КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10.06.2008
№ 31/379-6/20

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес  Л.О.

суддів:            Куровського  С.В.

Михальської  Ю.Б.

при секретарі:           Солонець К.В.

За участю представників:

від позивача:           не з'явився;

від
відповідача:          ОСОБА_2 -
довіреність № 144 від 25.04.2008 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Акціонерного банку "Діамант"

на рішення Господарського суду м.Києва від
21.02.2008

у справі № 31/379-6/20 (Ковтун С.А.)

за позовом                               Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної особиОСОБА_1

до                                                   Акціонерного
банку "Діамант"

про
стягнення 700455,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1(далі - СПД - ОСОБА_1,
позивач) звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного
банку “Діамант” (далі - АБ “Діамант”, відповідач) про стягнення 512 295 грн. за
Договором від 09.02.2007 на надання консультаційно-інформаційних послуг з
придбання нерухомості, а саме: 73 500 грн. боргу, 71 295 грн. пені, 367 500
грн. штрафу. Крім того, позивач просив покласти на відповідача судові витрати:
5 123 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, 50 000 грн. витрат на послуги адвоката.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідач (замовник) порушив взяті на себе
зобов'язання по оплаті наданих позивачем (виконавцем) послуг за вказаним вище
договором.

У
запереченні на позовну заяву, відповідач не визнав вимоги позивача, зазначивши
при цьому, що в нього не виникло зобов'язань щодо сплати штрафних санкцій за
договором про надання послуг, оскільки той є нікчемним в силу аб. 2 ч. 2 ст.
207, ч. 2 ст. 547 ЦК України, які визначають нікчемність правочину щодо
забезпечення виконання зобов'язання вчиненого із недодержанням письмової форми.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 25.06.2007 р., позов СПД - ОСОБА_1 до АБ
“Діамант” був задоволений частково, стягнуто з відповідача на користь позивача
73 500 грн. основного боргу, 19 532,87 грн. пені, 18 375,00 грн. штрафу та
судові витрати. В іншій частині позову було відмовлено.

Зазначене
рішення було залишено без змін постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.09.2007 р.

Однак,
з посиланням на те, що судами попередніх інстанцій не надано оцінку
запереченням відповідача, щодо недодержання форми договору, та не розглянуті
вимоги позивача в частині стягнення витрат за надані юридичні послуги,
постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2008 р. рішення суду
першої і постанову суду апеляційної інстанцій по даній справі були скасовані,
справа направлена на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Під
час нового розгляду справи СПД - ОСОБА_1, були збільшені позовні вимоги, а саме
позивач просив стягнути з відповідача на його користь 73 500 грн. боргу, 259
455 грн. пені, 367 500 грн. штрафу та покласти на відповідача судові витрати: 5
123 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, 50000 грн. витрат на послуги адвоката.

З
урахуванням вимог ст. 111-12 ГПК України Господарським судом м. Києва було
винесено рішення від 21.02.2008 р. в справі № 31/379-6/20, яким позов
задоволено частково. Стягнуто з АБ “Діамант” на користь СПД - ОСОБА_1 73 500
грн. основного боргу, 133 770 грн. пені, 367 500 грн. штрафу, 5 747,70 грн.
державного мита, 96,83 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В іншій частині позову відмовлено, а також стягнуто з СПД -
ОСОБА_1 до Державного бюджету України 1 881,60 грн. державного мита у зв'язку
із  збільшенням позовних вимог.

Відповідач,
не погодившись з рішенням Господарського суду м. Києва від 21.02.2008 р.,
звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду,
в якій просить скасувати рішення в частині стягнення з АБ “Діамант” 133 770
грн. пені, 367 500 грн. штрафу, а в решті - залишити без змін.

В
обґрунтування вимог апеляційної скарги АБ “Діамант”  зазначає, що суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні прийшов до помилкового висновку щодо додержання сторонами
письмової форми договору, вказавши, що відсутність печатки на договорі не є
наслідком визнання договору нікчемним в частині забезпечення виконання
зобов'язання.

У
відзиві на апеляційну скаргу, позивач зазначив, що вимоги відповідача, які
викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими і такими, що не відповідають
дійсності, оскільки, прийнявши роботи, за актом від 20.02.2007 р., відповідач
підтвердив дійсність договору від 09.02.2007 р.

Ухвалою
Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2008 р. апеляційна скарга
була прийнята до провадження і призначений розгляд справи на 13.05.2008 р.

В
судове засідання 13.05.2008 р. з'явився представник відповідача. В зв'язку з
неявкою представника позивача, судове засідання було відкладене на  27.05.2008 р.

