ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.08 Справа № 20/295/08

Суддя Гандюкова Л.П.

м. Запоріжжя

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “СП МДМ”, м. Запоріжжя

До Відкритого акціонерного товариства “Гамма”, м.Запоріжжя

про визнання права безперервного користування внутрішньоквартальними дорогами та заборону відповідачу вчиняти дії, які перешкоджатимуть безперервно користуватися дорогами

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Демченко Н.М. (довіреність № 39/ю від 10.10.2007р.);

Від відповідача –Безрукова С.О.(довіреність №07/773 від 30.10.2007р.),

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про визнання права безперервного користування внутрішньоквартальними дорогами та заборону відповідачу вчиняти дії, які перешкоджатимуть безперервно користуватися дорогами.

Ухвалою господарського суду від 30.04.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/295/08, судове засідання призначено на 11.06.2008р.

11.06.2008р. справу розглянуто, за згодою позивача та відповідача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, мотивуючи наступним. ТОВ “СП МДМ” є власником приміщення №263, яке розташоване по пр.Маяковського,11 у м.Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про право власності №958355 від 20.01.2005р., виданого Запорізькою міською радою. Окрім вказаної будівлі за цією адресою розташовано ще декілька будівель, які між собою утворюють внутрішній квартал, в’їзд до якого здійснюється у пропускному режимі, який забезпечує ВАТ “Гамма”. Кожна будівля кварталу має виходи на внутрішню територію, єдиним шляхом проїзду до яких є автомобільні дороги, що знаходяться на балансі ВАТ “Гамма”. Користувачами внутрішньоквартальних доріг є всі власники (користувачі) цих будівель (їх приміщень), в тому числі і ТОВ “СП МДМ”. На підставі укладеного з ВАТ “Гамма” договору про участь у витратах по використанню і утриманню внутрішньоквартальних доріг №60/40 від 03.04.2006р. позивач щомісячно перераховував відповідні платежі за утримання цих доріг. 08.03.2008р. ВАТ "Гамма“ безпідставно припинило в’їзд транспорту позивача на внутрішньоквартальну територію і з цього приводу 14.03.2008р. позивач звернувся із заявою до прокуратури. Крім цього, позивач двічі письмово звертався до ВАТ “Гамма” з вимогою надати доступ до належних йому приміщень (вих.№35-юр-1 від 11.03.2008р. та вих.№46-юр від 26.03.2008р.) шляхом відновлення в’їзду до внутрішнього кварталу. Вимоги залишились без відповіді, що на думку позивача є підтвердженням невизнання відповідачем права ТОВ “СП МДМ” на безперервне користування внутрішньоквартальними дорогами та водночас порушенням гарантованих ЦК України та Конституцією України умов рівності всіх власників у здійсненні свого права власності. Дороги в розумінні ч.1 ст.22 Закону України “Про автомобільні дороги” є автомобільними дорогами. Право користувачів автомобільних доріг на безперервні, безпечні та зручні умови руху передбачено абз.1 ч.1 ст.32 Закону. Припинення ВАТ “Гамма” у березні 2008р. в’їзду транспорту на внутрішньоквартальну територію є дією, яка дає підстави позивачу передбачити можливість порушення права власності, а саме користування належними приміщеннями в найзручніший для нього умовах у подальшому. З посиланням на ч.2 ст.386 ЦК України позивач зазначає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право. На підставі ст.ст.16,318,319,321,386 ЦК України, ст.3, абз.1 ч.1 ст.32 Закону України “Про автомобільні дороги” просить визнати за ТОВ “СП МДМ” право безперервного користування внутрішньоквартальними дорогами за адресою: м.Запоріжжя, пр.Маяковського,11, що знаходяться на балансі ВАТ “Гамма”, заборонити ВАТ “Гамма” вчиняти дії, які перешкоджатимуть ТОВ “СП МДМ” безперервно користуватися внутрішньоквартальними дорогами за цією адресою. Крім того позивач пояснив, що з квітня 2008р. позивач безперервно користується дорогами і з цього часу відповідач не перешкоджає користуванню.

Відповідач проти задоволення позову заперечив на таких підставах. Відповідно до наказу РВ ФДМ України по Запорізькій області від 22.10.1996р. та Переліку нерухомого майна, яке передається у власність ВАТ “Гамма” відповідачу були передані дороги в середині площадки інв.№2000035. Ст.22 Закону України “Про автомобільний транспорт” встановлено, що до технологічних автомобільних доріг відносяться внутрішньогосподарські дороги, які знаходяться у власності юридичних і фізичних осіб, тобто дані автодороги є технологічними дорогами. ВАТ “Гамма” самостійно на свій розсуд може розпоряджатися своїми дорогами, при цьому дотримуються всі норми Закону. Якщо розглянути план схему розташування приміщення інв.№10000094, літ. К-4, що належить ТОВ “СП МДМ”, то вбачається, що до даної будівлі прилягає ще одна автомобільна дорога по вул.Перемоги. Крім того, на цю вулицю зроблений вхід і вихід, також можливий під’їзд автомобільним транспортом. При придбанні приміщення у власність позивачу було відомо, що під’їзд можливо здійснювати тільки з вул.Перемоги. Однак, для зручності користування приміщенням ВАТ “Гамма” пішло на зустріч позивачу і дозволило проїзд по внутрішнім дорогам, що належать ВАТ “Гамма” на праві власності. Цей проїзд був закритий на короткий час у зв’язку з розслідуванням крадіжки, про що було повідомлено керівництво позивача. Ввважає вимоги незаконними також у зв’язку з тим, що при їх задоволенні будуть ущемленні права власності ВАТ “Гамма” і порушені норми ст.319 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САА №958355 від 20.01.2005р., виданого Запорізькою міською радою, ТОВ “СП МДМ” (позивач) належить на праві власності нежиле приміщення 263, літ. К-4, розташоване по пр.Маяковського,11 у м.Запоріжжя.

