ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2008 р.

м. Івано-Франківськ

Справа № А-10/259-22/30

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О.В.

при секретарі судового засідання: Строїч П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Приватного підприємства “Владар”, с. Міжгір”я, Богородчанського району

до відповідача: Міжгірської сільської ради, с. Міжгір'я, Богородчанського району,

про визнання нечинним рішення Міжгірської сільської ради від 01.03.06р. в частині, що стосується відміни п.4 рішення сільської ради від 02.09.04р. про надання дозволу на вибір і обстеження земельної ділянки в кількості 0,25 га землі,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Ошколуп Л.С., (довіреність № б/н від 21.07.2008 р.);

адвокат Хоптій М.В., (довіреність № б/н від 29.05.2008 р.);

від відповідача: сільський голова Зіпняк П.І., (посвідчення № б/н від 22.12.2006р., паспорт серія - СС № 346193 від 23.09.97р.);

в с т а н о в и в:

ПП “Владар” заявлено позов до Міжгірської сільської ради про визнання нечинним рішення Міжгірської сільської ради від 01.03.2006р. в частині, що стосується скасування п.4 рішення цієї ж ради від 02.09.2004р. про надання дозволу на вибір і обстеження земельної ділянки, площею 0,25 га.

Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що згідно договору купівлі-продажу від 29.12.2001р. ПП “Владар” придбав у ПП “Інсбрук” недобудовані приміщення, споруди і основні засоби, які розміщені на земельній ділянці, площею 0,65га в с.Міжгір'я Богородчанського району Івано-Франківської області. Позивач вказує на те, що разом з будівлями продавцем було передано проектну документацію щодо отримання в користування земельної ділянки, площею 0,40га, на якій розміщені дані будівлі. Вказана документація виготовлялась ПП “Інсбрук” на підставі рішення Міжгірської сільської ради від 25.02.1998р. Позивач зазначає, що згідно ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлі і споруди право користування земельною ділянкою переходить на підставі договору оренди, в зв'язку з чим рішенням сесії Міжгірської сільської ради від 02.09.2004р. ПП “Владар” було надано дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки, площею 0,40га, і надано дозвіл на вибір і обстеження земельної ділянки, площею 0,25га, для розширення виробничої бази. Однак, рішенням Міжгірської сільської ради від 01.03.2006р. скасовано п.4 вказаного рішення від 02.09.2004р. про надання дозволу на вибір і обстеження земельної ділянки, площею0,25 га, з посиланням на порушення ст.89 Водного кодексу України. Вважає дане рішення незаконним, оскільки згідно вимог Водного кодексу України відстань до русла ріки повинна бути не менше 15м, в той час , коли відстань від споруд до русла ріки становить 25м. Посилається на те, що обставини порушення вимог природоохоронного законодавства повинні встановлюватись відповідними уповноваженими органами. На думку позивача, такі порушення відсутні, що підтверджується дозволом заступника головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області №13 від 28.05.2008р. на відновлення роботи деревообробного обладнання, споруд виробничої бази ПП “Владар”, що знаходяться на території Міжгірської сільської ради, а також іншими поданими ним документами.

Відповідач заявлений позов не визнав і вказав, що оскаржуване рішення винесено на виконання заходів по дотриманню вимог природоохоронного, водного та земельного законодавства щодо діяльності на землях водного фонду та поліпшення стану водних об'єктів в Івано-Франківській області на 2006р., затверджених Івано-Франківською облдержадміністрацією 08.02.2006р., а саме, перевірки стану винесення і збереження границь прибережних смуг в натурі. Відповідач зазначає, що земельна ділянка, площею 0,25га, була самовільно зайнята ПП “Інсбрук”, а тепер –ПП “Владар”. Прийняття оскаржуваного рішення мотивує тим, що згідно ст.ст. 60,61 ЗК України, ст. 88,89 Водного кодексу України на віддалі 25 метрів та крутизні більше трьох градусів забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних та лінійних). На підтвердження порушень в діяльності позивача подав лист Державного управління екології та природних ресурсів в Івано-Франківській області №13-16/1217 від 22.02.2006р., лист Івано-Франківської міжрайонної природоохоронної прокуратури №11с-07 від 20.04.2007р., клопотання Івано-Франківської облдержземінспекції №174 від 01.08.2007р. та інші докази.

