ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.10.2008

Справа №2-3/4012-2008

За позовом ТОВ «Самара», м. Алупка (м. Алупка, вул. Фрунзе, 22)

Довідповідача Алупкінської міської Ради, м. Алупка (м. Алупка, вул. Красногвардійська, 32)

Третя особа Овчаренко Любов Іллівна, Донецька область (Донецька область, Мариїнський район, смт. Олександрівка, вул. Горького, 39)

Про визнання права та спонукання укласти договір оренди

Суддя Соколова І.О.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – директор Привалова П.П.

Від відповідача – представник Костішак Р.М., д/п від 19.08.08р.

Від третьої особі - представник не з’явився

Обставини справи: Позивач – ТОВ «Самара», м. Алупка звернувся з позовом до відповідача - Алупкінської міської Ради, м. Алупка, в якому просить суд визнати за ТОВ «Самара», м. Алупка право користування на умовах оренди земельною ділянкою площею 2056 кв.м., що відповідає 17/20 частки домоволодіння, розташованої за адресою: м. Алупка, вул. Фрунзе, 22, та зобов’язати відповідача укласти з позивачем договір оренди вищевказаної земельної ділянки для обслуговування існуючого домоволодіння та споруд строком на 49 років.

В процесі розгляду справи від позивача надійшла заява від 30.09.08 р., у порядку ст. 22 ГПК України, про зміну предмету позову, в якій він просить визнати за ТОВ «Самара» право власності на земельну ділянку площею 2056 кв.м, що складає 17/20 частки від загальної придомової території 2419 кв.м, розташовану при будинку № 22 по вул. Фрунзе у м. Алупка, для обслуговування будинку, господарських споруд, споруджень та господарської діяльності.

У засіданні суду позивач підтримав свої змінені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач уточнені вимоги позивача не визнав та в своєму клопотанні від 08.10.08р просить суд відмовити позивачеві в прийнятті уточнень до позовної заяви. При цьому, відповідач звертає увагу суду на те, що ТОВ «Самара» не є єдиним власником будівлі № 22 по вул.. Фрунзе у м. Алупка, так як 3/20 частки зазначеного домоволодіння належить громадянки Овчаренко Н.І., а тому законодавством України передбачається інший порядок передачі земельної ділянки, а саме: оформлення документів на право спільної власності або оренді.

3-я особа в судове засідання не з’явилась.

До дня розгляду справи 07.10.08 р. від Овчаренко Т.М. на виконання ухвали ГС АРК від 09.09.08 р. надійшли документи, які свідчать про смерть Овчаренко Любові Іллівни (свідоцтво про смерть від 15.06.2008 р. ).

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

встановив:

ТОВ «Самара», м. Алупка є правонаступником прав та обов’язків апарату управління орендного торгівельно – виробничого підприємства Алупка – структурного підрозділу орендного ТПП «Алупка» та товариства покупців членів трудового колективу апарату управління орендного ТПП «Алупка», що підтверджується уставом ТОВ «Самара», зареєстрованим розпорядженням Ялтинською міськрадою від 28.01.98 р. № 26-р (5) ( а.с. 47-57).

На підставі цього, ТОВ «Самара» є власником 17/20 частки домоволодіння та будівель, розташованих на прибудинковій території за адресою: м. Алупка, вул. Фрунзе, 22, на підставі договору купівлі – продажу № 172 від 26.12.1996 р. ( а.с. 37-43), укладеного між Представництвом фонду майна АРК у м. Ялта та товариством покупців членів трудового колективу апарату управління орендного торгово – виробничого підприємства « Алупка», правонаступником якого є ТОВ «Самара» на підставі Розпорядження Ялтинської міськради від 28.01.1998 р. та Статуту ТОВ «Самара» ( а.с. 47-57).

У відповідності з умовами цього договору ТОВ «Самара», як правонаступник товариства споживачів, придбало право власності на об’єкт приватизації, який складається із приміщень контори орендного торгово – виробничого підприємства «Алупка», загальною площею 273,2 кв.м та надворних споруд, що складає 17/20 частки будинку.

Сторонами в договорі купівлі – продажу від 26.12.96 р. також було передбачено, що з придбанням об’єкту приватизації покупець отримує право постійного користування земельною ділянкою, яка знаходиться під об’єктом приватизації.

Отже, позивач, на підставі договору купівлі – продажу від 26.12.1996 р., свідоцтва про право власності № 172-ПВ, став власником об’єкту приватизації майна та набув право постійного користування земельною ділянкою, площею 2056 кв.м (п.1.1. договору № 172).

Інша частина домоволодіння – 3/20 частки належить на праві приватної власності фізичній особі – Овчаренко Л.І. на підставі договору купівлі – продажу квартири від 15.03.2003 р. та реєстраційного посвідчення від 11.04.03 р. (а.с. 62- 63).

