Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" вересня 2008 р.

Справа № 2/2530

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача (за первісним позовом) Слободяник П.В. - дов. від 26.03.07р.

від відповідача (за первісним позовом) Чертков В.О. - дов. від 17.06.07р. Мірошниченко Т.П. - дов. від 16.01.08р.

від третьої особи: не з'явився

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волта-продукт" (м. Житомир)

до Житомирського комунального комерціалізованого підприємства "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради (м. Житомир)

про стягнення 23125,38 грн.

та за зустрічним позовом Житомирського комунального комерціалізованого підприємства "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волта-продукт" (м. Житомир)

про стягнення 21644,10 грн.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Житомирської обласної ради (м. Житомир)

В судовому засіданні 18.09.08р. оголошувалась перерва до 29.09.08р. Спір розглядається в більш тривалий термін, ніж передбачено ч.1 ст. 69 ГПК України за погодженням сторін у відповідності до ч.4 ст. 69 ГПК України.

Запис розгляду справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 23125,38 грн. надлишково сплачених коштів за відшкодування витрат на утримання орендованого майна, з яких 21952,45 грн. - сума надлишково сплачених коштів, 1172,93 грн. - 3% річних за користування чужими коштами.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 31.10.05р. позов у даній справі було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 21952,45 грн. боргу, 1172,93 грн. відсотків за користування чужими коштами, 231,25 грн. витрат по оплаті державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с. 11-12, т.2).

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 27.07.06р. апеляційну скаргу Житомирського комунального комерціалізованого підприємства "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради задоволено, рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.05рю. скасовано та прийнято нове рішення: - "В позові відмовити" (95-97, т.3).

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.06р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волта-продукт" задоволено частково, постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 27.07.06р. та рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.06р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Житомирської області (а.с.122-124, т.3).

Ухвалою Верховного Суду України від 01.02.07р. відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 07.12.06р. у справі №2/2530 (а.с.138, т.3).

Розпорядженням голови господарського суду Житомирської області від 01.03.07р. справу №2/2530 передано для розгляду судді Брагіній Я.В.

Ухвалою від 02.03.07р. справу №2/2530 прийнято до свого провадження.

02.04.07р. до господарського суду Житомирської області надійшла зустрічна позовна заява №162 від 30.03.07р., в якій позивач за зустрічним позовом - Житомирське комунальне комерціалізоване підприємство "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Волта-продукт" 21644,10 грн. заборгованості по орендній платі та по відшкодуванню витрат на утримання орендованого майна, з яких 19961,52 грн. - сума основного боргу, 1682,58 грн. - пеня (а.с.76-79, т. 4).

Ухвалою господарського суду від 05.04.07р. зустрічну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Житомирську обласну раду (а.с.95-98, т.4).

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечував. Пояснив, що у період з листопада 2002 р. по червень 2004 р. позивач за первісним позовом зайво сплатив відповідачеві за первісним позовом 21952,45 грн. витрат по відшкодуванню на утримання орендованого майна, оскільки у вартість вищезазначених витрат орендодавцем (відповідачем за первісним позовом) було безпідставно включено витрати, які не йшли на утримання орендованих приміщень, а саме: витрати на відрядження, зарплата адмінперсоналу, збір на хмелярство, комунальний податок, витрати на мобільний зв'язок, послуги Інтернет, послуги банку, послуги санобробки автомобілів, списання бензину, списання молоційних та швидкозношуючих предметів, списання матеріалів, страхування майна орендодавця, канцелярські витрати, декларування, сертифікація, експертизи, зарплата загальновиробничого персоналу, обслуговування аварійно-рятувальних засобів, прямі матеріальні затрати, ремонт монометрів, ремонтні роботи, послуги зв'язку, витрати на придбання поштових знаків, витрати на судові процеси, заправка ксерокса, витрати на консультативно-інформаційні послуги, податок на землю, послуги по медогляду, прибирання салону автомобіля, ремонт оргтехніки, списання запчастин, витрати на витяги з реєстру прав, мийка автомобілів, податок за забруднення навколишнього середовища, податок на транспорт, інші господарські витрати, витрати на ремонт, шиномонтаж та балансировку, списання періодичних видань, стартові пакети мобільного зв'язку, техобслуговування автомобілів, послуги міської санепідемстанції, придбання посвідчень, утилізація відходів, списання бланків суворої звітності, страхування від аварійних ситуацій, витрати на придбання касових книг, загально-корпоративні витрати, списання майна, надлишкові витрати за воду та електроенергію. Просив суд задовольнити первісні позовні вимоги. Крім того, заперечував проти зустрічного позову, оскільки пояснив, що орендар повністю розрахувався з орендодавцем по орендній платі, а також по відшкодуванню витрат на утримання орендованого майна. Крім того, пояснив, що розрахунок спірної суми, тобто зайво сплачених коштів по відшкодуванню витрат, пов'язаних із орендою приміщень було зроблено на підставі поданого розрахунку відповідача без первинних документів, які відповідач за первісним позовом не надав ні позивачеві, ні на вимогу ухвали суду. Вважає, що доводи відповідача щодо несплати позивачем витрат на утримання орендованого майна є необгрунтованими, оскільки в платіжних дорученнях зазначалась оренда приміщень, а в оренду входить як орендна плата, так і відшкодування витрат на утримання орендованого майна. В задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити, оскільки орендна плата сплачена, а в підтвердження понесених витрат на утримання орендованого майна позивач за первісним позовом не надав доказів.

