ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2008 р.

Справа № 17/887/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Тофана В.М.,

суддів: Журавльова О.О., Михайлова М.В.,

при секретарі судового засідання Павленко Н.А.,

за участю представників сторін:

від військової прокуратури –Безкровний А.І., за посвідченням,

від позивача1 –Швець О.І., за дов.,

від позивача2 –не з’явився, належним чином повідомлений,

відвідповідача1 - не з’явився, належним чином повідомлений,

від відповідача2 –Король О.І., за дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі:

-          Міністерства оборони України, м. Київ;

-          Департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України, м. Київ

на рішення господарського суду Миколаївської області від 26 вересня 2008 року

по справі №17/887/07

за позовом Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі:

-          Міністерства оборони України, м. Київ;

-          Департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України, м. Київ

до відповідачів:

-          Державного підприємства Міністерства оборони України військового радгоспу „Таврійський”, Миколаївська область, Березанскьий р-н

-          Відкритого акціонерного товариства „Кредобанк” в особі Одеської філії ВАТ „Кредобанк”, м. Одеса

про визнання угоди недійсною

встановив:

Сторони (позивачі і відповідачі) належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційного подання, про що свідчать поштові повідомлення і підтверджено представником прокуратури, а матеріали справи дають можливість розглянути справу у відсутності представників, які не з’явилися в судове засідання.

Заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону (далі-прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі-позивач-1) та Департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства оборони України (далі-позивач-2) звернувся у місцевий господарський суд Миколаївської області з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України Військового радгоспу „Таврійський” (далі-відповідач-1) та Відкритого акціонерного товариства „Кредобанк” в особі Одеської філії (далі-відповідач-2) про визнання недійсним з моменту укладення договорів іпотеки від 19.04.2007р., предметом яких є нерухоме майно: комплекс автопарку і комплекс зернотоку, укладених між відповідачами, посилаючись при цьому на порушення відповідачами чинного законодавства при їх укладенні і передачі в заставу цього нерухомого майна другому відповідачу, оскільки, як вважає прокурор, органом управління переданого в заставу першим відповідачем цього майна є Міністерство оборони України, яке не делегувало начальнику Управління сільського господарства Міністерства оборони України повноважень погоджувати передачу в заставу Військового радгоспу „Таврійський”. Тому таке погодження є перевищенням повноважень начальника вказаного управління. Крім того, це управління сільського господарства наказом міністра Міноборони України від 27.10.2006р. ліквідоване.

У відзиві на позов відповідачі його не визнають, оскільки вказані договори іпотеки нерухомого майна були укладені у відповідності з чинним законодавством.

Рішенням місцевого господарського суду від 26 вересня 2008 року (суддя Коваль С.М.) у позові відмовлено з огляду на відсутність правових підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, заступник військового прокурора звернувся з апеляційним поданням, в якому просить оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Це апеляційне подання підтримане у письмових поясненнях представника Міністерства оборони України.

У відзиві на апеляційне подання відповідач –ВАТ „Кредобанк” –вважає його безпідставним, оскільки не відповідає обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційного подання, заслухавши представників прокуратури, позивача1 і відповідача2, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх повноту, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційного подання, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, між відповідачами 19.04.2007р. укладені договори іпотеки (застави) нерухомого майна (комплекс автопарку і комплекс зернотоку), яке закріплене за першим відповідачем – Державним підприємством „Військовий радгосп „Таврійський” Міністерства оборони України –на праві господарського відання згідно Статуту цього підприємства і ч.2 ст.74 Господарського кодексу (ГК) України.

Перший відповідач –Державне підприємство „Військовий радгосп „Таврійський” Міноборони України –є державним комерційним підприємством.

Відповідно до ч.1 і 5 ст. 74 ГК України Державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов'язаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Пунктом 2.1.4 Статуту державного підприємства „Військовий радгосп „Таврійський” Міноборони України передбачено, що це підприємство діє на основі цього Статуту.

Згідно п.1.1 вказаного Статуту першого відповідача останній підпорядковується Міністерству оборони України через Управління сільського господарства названого Міністерства, яке є його Органом управління майном.

Як передбачено п.2.1.2 Статуту ДП „Військовий радгосп „Таврійський”, Орган управління майном до сфери якого входить підприємство, є власником державного майна –Міноборони - і виконує його функції в межах, визначених Господарським кодексом України.

Частиною 5 ст.75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що державне підприємство має право передавати в заставу майнові об’єкти, що належать до основних фондів, лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно входить.

Те ж саме передбачено ст.14 Закону України „Про іпотеку”.

Згідно п.п. 3.4.3 і 4.2.3 Статуту відповідача-1 останній всі операції з нерухомістю, у тому числі віддавати в заставу майнові об’єкти, що належать до основних фондів, може здійснювати з дозволу Органу управління майном – Управління сільського господарства Міністерства оборони України. Назване Управління Міноборони діяло на підставі Положення про нього, затвердженого заступником Міністра оборони України, згідно пункту 1 якого це Управління сільського господарства є первинною ланкою в управлінні сільськогосподарськими підприємствами і здійснює управління підпорядкованими йому військовими радгоспами і координує їх діяльність.

Вказані вище пункти Статуту першого відповідача про необхідність отримання дозволу на операції з нерухомим майном Органу управління майном підприємства кореспондуються з приписами ч.5 ст.75 Господарського кодексу України, згідно якої державне підприємство може віддавати в заставу об’єкти нерухомості, що належать до основних фондів, лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно входить.

На укладення вказаних іпотечних договорів ДП Військовий радгосп „Таврійський” отримав згоду листом від 23.03.2007р. №198/57 Органу управління майном –Управління сільського господарства Міністерства оборони України (а.с. 48, т.І), а також отримав від цього Органу довідку від 23.03.2007р. №6-а про те, що надані в заставу об’єкти Військового радгоспу „Таврійський”, а саме: комплекс зерноток та комплекс автопарк є об’єктами виключно сільськогосподарського призначення та не включені до реєстру об’єктів Міноборони України, які не підлягають відчудженню чи приватизації (а.с.49, т.І).

Твердження позивачів стосовно того, що Управління сільського господарства було ліквідоване наказом Міністра оборони України №621 від 27.10.2006 року не має під собою правової підстави. Вказаний наказ стосується лише початку процедури ліквідації Управління сільського господарства Міністерства оборони. Суб’єкт господарювання вважається ліквідованим з дня винесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності (ст.59 Господарського кодексу України), чого позивачами не доведено.

Також є необґрунтованими твердження позивачів про відсутність у начальника Управління сільського господарства Міністерства оборони України повноважень для надання дозволу на передачу в заставу майна радгоспу „Таврійський”. Зазначене підтверджується тим, що, як зазначалось вище, Управління сільського господарства Міністерства оборони України є органом уповноваженим управляти майном радгоспу „Таврійський”, а начальник управління є ніким іншим ніж вищою посадовою особою цього управління, який діє від імені та в інтересах управління, а не від себе особисто. Згідно ст.92 Цивільного кодексу України, дієздатність юридичної особи здійснюється її органами управління, дії яких розглядаються як дії самої юридичної особи. Крім того статутом радгоспу „Таврійський” не передбачено жодних інших додаткових погоджень для вирішення зазначених вище питань.

Форма і зміст оспорюваних іпотечних договорів, включаючи істотні умови, відповідають ст18 Закону України „Про іпотеку” і ст.203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України, у відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

На момент надання згоди на передачу майна у іпотеку виконуючим обов’язки керівника Управління сільського господарства МО України був Шестопалов О.О., який був призначений Наказом т.в.о. директора Департаменту економічної та господарської діяльності МО України від 18.09.2006 року за №81 (а.с. 134, т.І), та Шестопалова О.О. було звільнено з посади наказом того ж органу від 20.02.2008 року за №17 (а.с.135-136, т.І). Саме ця посадова особа надала згоду на передання майна в іпотеку, про що зазначено вище. Прокуратурою і позивачем не надано до суду доказів, що вказаний керівник при прийнятті наказу про ліквідацію Управління сільського господарства Міноборони України був відсторонений від керування названим Управлінням.

Отже, враховуючи зазначене, суд першої інстанції правомірно вважав, що 2-й відповідач при укладенні спірних угод не знав і не міг знати про будь-які обмеження щодо передачі майна в іпотеку, та керувався положеннями статуту 1-го Відповідача щодо повноважень на укладання таких договорів.

Посилання представника прокуратури на рішення місцевого господарського суду Одеської області від 02.09.2005р. у справі №28/197-05-4540, не може бути прийнято судовою колегією до уваги, оскільки згідно ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті ж самі сторони.

В даній справі участь беруть не ті ж самі сторони.

Крім того у вказаному вище рішенні суду, на яке посилається Апелянт, зазначено, що наданий Управлінням сільського господарства Міністерства оборони України дозвіл на відчудження (продаж) майна був скасований.

В даному випадку дозвіл цього Управління не скасований і майно першого відповідача було не продано, а є предметом іпотеки (оренди), за що військовим радгоспом „Таврійський” була отримана фінансова зворотня допомога від ПП „Інтеркровсервіс” в сумі 100000 грн.

З зазначених вище обставин суд першої інстанції оцінив докази у відповідності зі ст.43 ГПК України, а тому відсутні підстави для скасування оскарженого рішення суду.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд, -

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 26 вересня 2008 року у справі №17/887/07 залишити без змін, а апеляційне подання - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                            В.М.Тофан

Судді                                                                                          М.В.Михайлов

О.О.Журавльов