Загальна площа прибудинкової території, згідно даних БТІ ( інвентарна справа № 3153/4227 від 19.08.1956 р.), складає 2419 кв.м. Відповідно, частка позивача по дійсній справі – 17/20 складає від загальної площі - 2056 кв.м. На прибудинковій території знаходяться, крім будівель, також протизсувні споруди, підпірні стени, що буди побудовані за рахунок ТОВ «Самара» на підставі додаткової угоди до договору № 172 реєстр № 1-4039 від 27.11.1997 р. ( а.с. 44-45).

Позивач - ТОВ «Самара», змінивши предмет позову в процесі розгляду справи, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2056 квм., що складає 17/20 частки від загальної прибудинкової території 2419 кв.м, розташованої при будинку № 22 по вул. Фрунзе у м. Алупка для обслуговування будинку, господарських споруд та здійснення господарської діяльності. При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що з грудня 1996 р., як правонаступник покупця, фактично володіє та використовує земельну ділянку в указаних вище розмірах.

Згідно зі ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що змінені вимоги позивача засновані на нормах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Як було вказано вище, позивач, як правонаступник покупця по договору купівлі – продажу об’єкта приватизації від 26.12.96 р., володіє та користується спірною земельною ділянкою площею 2056 кв.м. на протязі 1996 – 2008 р.

Статтею 30 Земельного кодексу України ( в редакції від 13.03.1992 р.), а також ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції від 01.01.2002 р.) передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду, право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно – правових угод, а право користування – на підставі договору оренди.

Отже, за загальним правилом, при переході права власності на будівлі та споруди, до набувача переходить і право власності на земельну ділянку, на якій розташовані вказані споруди.

Як зазначалось вище, сторонами при укладанні договору купівлі – продажу № 172 від 26.12.1996 р., у пункті 1 вказувалось, що з придбанням об’єкту приватизації покупець отримує право постійного користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об’єкт приватизації.

У зв’язку з тим, у позивача, як правонаступника товариства покупців членів трудового колективу апарату управління орендного торгово – виробничого підприємства «Алупка», виникло право власності на земельну ділянку на підставі цивільно – правової угоди, яка була укладена у відповідності з нормами діючого законодавства.

Однак, як вбачається із матеріалів справи відповідач тривалий час ухилявся від розгляду та задоволення звернень позивача, в яких ТОВ «Самара» наполягала на оформленні за товариством спірної земельної ділянки та видачі відповідних правоустановчих документів.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України захист порушеного права може здійснюватися судом, в тому числі й шляхом визнання цих прав.

Одним із способів захисту прав юридичних осіб на земельні ділянки, у відповідності зі ст. 152 Земельного кодексу України, є визнання цих прав.

При таких обставинах, суд вважає, що змінені вимоги позивача по даній справі підлягають задоволенню, тому що вони підтверджуються матеріалами справи та засновані на нормах чинного законодавства.

Заперечення відповідача, викладені у відзивах на позов та в судовому засіданні, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Крим того, суд приймає до уваги, що позивач фактично володів та використовував спірну земельну ділянку на протязі 1998-2008 р., а відповідач визнавав та не оспорював права позивача, пов’язані з володінням та користуванням земельної ділянки площею 2056 кв.м.

Більш того, відповідачу було відомо, що на протязі тривалого часу позивач володіє та використовує земельну ділянку по вул.. Фрунзе 22 у м. Алупка, так як ще у 1999 р. виконком Алупкінської міськради прийняв рішення № 183 від 28.09.99 р., яким дав згоду на проведення інвентаризації спірної земельної ділянки для передачі її в постійне користування ТОВ «Самара».

11.04.08 р. Господарським судом АРК була винесена ухвала на підставі ст. ст. 66, 67 ГПК України про забезпечення позову ТОВ «Самара», м. Алупка.

Відповідно до ст. 68 ГПК України Господарський суд, що розглядає справу, вирішує питання про скасування забезпечення позову із зазначенням про це в рішенні, а тому суд вважає можливим скасувати заходи щодо забезпечення позову, а саме заборону відповідачу та іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору, які були вжиті ухвалою Господарського суду АРК від 11.04.08 р. по справи № 2-3/4012-08.

Вступна й резолютивна частини рішення оголошені в засіданні суду в присутності представників сторін 09.10.2008 р.

З обліком викладеного, керуючись, ст. ст. 22, 68, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРIШИВ:

1. Вимоги позивача по дійсній справі - ТОВ «Самара», м. Алупка задовольнити.

2. Визнати за позивачем ТОВ «Самара» (юр. адреса: м. Алупка, вул. Фрунзе, 22, факт.адреса: смт. Семеїз, вул. Неуйміна, 8) право власності на земельну ділянку площею 2056 кв.м., що складає 17/20 частки від загальною прибудинкової території 2419 кв.м. та розташована при будинку № 22 по вул. Фрунзе у м. Алупка.

3. Скасувати забезпечення позову, яке було вжито на підставі ухвали Господарського суду АРК від 11.04.08 р. по справи № 2-3/4012-08.

Рішення підписане суддею 14.10.2008 р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Соколова І.А.