Представники відповідача за первісним позовом в засіданні суду проти первісного позову заперечували. Пояснили, що відповідно до укладених між сторонами договорів про відшкодування витрат на утримання орендованого майна, орендар (відповідач за зустрічним позовом) бере участь у витратах балансоутримувача на виконання робіт по обслуговуванню, експлуатації та ремонту будівель пропорційно до займаної ним площі. При отриманні відповідачем за зустрічним позовом виставлених рахунків на оплату орендної плати та по відшкодуванню витрат на утримання орендованого майна, заперечень щодо вартості наданих послуг зі сторони орендаря не було. Крім того, зазначили, що позивач не сплачував витрати на утримання орендованого майна, а сплачував орендну плату, про що свідчать платіжні доручення та виписки з банку, в яких позивач зазначав підставу: - "оренда приміщення". Первинні документи, на підставі яких виставлялись рахунки на сплату відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень позивачеві за первісним позовом відсутні, тобто здані в архів та знищені за строком їх зберігання. Проте, позивач не просить стягнути зайво сплачену орендну плату, а стягнути надлишково сплачені ним кошти на утримання орендованого майна, які позивач не сплачував. По бухгалтерському обліку кошти отримані від позивача відображались на рахунку №713 - дохід від операційної оренди, а відшкодування витрат відображається на рахунку №90, зайво сплачені кошти за оренду відображались на рахунку №378. Але надати рахунки за 2003 - 2004 роки немає можливості,тому що за строками зберігання здані в архів та знищені. Просили суд відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі. Пояснили, що відповідач за зустрічним позовом не сплатив орендодавцеві орендну плату та відшкодування на утримання орендованого майна за період з червня 2004 р. по листопад 2004 р. Просили суд задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Представник третьої особи в засідання суду не з'явився, надіслав клопотання №р-5-19/867 від 10.07.08р., в якому просить суд розглядати справу без його участі у зв'язку з неможливістю з'явитись в судове засідання. В засіданні суду 22.08.07р. надав письмові пояснення на первісний позов та зустрічну позовну заяву, в якому заначено, що Житомирське комунальне комерціалізоване підприємство "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та перебуває в управлінні Житомирської обласної ради, а також те, що рішенням обласної ради від 09.12.1999р. Житомирською обласною радою були делеговані повноваження щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад області Житомирській обласній державній адіміністрації. Пояснив, що Житомирське комунальне комерціалізоване підприємство "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради є балансоутримувачем майна, яке було передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Волта-продукт". Також додав, що згідно зі статутом відповідача за первісним позовом орган управління майном не має права втручатися в його оперативну і господарську діяльність; оскільки обласна рада не уповноважена якимось чином впливати на формування складу витрат на утримання орендованого нерухомого майна, тому відсутні будь-які дані щодо розміру заборгованості по договорах по відшкодуванню на утримання орендованих приміщень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами по справі були укладені договори оренди №117 від 01.11.02 р. (а.с.20-22, т.1), №3411 від 01.01.03р. (а.с.24-28, т.1) та б/н від 09.04.03р. (а.с.16-18, т.1), відповідно до умов яких орендодавець (відповідач за первісним позовом) передає, а орендар (позивач за первісним позовом) приймає в строкове платне користування нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Сингаївського, 3, що знаходиться на балансі Житомирського комунального комерціалізованого підприємства "М'ясомолторг".