27.05.2008
р. в судове засідання з'явились представники сторін. Після надання
представниками пояснень по справі, судова колегія оголосила по справі перерву
до 10.06.2008 р. для прийняття постанови по справі, про що представникам сторін
було оголошено в судовому засіданні.

В
судове засідання 10.06.2008 р. з'явився представник відповідача. Представники
позивача в судове засідання на оголошення постанови Київського апеляційного
господарського суду не з'явились. В зв'язку з тим, що представники позивача
були повідомлені про день та час судового засідання належним чином, судова
колегія ухвалила оголосити постанову без їх участі.

Розглянувши
доводи апеляційної скарги, відзив на неї, заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи, колегія встановила наступне.

Між
сторонами 09.02.2007 р. укладено Договір про надання
консультаційно-інформаційних послуг з придбання нерухомості, за умовами якого
відповідач, як замовник, доручає, а позивач, як виконавець, зобов'язався надати
йому консультаційно-інформаційні послуги та спеціальну інформацію з підбору
об'єкту придбання нежитлової нерухомості під банківську установу, а відповідач
- прийняти послугу і оплатити її.

У п.
п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 та 2.1.4 Договору сторони дійшли згоди про те, що
позивач підбирає варіант придбання об'єкта нерухомості, згідно заявочної картки
(додаток № 2), який влаштовує відповідача. Постійно інформує відповідача про
надходження нової інформації, сприяє процесу купівлі-продажу та супроводжує
оформлення угоди (за бажанням відповідача) з дотриманням усіх нормативних
вимог.

Згідно
п. 3.1.1 Договору відповідач виплачує позивачу за надані послуги з підбору
об'єкту придбання винагороду у розмірі 73 500,00 грн., протягом двох банківських
днів після підписання Договору купівлі-продажу на об'єкт нерухомості,
зазначений в Оглядовому акті (Додаток № 3) на розрахунковий рахунок, зазначений
в даному пункті Договору.

П.
3.1.2. передбачена виплата неустойки “Виконавцеві” в разі несвоєчасної оплати
його послуг, відповідно до п. 3.1.1., в розмірі 1% від суми боргу за кожен день
прострочення платежу. Одночасно Договором встановлено (п. 4.2.), що при
невиконанні замовником (АБ “Діамант”) в повному обсязі зобов'язань згідно з
пунктами 3.1.1. та 3.1.2. Договору, він сплачує Виконавцю (СПД  ОСОБА_1) штраф в п'ятикратному розмірі від
максимальної вартості послуг.

Договір,
відповідно до п. 4.1, є виконаним з моменту придбання Замовником або
пов'язаними з ним особами, нерухомості вказаної в оглядовому акті (Додаток 3),
з обов'язковим підписом про перегляд.

В
матеріалах справи міститься копія Додаткової угоди № 1 від 14.02.2007 р. до
спірного договору, якою було зменшено вартість послуг “Виконавця” до 44 000
грн. (а.с. 60 т. № 1, а.с. 8 т. № 2).

На
виконання умов укладеного Договору позивач здійснив пошук, підбір об'єкту
придбання нежитлової нерухомості під банківську установу та надав відповідачу
консультаційно-інформаційні послуги та спеціальну інформацію, що
підтверджується оглядовим актом від 09.02.2007 р.

Як
вбачається з оглядового акту від 09.02.2007 р., погодженого з відповідачем та
підписаного 12.02.2007 р., останньому було запропоновано два нежитлові
приміщення, а саме: нежитлове приміщення площею 294,9 м.кв. на першому поверсі
за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе, 6, та нежитлове приміщення площею 400 кв.
м., новобудова на першому поверсі за адресою: м. Полтава, вул. Артема, 1/65.

На
підставі наданих позивачем пропозицій відповідач обрав один із запропонованих
варіантів, перелічених в оглядовому акті від 09.02.2007 р., а саме перший
поверх - 81,9 м.кв., цокольний поверх - 213 м.кв., загальною площею 294,9 м.кв.
нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе, 6.

Актом
виконаних робіт від 20.02.2007 р. підписаного як зі сторони позивача, так і зі
сторони відповідача, за підібране позивачем згідно замовлення нежитлове
приміщення загальною площею 294,0 м.кв. для придбання під банківську установу,
що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе, 6, відповідач приймає та
оплачує виконані роботи позивачу у сумі 73 500,00 грн.

Зазначене
приміщення було придбано відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу від
21.02.2008 р. (а.с. 9 Т. № 1). Проте, винагороду в розмірі 73 000 грн. СПД -
ОСОБА_1 банком перераховано не було.

В зв'язку
з викладеним та посилаючись на умови Договору про надання
консультаційно-інформаційних послуг з придбання нерухомості, укладеного
09.02.2007 р., позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в
розмірі 73 000 грн., неустойку в розмірі 1% суми боргу за кожен день
прострочення виплати за договором в сумі 259 455 грн. та суму штрафних санкцій
в розмірі 367 500 грн.

