язків за договором про постачання електричної енергії №44/469 від 10.03.2006р. в частині розрахунків, на підставі п.5.1 договору та додатку № 10 до нього та ст.ст.230, 231 та 232 Господарського кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають , виходячи з наступного:

06.05.2005р. сторони уклали договір № 38/333 про постачання електричної

енергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача, згідно якого позивач зобов’язався поставляти відповідачу електричну енергію, а відповідач споживати її у встановлених обсягах та оплачувати відповідно до п.3.2 договору та додатку № 10 до договору (арк.спр.8-18).

За термін з 01.05.07р. по 31.01.08р. позивач поставляв відповідачу

електроенергію , що підтверджується звітами відповідача та рахунками позивача , що виставлялись на оплату щомісячно (арк.спр.27-57).

Відповідач свої обов’язки по сплаті спожитої електроенергії за визначений термін

виконував неналежним чином, порушуючи умови договору, тому позивач нарахував відповідачеві пеню щодо кожного рахунку, починаючи з 05.06.07 до 28.01.08 на загальну суму 6433,50 грн. на підставі ЗУ “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” (арк.спр.19-26).

Між тим, у п.5.1 договору сторони передбачили відповідальність у виді пені за внесення платежів з порушенням термінів, визначених додатком № 10.

Відповідно до п. 1 додатку № 10 до договору( а.с.18) у разі фінансування об”єктів споживача за рахунок бюджетних коштів на протязі поточного розрахункового періоду споживач зобов”язується здійснювати планові платежі за електроенергію у терміни і в рамках надходження коштів.

При цьому, в договорі сторони не узгодили порядок контролю позивачем строків та сум надходження коштів до відповідача, затверджених кошторисом.

Отже, посилання позивача на порушення відповідачем строків розрахунків, визначених у додатку № 10 до договору, є безпідставним.

Надані відповідачем відомості (а.с.139-155, 158-170) свідчать, про недостатність та несвоєчасність фінансування потреби відповідача в електроенергії та перерахування коштів відповідачем за використану електроенергію відразу після отримання її з Держбюджету, відсутність заборгованості за спожиту електроенергію станом на 28.01.08р.

За таких обставин, підстав для покладення відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань на відповідача у суду немає.

Крім того, частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. В той же час, ч. 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов”язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами. Виходячи з цього, пеня, встановлена чинним законодавством або договором, підлягає сплаті за весь період часу, протягом якого не виконано грошове зобов'язання, але за 6 місяців та в межах строку позовної давності –1 рік, встановленого ст.258 ЦК України для стягнення неустойки, штрафу, пені. За цих обставин строк позовної давності слід обчислювати щодо кожного дня прострочки виконання зобов'язання за попередні шість місяців з дня подання позову щодо кожного дня окремо.

Тому, обчислена позивачем пеня по рахунках від 28.06.07, 28.07.07, 28.08.07, 28.09.07, 28.10 .07, 28.11.07 на загальну суму 4165.20грн. , нарахована з пропуском строку, передбаченим ч.6 ст.232 ГК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень; позивач позовні вимоги належним чином не обґрунтував та відповідними доказами не підтвердив.

Враховуючи викладене, в позові слід відмовити повністю, судові витрати слід віднести на позивача

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України , суд –

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене у 10-дений строк.

Рішення оформлено у відповідності зі ст. 84 ГПК України та підписано суддею 24.09.2008

Суддя