За договором №117 від 01.11.02р. площа орендованого майна становить 360 кв.м, за договором №3411 від 01.01.03р. - 54 кв.м., за договором від 09.04.03р. - 76,9 кв.м.

Відповідно до п.2.3 зазначених договорів, передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в акті оцінки, складеному за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Орендна плата визначається за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, затвердженої рішенням Житомирської обласної ради від 29.02.2000р. і становить без ПДВ на перший місяць оренди 608,76 грн. по договору №117 від 01.11.02р., 145,20 грн. по договору №3411 від 01.01.03р. та 769,00 грн. по договору від 09.04.03р. (п.п.3.1 договорів).

Згідно з п.3.2 даних договорів оренди, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується орендодавцеві щомісячно згідно виставленого рахунку протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку (п.п.3.3 договорів).

На виконання умов вищезазначених договорів, відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне користування приміщення загальною площею 490,9 кв.м. (76,9 кв.м + 360 кв.м + 54 кв.м), що підтверджується актами прийому-передачі орендованого майна від 02.11.02р., 01.01.03р., 09.04.03р. (а.с.19, 23, 29, т.1). Зазначені акти підписані двома сторонами.

Матеріали справи свідчать, зокрема: платіжні доручення №29 від 24.12.02р., №39 від 25.12.02р., №3 від 16.01.03р., №36 від 24.03.03р., №40 від 27.03.03р., від 07.05.03р., №69 від 27.05.03р., №71 від 10.06.03р., №77 від 10.07.03р., №79 від 01.09.03р., №84 від 29.09.03р., №96 від 13.10.03р., №99 від 18.11.03р., №109 від 18.12.03р., №3 від 29.01.04р., №5 від 12.02.04р., №16 від 27.02.04р., №17 від 02.03.04р., №60 від 24.05.04р., №61 від 24.05.04р., №66 від 09.06.04р. та №86 від 06.07.04р. (а.с. 113-134, т.1), №86 від 06.07.04р., №94 від 03.08.04р., від 10.08.04р., №109 від 06.09.04р., №123 від 12.10.04р., №149 від 16.11.04р. та №150 від 16.11.04р. (а.с.112-115, т.4) та виписки з банку, що орендні платежі сплачені в повному обсязі і не заперечуються відповідачем за первісним позовом.

Відповідно до п.5.7 договорів оренди, орендар зобов'язаний укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг.

У зв'язку з цим, до вищевказаних договорів оренди укладено договори від 09.04.03р., 01.11.02р., 02.01.03р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (т.1, а.с. 30-35).

Згідно п.п.1 договорів про відшкодування витрат на утримання орендованого майна, балансоутримувач (орендодавець - відповідач за первісним позовом) забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівель, що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Сингаївського, 3, загальною площею 490,9 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар (позивач за первісним позовом) бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі.

Пунктами 2.1.1 вказаних договорів сторони встановили, що розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень, будівель залежить від складу робіт і послуг, які подаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання, і визначаються розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача.

Відповідно до п. 2.2.3 договорів, орендар зобов'язався не пізніше третього числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача в розмірі 100% оплати за попередній місяць. Остаточний розрахунок оплати відшкодування витрат проводиться не пізніше 15 числа щомісячно.

На оплату орендної плати та відшкодування витрат на утримання орендованого майна, відповідач виставив позивачеві рахунки-фактури №00908 від 30.11.02р. на суму 2339,97 грн., №00940 від 31.12.02р. на суму 2350,21 грн., №00988 від 31.01.03р. на суму 7000,04 грн., №01016 від 28.02.03р. на суму 2802,28 грн., №01042 від 31.03.03р. на суму 2812,63 грн., №01083 від 30.04.03р. на суму 815,98 грн., №01080 від 30.04.03р. на суму 3184,72 грн., №01116 від 31.05.03р. на суму 3989,13 грн., №01179 від 30.06.03р. на суму 3950,00 грн., №01202 від 31.07.03р. на суму 3933,38 грн., №01235 від 31.08.03р. на суму 3906,39 грн., №01266 від 30.09.03р. на суму 3915,80 грн., №01296 від 31.10.03р. на суму 3912,56 грн., №01316 від 30.11.03р. на суму 3895,70 грн., №01359 від 31.12.03р. на суму 4021,70 грн., №01389 від 31.01.04р. на суму 5441,47 грн., №01440 від 29.02.04р. на суму 4310,24 грн., №01480 від 31.03.04р. на суму 5842,74 грн., №01506 від 30.04.04р. на суму 5917,75 грн., №01539 від 31.05.04р. на суму 5931,20 грн., №01557 від 30.06.04р. на суму 4550,79 грн., зазначаючи в даних рахунках окремими рядками орендну плату та відшкодування витрат на утримання орендованого майна (а.с. 92-112, т.1).