Відповідач
заперечує проти позову, зазначаючи при цьому, що спірний Договір є нікчемним в
силу недодержання письмової форми договору в частині штрафних санкцій та
посилається на Додаткову угоду від 14.02.2007 р., якою було зменшено розмір
винагороди за надання послуг до 44 000 грн., у зв'язку з купівлею нежитлової
площі  меншої чим передбачено було
договором.

Колегія
суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з висновками
суду першої інстанції і вважає, що позов підлягає задоволенню лише в частині
стягнення основного боргу в розмірі 73 000 грн., а в частині стягнення штрафних
санкцій має бути відмовлено з наступних підстав:

Внаслідок
укладання між сторонами спірного договору згідно ст. 11 ЦК України, виникли
цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися
господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно
до абзацу 2 пункту 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно
до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій
законом.

Під
час аналізу спірного договору, суд прийшов до висновку, що за своєю правовою
природою він є Договором про надання послуг (ст. 901 ЦК України), форма
укладання якого не передбачена законодавством. Однак цей договір включає в себе
такий вид правочину, як забезпечення виконання зобов'язання, який, відповідно
ст. 547 ЦК України, має буди укладений лише у письмовій формі. Одночасно суд
зазначає, що пунктом 2 ст. 208 ЦК України встановлено, що правочини між
фізичною та юридичною особою також належить вчиняти у письмовій формі.

Таким
чином, Договір про надання консультаційно-інформаційних послуг з придбання
нерухомості, укладений між АБ “Діамант” і СПД - ОСОБА_1 повинен укладатися у
письмовій формі, що і було виконано сторонами.

Однак,
аб. 2 ч. 2 ст. 207 ЦК України та ч. 1 ст. 181 ГК України встановлено, що
правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на
це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

В
даному випадку законодавець не надає сторонам договірних відносин права
вирішувати питання стосовно необхідності скріплення печаткою підписів
уповноважених осіб юридичної особи, а чітко визначає необхідність цього
реквізиту на таких договорах, як спірний.

Оскільки,
примірник спірного Договору, який наданий суду, не містить печатки відповідача,
а іншого примірника надано не було, суд приймає його як укладений з порушенням
письмової форми правочину.

Відповідно
до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не вимагається.

Хоча
законодавством не встановлено нікчемність правочину, між фізичною і юридичною
особами, укладеного з порушенням письмової форми, однак частиною 2 ст. 547 ЦК
України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений
із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 217 ЦК
України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсність
інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був
би вчинений і без включення до нього недійсної частини, нікчемними є лише п.п.
3.1.2. та 4.2. Договору, в яких передбачено стягнення неустойки та штрафних
санкцій за порушення зобов'язання.

Що
стосується Додаткової угоди до спірного договору від 14.02.2007 р., за якою
було зменшено вартість наданих позивачем послуг, суд не приймає її до уваги з
наступних підстав:

Відповідно
до ст. 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється якщо інше не встановлено договором або законом чи не
випливає із звичаїв ділового обороту. Тобто угода мала бути укладена у
письмовій формі.

Суду
були надані дві копії зазначеної Додаткової угоди, однак її оригінал, на вимогу
суду, відповідачем не надавався, та, крім того, позивач стверджує, що такої
угоди взагалі не існує.

Оскільки,
відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки
сторони не надали на вимогу суду примірників оригіналу  Додаткової угоди, тому при відсутності її
оригіналу у сторін, навіть належним чином завірені копії, не є доказом
зменшення вартості послуг позивача. До того ж, Акт виконаних робіт від
20.02.2007 р. складений пізніше Додаткової угоди, яка датована 14.02.2007 р.,
чим відповідач підтверджує вартість наданої послуги в розмірі 73 500 грн., а не
44 000 грн. та зобов'язується її сплатити.

Оскільки
Додаткова угода про зменшення вартості послуг позивача судом до уваги не
приймається, тому спір підлягає вирішенню лише з урахуванням умов Договору від
09.02.2007 р. про надання консультаційно-інформаційних послуг з придбання нерухомості
та відповідно до Акту виконаних робіт, однак без урахування п.п. 3.1.2. та 4.2.
Договору, які є нікчемними.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач
виконав свої зобов'язання за Договором, що підтверджується актом виконаних
робіт від 20.02.2007, підписаним сторонами, в якому зазначено, що позивачем
було підібрано згідно з замовленням нежитлове приміщення загальною площею 294
м.кв. для придбання під банківську установу, що знаходиться за адресою: м.
Полтава, вул. Фрунзе, 6, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити
виконані роботи в сумі 73 500 грн. Крім того, в акті зазначено, що роботи
виконані в повному обсязі, замовник з актом згоден, претензій не має, з
технічним станом придбаного нежитлового приміщення замовник ознайомлений,
претензій не має. Вартість робіт замовник повинен був сплатити протягом двох
банківських днів від дня підписання акта виконаних робіт, однак не зробив цього
у зв'язку з виникненням спору з даних правовідносин.