В судовому засіданні представники сторін дали аналогічні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши інші зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст.86 КАСУ, суд встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу №29-12 від 29.12.2001р. ПП “Владар” придбав у ПП “Інсбрук” недобудовані виробничі приміщення типу “ангар” в с. Міжгір'я Богородчанського району Івано-Франківської області. Передача приміщень , площею 576 кв.м., готовністю 80%, та площею 360кв.м., готовністю 75%, здійснена за двома актами приймання-передачі від 29.12.2001р. В даних актах вказано, що до них додаються проект відводу земельної ділянки та проект будівництва виробничого приміщення. Документи проекту відведення земельної ділянки в постійне користування ПП “Інсбурк” для будівництва столярного цеху і складських приміщень за рахунок земель запасу с.Міжгір'я свідчать про те, що для будівництва та обслуговування даних об'єктів планувалось надання земельної ділянки, площею 0,40га. Це підтверджується і рішенням Міжгірської сільської ради від 15.02.1998р. “Про дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки”, висновком відділу архітектури та містобудування Богородчанського району від 10.12.1998р., висновком Богородчанського районного відділу земельних ресурсів від 15.09.1998р., матеріалами попереднього погодження місця розташування земельної ділянки.

Вказані обставини відображені також у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ПП “Владар” для обслуговування викуплених недобудованих виробничих приміщень в с. Міжгір'я (2006р.). Зокрема, заявою представника ПП “Владар” від 13.09.2006р. на виготовлення даної технічної документації щодо земельної ділянки, площею 0,40га; рішенням Міжгірської сільської ради від 02.09.2004р. про вилучення у ПП “Інсбрук” та надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки, площею 0,40 га, актом відновлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ПП “Владар” від 21.02.2005р. тощо.

Твердження позивача про те, що для будівництва і обслуговування придбаних ним будівель і споруд призначалась земельна ділянка, площею 0,65 га, допустимими доказами не підтверджені. При цьому згідно п.1 ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення.

Таким чином, до спірних правовідносин не застосовуються норми ст.30 ЗК України,1991р.(чинного на час укладення договору купівлі-продажу від29.12.2001р.) про перехід права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду.

Згідно рішення Міжгірської сільської ради від 02.09.2004р., яким було вилучено у ПП “Інсбрук” земельну ділянку, площею 0,40га, та надано ПП “Владар” дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки, площею,040га (п.1.,п.2), було також надано дозвіл на вибір і обстеження земельної ділянки, площею 0,25га, для розширення виробничої діяльності (п.4.). В п.5 даного рішення зазначено, що при позитивному висновку при виборі і обстеженні земельної ділянки дати згоду на складання проекту відводу.

Як було передбачено ч.2 ст.151 ЗК України, вибір земельних ділянок для розміщення об'єктів проводиться юридичними особами, зацікавленими у їх відведенні; порядок вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004р. №427 (надалі “Порядок”) і передбачає, що юридична особа, заінтересована у відведенні земельної ділянки, звертається з клопотанням до сільської, селищної, міської ради, районної, Київської чи Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень якої належить вирішення питання про вибір земельної ділянки (п.3).

В п.п.4-7 Порядку встановлено, що сільська, селищна, міська рада, районна, Київська чи Севастопольська міська держадміністрація реєструє клопотання в день його подання з присвоєнням реєстраційного номера, розглядає клопотання і в п'ятиденний строк після реєстрації надсилає постійно діючій комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів (далі - комісія), утвореній відповідною радою або держадміністрацією. До складу комісії включаються заступник голови сільської, селищної, міської ради або заступник голови місцевої держадміністрації (голова комісії), а також представники районного (міського) органу земельних ресурсів, природоохоронного органу, санітарно-епідеміологічної служби, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. До роботи в комісії також залучаються власники та користувачі земельних ділянок, які пропонуються до вибору, представник заявника.

