ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 р.

№ 5020-2/087

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Дерепи В.І.

суддів Грека Б.М.

Стратієнко Л.В.

з участю представників:

позивача:

відповідачів:

не з’явився

не з’явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Севастопольенерго"

на рішення

та постанову

господарського суду м. Севастополя від 21 квітня 2008 р.

Севастопольського апеляційного господарського суду від 09 червня 2008 р.

у справі

№ 5020-2/087

за позовом

відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Севастопольенерго"

до

державного комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства №16,

комунального підприємства "Енергосервіс"

про

стягнення 101 140,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2008 р. позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача - державного комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства №16 боргу з оплати за спожиту активну електроенергію у сумі 92 441,24 грн., двократної вартості між фактично спожитою і договірною величиною електроенергії у розмірі 7 190,21 грн. , а також пеню у розмірі 8,21 грн., 3% річних у розмірі 1,37 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1,61 грн., а з комунального підприємства "Енергосервіс" - двократну вартість між фактично спожитою і договірною величиною електроенергії у розмірі 1497,84 грн.

Рішенням господарського суду м.Севастополя від 21.04.2008 р. (суддя Шевчук Н.Г.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.06.2008 р. (головуючий –Гонтар В.І., судді –Борисова Ю.В., Гоголь Ю.М.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідно до правил ст. 275 ГК України між ВАТ "ЕК Севастопольенерго" і державним комунальним ремонтно-експлуатаційного підприємства №16 (надалі –підприємство) 10.01.2002 р. було укладено договір №181 на користування електричною енергією, який в силу п.6.1 щорічно продовжувався у зв’язку з відсутністю заяв сторін про відмову від нього або його перегляд.

Пунктом 1.2.1 договору передбачено обов’язок відповідача –підприємства оплачувати вартість електричної енергії відповідно до умов додатку №5. Розрахунковим періодом є часовий проміжок рівний тридцяти (тридцяти одному) дням, починаючи з 10 числа попереднього календарного місяця та закінчуючи 13 числом поточного календарного місяця.

28.12.2006 р. між ВАТ "ЕК Севастопольенерго", підприємством та КП "Енергосервіс" відповідно до розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 1128 від 08.11.2006 р. була укладена додаткова угода до договору № 181 від 10.01.2002 р., згідно якої платежі за спожиту електроенергію за даним договором здійснює КП "Енергосервіс" (а.с.33).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до підприємства, суд виходив з того, що згідно вказаної додаткової угоди платником за договором №181 від 10.01.2002 р. є КП "Енергосервіс", оскільки доказів на підтвердження своїх доводів про те, що додаткова угода втратила чинність 01.08.2007 р. позивач суду не надав.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з КП "Енергосервіс" заборгованості за перевищення договірної величини споживання електроенергії у квітні, травні, червні 2007 р. у сумі 1497,84 грн. суд відмовив у зв’язку з відсутністю доказів надсилання відповідних рахунків платнику.

Проте, такі висновки суду є помилковими і не грунтуються на вимогах закону.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Додаткова угода від 28.12.2006 р. визначила лише те, що за спожиту за договором № 181 від 10.01.2002 р. підприємством електроенергію сплачувати кошти буде КП "Ененргосервіс".

Всі інші зобов’язання сторін за договором, в тому числі і обов’язок надсилати рахунки саме абоненту, яким за договором є підприємство, не змінювались (пункти 1.2.2, 2.1.6).

Крім того, при вирішенні спору суд не врахував вимоги ч.2 ст. 528 ЦК України, згідно якої у разі невиконання або неналежного виконання обов’язку боржника іншою особою цей обов’язок боржник повинен виконати сам.

Судом апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 99, 101 ГПК України допущені місцевим господарським судом помилки в застосуванні норм матеріального права усунуті не були.

За таких обставин постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, більш ретельно з’ясувати права і обов’язки сторін у спірних правовідносинах, відповідно до правил ст. 38 ГПК України витребувати і дослідити розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 1128 від 08.11.2006 р., на підставі якого була укладена додаткова угода, і в залежності від встановленого та відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Севастопольенерго" задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Севастополя від 21 квітня 2008 р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 09 червня 2008 р. у справі за № 5020-2/087 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий В.І. Дерепа

Судді Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко