ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.09.08 р.                     Справа № 7/115

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

При секретарі судового засідання Х.Р. Косьміній

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Донецьких західних електричних мереж м. Ясинувата

До відповідача: Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі відокремленого підрозділу Донецького регіонального виробничого управління м.Донецьк

Предмет спору: стягнення заборгованості за активну електроенергію у сумі 2 743 191 грн. 37 коп., інфляційні у сумі 67 731 грн. 56 коп., 3% річних у сумі 11 882 грн. 07 коп., пені у сумі 42 423 грн. 41 коп.

За участю представників:

від позивача: Компанієць Т.Є. - дов. № 269-08 від 31.03.2008р.;

від відповідача: Дояр О.В. - дов. №03-21 від 04.12.2007р.

У судових засіданнях 17.09.2008р. та 19.09.2008р. оголошено перерву відповідно до 19.09.2008р. та до 29.09.2008р. на підставі ст.77 ГПК України, у судовому засіданні 29.09.2008р. розгляд справи оголошено закінченим в порядку ст..85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Донецьких західних електричних мереж м. Ясинувата звернулося з позовом до Господарського суду Донецької області до Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі відокремленого підрозділу Донецького регіонального виробничого управління м. Донецьк про стягнення заборгованості за активну електроенергію у сумі 2 743 191 грн. 37 коп., інфляційні у сумі 67 731 грн. 56 коп., 3% річних у сумі 11 882 грн. 07 коп., пені у сумі 42 423 грн. 41 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір про постачання електричної енергії №32/110 від 26.07.2006р. з протоколом розбіжностей, протоколом погодження розбіжностей та додатками; рахунки №38/32 за березень - травень 2008р.; грошову вимогу №04-01/224 від 06.06.2008р.; рішення господарського суду Донецької області №9/368пд від 06.06.2007р.; наказ Донецької обласної ради КП „Вода Донбасу” №2 від 04.09.2007р.

Позивач надав заяву від 19.09.2008р. про уточнення позовних вимог, зазначив, що сума боргу складає 2 648 148, 29 грн., 3% річних – 11 072, 93 грн., інфляційні – 55 128, 92 грн., пеня – 78 571, 92 грн. Разом з цим заяви про зменшення позовних вимог в порядку ст.. 22 ГПК України не надав, тому суд розглядає позов в межах заявлених в ньому вимог.

Відповідач повідомив, що згідно його бухгалтерських даних сума основного боргу є більшою ніж зазначена позивачем. Вказав, що позивачем невірно здійснено розрахунок інфляційних. Надав клопотання про зменшення суми пені у зв’язку із скрутним фінансовим становищем підприємства та розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців.

Позивач проти розстрочення виконання рішення та зменшення розміру пені заперечив, просить відмовити суд у задоволенні клопотання відповідача.

Крім того, відповідач, у судовому засіданні повідомив суд про часткову сплату суми боргу до подачі позовної заяви до суду та визнав уточнену суму основного боргу у розмірі 2 648 148, 29 грн. у повному обсязі. Позивач у судовому засіданні 17.09.2008р. підтвердив факт часткового погашення суми заборгованості, що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п.1.3 Правил користування електричною енергією (далі по тексту ПКЕЕ), споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. ПКЕЕ регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Пунктом 2 ст.275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії 32/110 від 26.07.2006р. (далі по тексту Договір). Договір укладено з додатками, протоколом розбіжностей, протоколом погодження розбіжностей, підписаними обома сторонами, без додаткових угод.

Згідно п.9.5 Договору, його укладено на строк до 31.12.2007р. та договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення боргу сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до п.1 Договору, постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 70700 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Позивач свої зобов’язання за Договором виконав належним чином, надав послуги з електропостачання у березні - травні 2008р. на загальну суму 8 194 148 грн. 29 коп., що підтверджено матеріалами справи та сторонами у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

В порушення умов договору, відповідач свої договірні зобов’язання стосовно оплати спожитої електроенергії належним чином не виконав, надані йому послуги з електропостачання оплатив частково, у зв’язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість за спожиту електроенергію у березні - травні 2008р. у розмірі 2 743 191 грн. 37 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

В процесі розгляду справи, враховуючи пояснення відповідача, судом з’ясовано, що відповідач частково сплатив суму боргу 12.06.2008р. у розмірі 95 000 грн. 00 коп., тобто до подачі позовної заяви до суду (27.06.2008р.), що також підтверджено позивачем у заяві про уточнення позовних вимог від 19.09.2008р. та у судовому засіданні.

За таких обставин, на час розгляду справи сума заборгованості КП „Компанія „Вода Донбасу” перед позивачем за період з березня по травень 2008р. складає 2 648 148 грн. 29 коп., що підтверджено матеріалами справи, визнано відповідачем та підлягає стягненню.

Вимоги в залишковій частині щодо стягнення з відповідача 95 000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають у зв’язку з безпідставністю заявлення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеної норми права позивач просить стягнути з відповідача за період з 10 квітня по 26 червня 2008р. інфляційні у сумі 67 731 грн. 56 коп. та за березень – травень 2008р. 3% річних у сумі 11 882 грн. 07 коп.

Відповідач заперечує проти стягнення 3% річних та інфляційних, проте правового обґрунтування своїх заперечень не надав.

В ході розгляду справи позивач надав розрахунок суми 3% річних, з якого вбачається, що за період з 10.04.2008р. по 26.06.2008р. сума 3% річних та складає 11072 грн. 93 коп., проте заяви про зменшення суми позову в порядку ст..22 ГПК України позивач не надав, у зв’язку з чим, суд розглядає вимоги позивача в межах заявлених у позовній заяві.

Інфляційні та 3% річних перераховані судом відповідно до діючого законодавства, складають: 3% річних – 10912 грн. 64 коп., інфляційні – 55128 грн. 92 коп. та підлягають стягненню у цьому розмірі.

Вимоги в залишковій частині щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 969 грн. 42 коп. та інфляційних у сумі 12602 грн. 64 коп. задоволенню не підлягають у зв’язку з необґрунтованістю заявлення.

Відповідно до ст.ст.216–218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.4.2.1 Договору, за внесення платежів з порушенням термінів, визначених цим договором та Додатком №5 до нього „Порядок розрахунків”, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 2 % за кожний день прострочення платежу.

Згідно ст..3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач просить стягнути з відповідача за період з 10 квітня по 26 червня 2008р. 42 423 грн. 41 коп. пені, застосовуючи подвійну облікову ставку НБУ, що не суперечить чинному законодавству.

В ході розгляду справи позивач надав уточнений розрахунок пені, згідно якого її розмір складає 78751 грн. 92 коп. Разом з цим, заяви в порядку ст..22 ГПК України позивач не надав, у зв’язку з чим, суд розглядає вимоги позивача в межах заявлених у позовній заяві.

Сума пені перерахована судом та складає 84780 грн. 23 коп., тоді як позивачем у позовній заяві заявлено до стягнення 42423 грн. 41 коп., що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 42 423 грн. 41 коп.

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені у зв’язку з тяжким фінансово-економічним становищем підприємства, що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Позивач заперечує проти зменшення розміру стягуваної пені, зауваживши, що його підприємство також перебуває у тяжкому фінансовому стані.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України, господарський суд має право у виняткових випадках зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов’язання.

Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, прийнявши до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які приймають участь в зобов’язанні, не тільки майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, суд об’єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язання, причини неналежного виконання (невиконання) зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення та його наслідків.

Враховуючи наведене, а також з огляду на те, що позивачем заявлена до стягнення сума пені у значно меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору та діючим законодавством, а також враховуючи інтереси обох сторін, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні оговорено клопотання відповідача щодо надання розстрочки виконання рішення на 12 місяців.

Позивач проти розстрочки виконання рішення заперечив.

Враховуючи обставини, викладені відповідачем, той факт, що відповідач є комунальним підприємством, на підприємстві значна дебіторська заборгованість, негайне виконання рішення суду призведе до погіршення фінансового стану підприємства, а також враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, суд дійшов висновку, що існують обставини, які ускладнюють виконання рішення і вважає можливим на підставі п.6 ст.83 ГПК України клопотання відповідача задовольнити частково і надати розстрочку виконання рішення на 4 (чотири) місяця з виплатою у перший та другий місяці по 689 153 грн. 31 коп., у третій та четвертий місяці по 689 153 грн. 32 коп.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

У судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 526, 527, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст.67, 193, 216-218 Господарського кодексу України, Закону України „Про електроенергетику” №575/97-ВР від 16.10.1997р., Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. N28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2.08.1996 р. за N417/1442, у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.11.2006 р. N1497, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.12.2006р. за № 1294/13168, Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. №543-96-ВР, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 78, 82, п.6 ст.83, ст.ст.84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м.Горлівка в особі структурної одиниці Донецьких західних електричних мереж м.Ясинувата до відповідача Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м.Донецьк в особі відокремленого підрозділу Донецького регіонального виробничого управління м. Донецьк про стягнення заборгованості за активну електроенергію у сумі 2 743 191 грн. 37 коп., інфляційні у сумі 67 731 грн. 56 коп., 3% річних у сумі 11 882 грн. 07 коп., пені у сумі 42 423 грн. 41 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства „Компанія „Вода Донбасу” м. Донецьк в особі відокремленого підрозділу Донецького регіонального виробничого управління м.Донецьк (83048, м.Донецьк, пр. Визволення Донбасу, 8а, ЗКПО 00191678, р/р 478 у Київському відділенні АК ПІБ України, МФО 33449) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Донецьких західних електричних мереж м. Ясинувата (86000, Донецька область, м. Ясинувата, Костянтинівська развилка, 52, ЗКПО 00131179) на п/р 93 в ОПЕРВ філії Донецького обласного управління ВАТ „Ощадбанк”, МФО 335106 – суму боргу за активну електроенергію у розмірі 2 648 148 грн. 29 коп.; на р/р 0003 в АК ПІБ м.Ясинувата, МФО 334420 – 3% річних – 10912 грн. 64 коп., інфляційні – 55128 грн. 92 коп., пеню – 42 423 грн. 41 коп., державне мито – 24 533 грн. 34 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу – 113 грн. 53 коп.

Розстрочити виконання рішення на 4 (чотири) місяця з виплатою у перший та другий місяці по 689 153 грн. 31 коп., у третій та четвертий місяці по 689 153 грн. 32 коп.

В залишковій частині вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його прийняття.

Суддя