Комісія протягом двох тижнів після отримання матеріалів:

обстежує бажане місце розташування об'єктів, погоджує орієнтовний розмір земельної ділянки, умови її вилучення або зміни цільового призначення з урахуванням містобудівної документації, місцевих правил забудови та комплексного розвитку території;

вивчає питання щодо запобігання негативному впливу на навколишнє природне середовище, забезпечення формування екологічної мережі, поліпшення малопродуктивних угідь шляхом нанесення родючого шару ґрунту, знятого під час будівництва об'єктів, тощо;

пропонує інші земельні ділянки для можливого розміщення об'єктів насамперед з малопродуктивних земель та земель несільськогосподарського призначення.

Результати роботи комісії оформляються актом, у якому зазначаються: склад комісії; назва об'єкта, для розміщення якого здійснюється вибір земельної ділянки, його основні характеристики, орієнтовний розмір земельної ділянки з урахуванням перспективи її розширення тощо; умови вилучення (викупу) земельної ділянки; основні характеристики земельної ділянки (правовий режим земель, склад угідь та їх продуктивність, якісна характеристика ґрунтового покриву, наявність особливо цінних земель, будівель, споруд, багаторічних та деревно-чагарникових насаджень тощо); орієнтовна сума збитків, яка підлягатиме відшкодуванню власнику землі чи землекористувачу; орієнтовна сума втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, пов'язаних з вилученням земель; можливість поліпшення малопродуктивних земель шляхом нанесення родючого шару ґрунту, знятого під час будівництва об'єктів, тощо.

У разі неможливості вибору земельної ділянки в акті зазначається мотивоване обґрунтування відмови.

Акт вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів підписується головою і членами комісії, скріплюється печатками і разом з матеріалами, що використовувалися під час його складання, передається юридичній особі для подання до сільської, селищної, міської ради, районної, Київської чи Севастопольської міської держадміністрації з метою прийняття відповідного рішення.

Доказів діяльності вказаної комісії на підставі п.4 рішення Міжгірської сільської ради від 02.09.2004р. відповідачем не подано. А рішенням Міжгірської сільської ради від 01.03.2006р. даний пункт цього рішення скасовано.

Як передбачено ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах

повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ,міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, підготовка висновків щодо надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу.

В силу наведених положень ч.2 ст.151 ЗК України та Порядку вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів питання можливості надання земельної ділянки в користування, в тому числі і дотримання вимог природоохоронного законодавства, встановлюються під час діяльності комісії і відображають в акті вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів.

А тому скасування оскаржуваним рішенням Міжгірської сільської ради свого попереднього рішення про надання дозволу про вибір і обстеження земельної ділянки з мотивів порушення вимог ст.ст. 60,61 ЗК України та ст. 88,89 Водного кодексу України, не можна визнати правомірним.

За наведених обставин, рішення Міжгірської сільської ради від 01.03.2006р. в частині, що стосується скасування п.4 рішення цієї ж ради від 02.09.2004р. про надання дозволу на вибір і обстеження земельної ділянки, площею 0,25 га, підлягає визнанню нечинним.

Згідно ст. 94 КАСУ судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 8,124 Конституції України, ст.ст. 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ПП “Владар” до Міжгірської сільської ради задовольнити.

Визнати нечинним рішення Міжгірської сільської ради від 01.03.2006р. в частині, що стосується скасування п.4 рішення цієї ж ради від 02.09.2004р. про надання дозволу ПП “Владар” на вибір і обстеження земельної ділянки, площею 0,25 га.

Стягнути з Міжгірської сільської ради в користь приватного підприємства “Владар” 3, 40 грн. судових витрат по сплаті державного мита.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано; якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений КАСУ, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову суду першої інстанції оскаржується шляхом подання до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАСУ з дня складання в повному обсязі, з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                   Малєєва Олена Вікторівна

Постанова прийнята, оформлена та підписана 17.11.2008р.

Внесено в АС "Діловодство суду"

________________ помічник судді Бандура Володимир Степанович