Згідно з наказом РВ ФДМУ по Запорізькій області №1581 від 22.10.1996р. та Переліку майна до нього, внутрішні автошляхи за адресою пр.Маяковського, 11, передані у власність ВАТ “Гамма” та увійшли до його статутного фонду.

03.04.2006р. між ВАТ “Гамма” (виконавець, відповідач) та ТОВ “СП МДМ” (замовник, позивач) був укладений договір про участь замовника у витратах виконавця по використанню і утриманню внутрішньоквартальних доріг, згідно з яким виконавець виконує роботи по утриманню внутрішньоквартальних доріг, які знаходяться на балансі виконавця і входять до його статутного фонду, а замовник використовує внутрішньоквартальні дороги і приймає участь у витратах на виконання робіт, пов’язаних з утриманням внутрішньоквартальних доріг.

Відповідно до п.2.1 плата по договору складає 210 грн., замовник здійснює оплату згідно рахунку виконавця до 15 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Розділом 4 договору встановлені права сторін: виконавець має право контролювати транспорт замовника (п.4.1), а замовник має право користуватись внутрішньоквартальними дорогами виконавця. (п.4.2)

Згідно з п.п.6.1,6.4 договір діє з 01.04.2006р. до 31.12.2006р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах, які були передбачені договором.

25.04.2008р. позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ВАТ “Гамма” з вимогами визнати за ТОВ “СП МДМ” право безперервного користування внутрішньоквартальними дорогами за адресою: м.Запоріжжя, пр.Маяковського,11, що знаходяться на балансі ВАТ “Гамма”, у зв’язку з тим, що з 08.03.2008р. останнє безпідставно припинило в’їзд транспорту позивача, та заборонити ВАТ “Гамма” вчиняти дії, які перешкоджатимуть позивачеві безперервно користуватися внутрішньоквартальними дорогами за цією адресою. Вимоги обґрунтовані ст.ст.16,318,319,321,386 ЦК України, ст.3, абз.1 ч.1 ст.32 Закону України “Про автомобільні дороги”.

Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, пояснення сторін, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов’язку в натурі; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд..

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов’язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.13 цього Кодексу цивільна права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтями 33,34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з наданими позивачем доказами, він листами №35-юр від 11.03.2008р. та №46-юр від 26.03.2008р. звертався до відповідача з вимогою надати допуск його транспорту та підприємствам, які є орендаторами його приміщень, на територію ВАТ “Гамма”. 13.03.2008р. позивач також звернувся до прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя з заявою про усунення ВАТ “Гамма” порушень права користування внутрішньоквартальними дорогами.

Відповідно до ст.134 ГК України суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Відносини між сторонами щодо використання внутрішньоквартальних доріг, які є власністю відповідача, врегульовані відповідним договором, яким фактично встановлено право позивача користуватись цими дорогами. І це право відповідачем не заперечується.

Із змісту ст.32 Закону України “Про автомобільні дороги”, на яку посилається позивач, слідує, що користувачі автомобільних доріг мають право на безперервні, безпечні та зручні умови руху, а не право безперервного користування.

Відповідно до ст.14 Закону України “Про дорожній рух” учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху мають право на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху;

Оскільки правовідносини сторін врегульовано договором, який є підставою виникнення прав та обов’язків, у ньому сторони мають право на підставі ст.ст.6,627,628 ЦК України визначити на свій розсуд і погодити спеціальні умови та порядок користування дорогами.

Предметом позову позивач обрав визнання права, однак фактично він обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач чинив йому перешкоди у березні 2008р. у користуванні дорогами, чим, на думку позивача, порушував його право власності, а саме: перешкоджав належним чином користуватися, розпоряджатися майном (нерухомістю).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу було відомо причину тимчасового обмеження в’їзду у березні 2008р. (заява №40-юр від 13.03.2008р., лист №144/14 від 08.03.2008р.) на територію ВАТ “Гамма” у зв’язку з проведенням перевірки по факту крадіжки майна. Крім того, як пояснив представник ТОВ “СП МДМ” в судовому засіданні, з квітня 2008р. користування дорогами відновлено та позивач безперервно користується ними і з цього часу відповідач не перешкоджає користуванню.

Із пояснень сторін у судовому засіданні слідує, що на цей час ними узгоджуються питання щодо встановлення сервітуту (надана для огляду погоджувальна схема розділення території). Разом з тим, на час розгляду даного спору, доказів належного оформлення права користування земельною ділянкою ніким не надано.

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб’єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб’єкти права власності рівні перед законом.

Положеннями ст.ст.319, 321 ЦК України, якими обґрунтовані вимоги, встановлено непорушність права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. У даному випадку право відповідача, як власника доріг, на володіння, розпорядження своїм майном встановлено законом. Право позивача як власника об’єкта нерухомості, у разі доведеності факту порушення його прав 08.03.2008р. припиненням в’їзду транспорту, підлягає захисту по іншому предмету спору.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Оскільки правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів (ст.1 ГПК) право на позов виникає після порушення відповідачем права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

На підставі викладеного, вимога про визнання права ТОВ “СП МДМ” безперервного користування внутрішньоквартальними дорогами за адресою: м.Запоріжжя. пр.Маяковського,11 та заборонити ВАТ “Гамма” вчиняти дії, які перешкоджатимуть ТОВ “СП МДМ” безперервно користуватися цими дорогами не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82–85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 22.07.2008р.