Відповідач,
в свою чергу, не надав суду доказів того, що його зобов'язання за договором
було виконане належним чином, тому суд вважає, що позовна вимога стосовно
стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованою і такою, що
підлягає задоволенню.

Оскільки
п.п. 3.1.2. та 4.2. Договору є нікчемними, а ч. 1 ст. 216 ЦК України не
передбачає юридичних наслідків за недійсними правочинами, то стягнення
неустойки і штрафних санкцій за порушення відповідачем строків виконання
грошового зобов'язання є безпідставним, тому у задоволенні позову в частині
стягнення з відповідача на користь СПД - ОСОБА_1 259 455 грн. неустойки та 367
500 грн. штрафних санкцій необхідно відмовити.

Також,
позивач просив покласти на відповідача понесені ним витрати на послуги
адвоката, однак у суду немає на це правових підстав, оскільки позивачем не
подані докази (платіжні документи) їх понесення. Не надано цих доказів і до
суду апеляційної інстанції.

При
збільшенні позовних вимог позивачем не було подано доказів сплати державного
мита у розмірі 1 881,6 грн., тому вказана сума підлягає стягненню з позивача до
Державного бюджету України.

З
огляду на вищевикладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що місцевий
господарський суд при вирішенні даної справи невірно застосував норми
матеріального права, визнавши договір в частині забезпечення виконання
зобов'язання дійсним, зазначивши при цьому про необов'язковість затвердження
підпису особової особи печаткою підприємства, що суперечить аб. 2 ч. 2 ст. 207,
ч. 2 ст. 547 ЦК України та ч. 1 ст. 181 ГК України.

Відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України, неправильне застосування норм матеріального
права є підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського
суду.

Оскільки
в частині стягнення суми основного боргу, суд першої інстанції прийняв вірне
рішення, тому  в зазначеній частині вимог
рішення підлягає залишенню без змін, а в частині стягнення пені та штрафу -
скасуванню.

Викладені
в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно
до ст. 49 ГПК України, державне мито у спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103 - 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Акціонерного банку “Діамант” на рішення Господарського суду м. Києва від
21.02.2007 р. в справі № 31/379-6/20 - задовольнити.

Рішення
Господарського суду м. Києва від 21.02.2007 р. в справі № 31/379-6/20 -
скасувати в частині стягнення з Акціонерного банку “Діамант” суми неустойки та
штрафних санкцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в зазначеній частині
вимог.

В
решті - рішення залишити без змін.

Резолютивну
частину рішення Господарського суду м. Києва від 21.02.2007 р. в справі № 31/379-6/20
викласти у наступній редакції:

“Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з Акціонерного банку “Діамант” (04070, м. Київ, Контрактова площа, 10-А, к/р
2 в Головному управлінні НБУ по місту Києві і Київській області, МФО
320854, код 23362711) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1, рахунок НОМЕР_1з зарахуванням на картковий рахунок
НОМЕР_2 в АКІБ “УкрСиббанк”, МФО 351005, кодНОМЕР_3) 73 500 (сімдесят три
тисячі п'ятсот) грн. основного боргу, 735,13 (сімсот тридцять п'ять грн.. 13
коп.) грн. державного мита, 41 (сорок одну) грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

В
решті позову відмовити.

Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1,
рахунок НОМЕР_1з зарахуванням на картковий рахунок НОМЕР_2 в АКІБ “УкрСиббанк”,
МФО 351005, кодНОМЕР_3) до Державного бюджету України 1 881,6 (одну тисячу
вісімсот вісімдесят одну грн. 60 коп.) грн. державного мита.” Видати наказ.

Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_1,
рахунок НОМЕР_1з зарахуванням на картковий рахунок НОМЕР_2 в АКІБ “УкрСиббанк”,
МФО 351005, кодНОМЕР_3) на користь Акціонерного банку “Діамант” (04070, м.
Київ, Контрактова площа, 10-А, к/р 2 в Головному управлінні НБУ по
місту Києві і Київській області, МФО 320854, код 23362711) 2 531,82 (дві тисячі
п'ятсот тридцять одну грн.. 82 коп.) грн. державного мита за звернення з
апеляційною скаргою. Видати наказ.

Видачу
наказів доручити Господарському суду м. Києва.

Справу
№ 31/379-6/20 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова
набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Кондес  Л.О.

Судді
Куровський  С.В

Михальська  Ю.Б.