Позивач, оплачуючи зазначені рахунки сплачував відповідачеві орендні платежі, про що свідчать платіжні доручення №29 від 24.12.02р., №39 від 25.12.02р., №3 від 16.01.03р., №36 від 24.03.03р., №40 від 27.03.03р., від 07.05.03р., №69 від 27.05.03р., №71 від 10.06.03р., №77 від 10.07.03р., №79 від 01.09.03р., №84 від 29.09.03р., №96 від 13.10.03р., №99 від 18.11.03р., №109 від 18.12.03р., №3 від 29.01.04р., №5 від 12.02.04р., №16 від 27.02.04р., №17 від 02.03.04р., №60 від 24.05.04р., №61 від 24.05.04р., №66 від 09.06.04р. та №86 від 06.07.04р. (а.с. 113-134, т.1), оскільки в зазначених вище платіжних дорученнях в графі "призначення платежу" зазначав плату за оренду приміщення, а не відшкодування витрат на утримання орендованого майна, за винятком платіжних доручень №61 від 24.05.04. на суму 1000,00грн. (а.с.130, т.1) і №66 від 09.06.04 на суму 1376,31грн. (а.с.133, т.1).

Тому, згідно платіжних доручень та виписок з банку позивач за первісним позовом не сплатив зайво кошти на відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України №22 від 21.01.04р., реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник, в даній справі позивач відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, матеріали справи, а саме платіжні доручення та виписки з банку свідчать, що позивач за первісним позовом не сплачував відповідачеві за первісним позовом відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень, тому немає підстав для їх стягнення з останнього та задоволення первісного позову.

Слід зазначити, що позивач за первісним позовом не надав належних доказів, а саме, первинних документів, які б підтверджували спірну сума.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується позивачем за первісним позовом, спірна сума нарахована на підставі розрахунків відповідача за первісним позовом (а.с.38,41,44,47,50,53,56,59,62,65,68,71,74,77,80,83,86,89,92,135-184, т.1), тобто без первинних документів.

Суд приходить до висновку, що без первинних документів неможливо встановити яку суму повинен відшкодувати по понесених витратах на утримання орендованих приміщень відповідач за первісним позовом, і яка сума підлягала би сплаті позивачем за первісним позовом відповідачеві, так і суму, яку необхідно було б стягнути з відповідача, якби вона була сплачена позивачем за первісним позовом.

Представник позивача за первісним позовом у засіданні суду пояснив, що первинні документи, які б підтверджували понесені витрати на утримання орендованих приміщень у позивача за первісним позовом відсутні, а представники відповідача зазначають, що документи за 2002-2004 роки знищені, в зв'язку із закінченням їх терміну зберігання.

З врахуванням вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16.07.1999р. з відповідними змінами, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому суд не приймає як належний доказ розрахунок позивача за первісним позовом щодо стягуваної спірної суми, оскільки він грунтується на розрахунках відповідача за первісним позовом, а не на первинних документах.

Крім того, позивач за первісним позов обгрунтовує свої вимоги ст.ст.144,147, ЦК Української РСР і аналогічними ст.ст.387,389 ЦК України.

Із зазначених норм закону випливає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним, а гроші не можуть бути витребувані від добросовісного набувача.

Проте, матеріали справи свідчать, що орендні платежі сплачував позивач за первісним позовом відповідачу за первісним позовом добровільно, на підставі договорів оренди та договорів про відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень, тобто гроші вибули з володіння останнього за його власною волею.

Натомість, за ч.ч.1,3 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

З огляду на викладене, суд не вбачає з підстав, зазначених позивачем за первісним позовом, витребувати від відповідача за первісним позовом спірну суму грошей - 21952,45грн. та 1172,93грн. - трьох відсотків річних за користування чужими коштами, обгрунтовуючи вимоги в цій частині ст.625 ЦК України.

Дійсно, за ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, у відповідача за первісним позовом за договорами оренди та відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень не було грошовим зобов'язанням, а навпаки, у позивача за первісним позовом було грошове зобов'язання перед відповідачем.

Крім того, як уже зазначав суд вище, позивач за первісним позовом не довів, що відповідач отримав зайво сплачені кошти на відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень, тому безпідставною є вимога про стягнення 3-ох відсотків за користування чужими коштами.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову, оскільки позивач за первісним позовом не довів тих обставин, на які посилався у позові.

Крім того, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, враховуючи наступне:

Позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом 21644,10 грн. заборгованості по орендній платі та по відшкодуванню витрат на утримання орендованого майна за період з 01.06.04р. по 16.11.04р., з яких 19961,52 грн. - сума основного боргу, 1682,58 грн. - пеня.

Як суд зазначав вище, між сторонами по справі було укладено договори оренди приміщень №117 від 01.11.02 р. (а.с.20-22, т.1), №3411 від 01.01.03р. (а.с.24-28, т.1) та б/н від 09.04.03р. (а.с.16-18, т.1), відповідно до умов яких орендар (відповідач за зустрічним позовом) прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Сингаївського, 3, що знаходиться на балансі Житомирського комунального комерціалізованого підприємства "М'ясомолторг".

Крім того, сторони уклали між собою договори від 09.04.03р., 01.11.02р., 02.01.03р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (т.1, а.с. 30-35).

Відповідно до п. 5.2 договорів оренди, відповідач за зустрічним позовом зобов'язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з п.п.1 договорів про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг, орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання робіт по обслуговуванню, експлуатації та ремонту будівель пропорційно до займаної ним площі.

Орендна плата перераховується орендодавцеві щомісячно згідно виставленого рахунку протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку (п.п.3.3 договорів оренди).

Орендар зобов'язався не пізніше третього числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача в розмірі 100% оплати за попередній місяць. Остаточний розрахунок оплати відшкодування витрат проводиться не пізніше 15 числа щомісячно (п. 2.2.3 договорів про відшкодування витрат на утримання орендованого майна).

Дійсно згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1ст.762 ЦК України).

На оплату орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна за спірний період з червня 2004 р. по листопад 2004 р. орендодавець - позивач за зустрічним позовом виставив орендареві рахунки-фактури №01557 від 30.06.04р. на суму 4550,79 грн. (а.с.104, т.6), №01579 від 31.07.04р. на суму 4764,58 грн. (а.с.107, т.6), №01610 від 31.08.04р. на суму 4928,08 грн. (а.с.109, т.6), №01637 від 30.09.04р. на суму 4942,41 грн. (а.с.111, т.6), №01658 від 31.10.04р. на суму 4449,29 грн. (а.с.113, т.6), №01664 від 03.11.04р. на суму 287,27 грн. та №01665 від 16.11.04р. на суму 326,50 грн.

Відповідач за зустрічним позовом орендну плату по виставлених рахунках оплатив в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №86 від 06.07.04р., №94 від 03.08.04р., від 10.08.04р., №109 від 06.09.04р., №123 від 12.10.04р., №149 від 16.11.04р. та №150 від 16.11.04р. (а.с.112-115, т.4), що теж не заперечується представником позивача за зустрічним позовом. Тому заборгованість по орендній платі відповідача за зустрічним позовом перед позивачем за зустрічним позовом відсутня.

Дійсно, позивач за первісним позовом сплатив відшкодування понесених витрат на утримання орендованих приміщень позивачеві за зустрічним позовом тільки платіжними дорученнями №61 від 24.05.04. в сумі 1000,00грн. (а.с.130, т.1 ) і №66 від 09.06.04. в сумі 1376,51 (а.с.133, т.1).

Проте, останній не надав належних доказів, тобто первинних документів, що підтверджували би понесені витрати на утримання оредованих приміщеннь. Тому немає підстав для задоволення зустрічного позову у частині стягнення відшкодування витрат на утримання майна.

Отже, оскільки позивач за зустрічним позовом не надав належних доказів, в підтвердження наявності боргу у відповідача за зустрічним позовом перед ним, то і безпідставним є нарахування пені за порушення строків сплати грошового зобов'язання відповідачем за зустрічним позовом у сумі 1682,58грн.

Крім того, сторони не погодили відповідальність за невиконання грошового зобов'язання у вигляді пені за договорами оренди та договорами на відшкодування витрат на утримання орендованих приміщень.

Згідно ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ч.1 ст.547 ЦК України).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні як первісного позову, так і зустрічного, оскільки сторони не довели тих обставин, на які посилалися в позові.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,49,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову відмовити.

2.В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Суддя

Брагіна Я.В.

Дата підписання рішення: 06.10.08.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - третій особі