ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

29.10.08                                                                                           Справа № 12/48

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Городечної М.І.

суддів Юркевича М.В.

Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Рівненській області № 17-08-12/2979 від 28.07.2008 року (вх. № 307 від 08.08.2008 року)

на рішення господарського суду Рівненської області від 11.07.2008 року

у справі № 12/48

за позовом Підприємства споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції», м.Рівне

до Контрольно-ревізійного управління в Рівненській області, м.Рівне

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Контрольно-ревізійний відділ у Костопільському районі Рівненської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділлення державного казначейства України у Костопільському районі Рівненської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління державного казначейства України у Рівненській області

про розірвання договору про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, укладеного між Контрольно-ревізійним управлінням у Костопільському районі та Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції», та про стягнення 820 грн. збитків.

за участю представників: від позивача –Поліщук О.П., від відповідача - Мартинчук К.Ю., від третіх осіб - не з‘явились.

Представникам сторін роз‘яснено права та обов‘язки передбачені ст. 22 ГПК України.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 11.07.2008 року в справі № 12/48 задоволено позов Підприємства споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції»до Контрольно-ревізійного управління в Рівненській області: розірвано договір про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, укладений між Контрольно-ревізійним управлінням у Костопільському районі та Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції», та стягнено 820 грн. збитків. Також даним рішенням судові витрати по розгляду справи покладено на відповідача.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого суду, відповідач - Контрольно-ревізійне управління в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі № 17-08-12/2979 від 28.07.2008 року (вх. № 307 від 08.08.2008 року) вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, а тому просить його скасувати, посилається на те, що судом при його прийнятті не враховано, що Контрольно-ревізійне управління в Костопільському районі, яке підписало договір про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року в особі начальника Канчука Ю.М., не було юридичною особою. На момент укладення згаданого Договору, в Костопільському районі функціонував Контрольно-ревізійний відділ у Костопільському районі Рівненської області, який є структурним підрозділом Контрольно-ревізійного управління в Рівненській області, та не мав статусу юридичної особи, та права на укладення подібних договорів. Також на думку скаржника, судом розподілено судові витрати з порушенням норм процесуального права, поклавши на нього відшкодування судових витрат по сплаті державного мита.

У відзиві на апеляційну скаргу від 14.08.2008 року (вх. № 5090 від 18.08.2008 року) Підприємство споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції»заперечило доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що Контрольно-ревізійне управління в Рівненській області відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу»є правонаступником Контрольно-ревізійного відділу у Костопільському районі Рівненської області і несе його зобов»язання по укладених ним договорах. Факт невиконання відповідачем умов договору про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року підтверджується матеріалами справи, а тому, відповідно до ст. 653 ЦК України, підставно розірваний судом першої інстанції, та стягнено в зв»язку з цим заподіяні відповідачу збитки в розмірі 820 грн. Просить господарського суду Рівненської області від 11.07.2008 року в справі № 12/48 залишити без змін.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Контрольно-ревізійний відділ у Костопільському районі Рівненської області, Відділлення державного казначейства України у Костопільському районі Рівненської області, Головне управління державного казначейства України у Рівненській області явку представників в судове засідання не забезпечили. Однак, колегія суддів апеляційої інстанції, враховуючи повідомлення їх про час та місце розгляду даної справи, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення їх відповідальним службовим особам під розписку ухвали суду від 08.10.2008 року, необов»язковість їх явки в дане судове засідання згідно наведеної ухвали суду, вважає, що судом забезпечено право даних осіб на судовий захист, та є можливим відповідно до ст. 101 ГПК України здійснення апеляційного провадження в даному судовому засіданні та прийняття за наслідками перегляду рішення господарського суду Рівненської області від 11.07.2008 року в справі № 12/48 відповідної постанови апеляційного суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши викладені в апеляційній скарзі мотиви, заперечення зазначені у відзиві та матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

09.04.2008 року Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції»подано в господарський суд позов, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.07.2008 року, в якій просить розірвати договір про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, укладений між Контрольно-ревізійним управлінням у Костопільському районі та Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції», та стягнути з Державного бюджету України на його користь 820 грн. збитків, заподіяних йому неналежним виконанням відповідачем умов даного Договору.

Як вбачається з договору про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року (надалі – Договір), первісний кредитор –Контрольно-ревізійне управління Костопільського району в особі начальника відділу Панчука Ю.М., що діє на підставі положення, передав новому кредитору - Підприємству споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції»в особі директора Тарасової А.В., що діє на підставі статуту, право вимоги у боржника –Спільного підприємства «Хлібокомбінат», на визнану арбітражним судом Рівненської області суму боргу 820 грн. згідно ухвали від 17.08.1999 року у справі № 8/557-Б-98 9 (п. 1). За даним Договором (п. 2) позивач зобов»язувався сплати відповідачу винагороду в розмірі 820 грн. шляхом безготівкового перерахування. Строк винагороди - до 20.04.2005 року.

Як вбачається з копії банківської виписки з рахунку, 15.04.2005 року позивачем було перераховано на рахунок у ВДК в Костопільському районі –0221, кошти в сумі 820 грн.

Даючи правову оцінку поданому позову, суд першої інстанції дійшов висновку про його обґрунтованість, виходячи з того, що первісним кредитором за Договором –Контрольно-ревізійним управлінням Костопільского району невиконано своїх зобов»язань за даним Договором, а саме: п.п. 4, 5, 6, а тому відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року підлягає розірванню.

Однак, даючи оцінку спірному договору, судом першої інстанції не було досліджено правомірності укладення даного Договору. Так, як вбачається з його змісту, він укладений Контрольно-ревізійним управлінням у Костопільському районі в особі начальника відділу Панчука Ю.М., що діє на підставі Положення. Згідно поданого відповідачем Положення про Контрольно-ревізійний відділ в Костопільському районі, затвердженого начальником КРУ в Рівненській області від 18.05.2001 року, на час укладення договору про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, в Костопільському районі функціонував Контрольно-ревізійний відділ в Костопільському районі, а не Контрольно-ревізійне управління у Костопільському районі. Даний Контрольно-ревізійний відділ не мав статусу юридичної особи, а був структурним підрозділом Контрольно-ревізійного управління в Рівненській області. Як вбачається зі змісту даного Положення, начальнику Контрольно-ревізійного відділу в Костопільському районі на надано повноважень щодо підписання договорів від імені юридичної особи - Контрольно-ревізійного управління в Рівненській області. Також як зазначено в судовому засіданні представником відповідача, Контрольно-ревізійним управлінням в Рівненській області не видавались начальнику Контрольно-ревізійного відділу в Костопільському районі –Панчуку Ю.В. довіреності на укладення спірного договору. Доказів в спростування наведеного позивачем у відповідності до ст. 4-3, 33 ГПК України суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України цивільна особа набуває цивільних прав та обов»язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

В даному випадку, начальником Контрольно-ревізійного відділу в Костопільському районі Панчуком Ю.М. підписано з Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції»договір про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, не маючи на це повноважень. Таким чином, договір про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, вчинений особою - Контрольно-ревізійним управлінням Костопільського району, яка не мала цивільної дієздатності на це.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п‘ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Такими згідно ст. 203 ЦК України є слідуючі вимоги: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” № 3 від 28.04.1978 року, з наступними змінами (п.п. 17) роз‘яснив, що визнаючи угоду недійсною, суд, якщо інше не передбачено законом, своїм рішенням зобов'язує кожну із сторін повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі (у разі втрати, псування, значного зносу майна, істотної його зміни та ін.) - повернути його вартість у грошах.

Таким чином, виходячи з вищенаведених норм цивільного законодавства, та роз»яснень Пленуму Верховного суду України, суд, встановивши наявність підстав для визнання договору недійсним, зобов»язаний застосувати, якщо інше не передбачено законом, наслідки недійсності договору, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Отже, в даному випадку, апеляційний суд приходить до висновку про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, та в порядку реституції, враховуючи перерахування позивачем 820 грн. в Державний бюджет України, слід повернути Підприємству споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції» дані кошти.

Таким чином, враховуючи недійсність договору про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, відсутні правові підстави для його розірвання, та відповідно, стягнення збитків в зв»язку з його розірванням згідно ст.ст. 651, 653 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 2-3 п. 1 постанови Пленому Верховного суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 року № 11, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначені обставини не досліджувались судом першої інстанції, внаслідок чого даним судом зроблено висновки, які грунтуються на неправильному застосуванні ним матеріального права, неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи, та не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносини, що відповідно до ст. 104 ГПК України є підставою для скасування даного рішення місцевого господарського суду.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції, керуючись повноваженнями наданими ч. 1 ст. 83, ст. 99, п. 2 ч. 1 ст. 103 ГПК України, приходить до висновку про прийняття нового рішення, яким визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, укладений між Контрольно-ревізійним управлінням у Костопільському районі та Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції», та повернути позивачу з Державного бюджету України 820 грн., перерахованих по даному Договорі, та відповідно, відмовити в позові про розірвання договору про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, укладеного між Контрольно-ревізійним управлінням у Костопільському районі та Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції», та про стягнення 820 грн. збитків, завданих через його невиконання та розірванням даного Договору.

Також апеляційний суд, виходячи з положень ст. 49, 105 ГПК України, вважає за необхідне розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог: по розгляду справи в суді першої інстанції віднести на позивача, а по розгляду справи в суді апеляційної інстанції віднести на рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Рівненській області частково задоволити.

2.          Рішення господарського суду Рівненської області від 11.07.2008 року в справі № 12/48 скасувати. Прийняти нове рішення:

- Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, укладений між Контрольно-ревізійним управлінням у Костопільському районі та Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції»;

- Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Рівненській області на користь Підприємства споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції»820 грн.;

- В позові про розірвання договору про відступлення права вимоги від 15.04.2005 року, укладеного між Контрольно-ревізійним управлінням у Костопільському районі та Підприємством споживчої кооперації «Центральна лабораторія по якості продукції», та про стягнення 820 грн. збитків, - відмовити.

3.          Доручити Господарському суду Рівненської області видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України наказ на виконання даної постанови.

4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки передбачені статтями 109-110 Господарського процесуального кодексу України.

5.          Справу повернути в Господарський суд Рівненської області.

Головуючий-суддя М.І.Городечна

суддя М.В.Юркевич

суддя В.Л.Кузь