ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.10.2008                                                              Справа № 12/143

за позовом іноземного підприємства „Петро Карбо Хем –Мукачево”, с. Павшино Мукачівського району

до відповідача державного територіально –галузевого об’єднання „Львівська залізниця”, м. Львів в особі Мукачівської дистанції колії, м. Мукачево

про зобов’язання вчинити певні дії.

Суддя Тисянчин В. М.

Представники:

Від позивача – Немеш П. Ф., (представник за довіреністю 29.09.2008 року)

Від відповідача – не з’явився (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов іноземним підприємством „Петро Карбо Хем –Мукачево”, с. Павшино Мукачівського району до державного територіально –галузевого об’єднання „Львівська залізниця”, м. Львів в особі Мукачівської дистанції колії, м. Мукачево про зобов’язання вчинити певні дії.

В судовому засіданні 27.10.2008 року приймав участь уповноважений представник управління будівельно –монтажних робіт і цивільних споруд № 5, м. Мукачево за дорученням № НЮ –411 від 27.12.2007 року Маргіта В. В.

Сторонам роз’яснено права і обов’язки передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

За відсутності відповідних клопотань технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Відповідно до письмового клопотання сторін (вх. № 10000 від 27.10.2008 року) в судовому засіданні 27.10.2008 року оголошено перерву до 30.10.2008 року до 11 години (ст. ст. 22, 77 ГПК України).

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, докази чого знаходяться в матеріалах справи.

Письмовим поясненням (ПЮ-136-вих. від 29.10.2008 року) відповідач –державне територіально - галузевого об’єднання „Львівська залізниця” повідомило суд про те, що на балансі відокремленого підрозділу „Мукачівська дистанція колії” державного територіально - галузевого об’єднання „Львівська залізниця” знаходяться під’їзні колії станції Ключарки в/ч 42784, 1967 року побудови, залишковою балансовою вартістю 356 659,78 грн. та уточнив реквізити відповідача: державне територіально –галузевого об’єднання „Львівська залізниця”, м. Львів в особі Мукачівської дистанції колії (м. Мукачево, вул. Берегівська, 4 ).

Відповідно технічному паспорту залізничних колій і споруд залізничного господарства колій не загального користування.

Обслуговування вищенаведених під’їзних колій здійснювалось на підставі укладених з іноземним підприємством „Петро Карбо Хем –Мукачево” договорів на обслуговування під’їзних колій, про що свідчать акти виконаних робіт від 2000 року.

У судовому засіданні представник позивача заявив про необхідність спонукання судом відповідача щодо належного документального оформлення прав покупця в повному обсязі, посилаючись на договір купівлі –продажу № ЮД-164 від 27.09.1999 року та платіжне доручення № 4 від 31.10.1999 року про оплату 360 800 грн., про що надав суду письмове уточнення до позовної заяви (вх. № 10199 від 30.10.2008 року).

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представників кожної сторони, суд

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до укладеного з корпорацією „Укрінмаш” Міністерства промислової політики України договору купівлі –продажу № ЮД-164 від 27.09.1999 року, іноземне підприємство придбало за конкурсом згідно проведеної експертної оцінки надлишкове майно Міністерства, а саме склад пального, розташований на земельній ділянці за адресою: с. Ключарки Мукачівського району. Вказане придбане майно згідно п.1.1 договору об’єкта включає в себе всі його будівлі, споруди, обладнання та інше майно, згідно з переліком, визначеним в додатку № 1 до вказаного договору.

На виконання п.2 вищевказаного договору, підприємством були сплачені кошти за його продаж в повному обсязі, що також стверджується платіжним дорученням № 4 від 31.10.1999 року.

На підставі акту прийому –передачі складу пального Західного оперативного командування у власність підприємства від 14.10.1999 року, затвердженого заступником міністра від 18.10.1999 року, Мукачівським районним комунальним підприємством БТІ було вчинено реєстровий напис про право власності на зазначений комплекс будівель придбаного майна в с. Павшино, вул. Лісна, 21, таким чином до підприємства як покупця в повному обсязі перейшло право власності на придбане майно та зареєстроване у встановленому законом порядку.

Будучи повноцінним власником майна, підприємством було здійснено комплекс будівельно –монтажних робіт по переобладнанню території та придбаного майна на вказаній земельній ділянці площею 28,32 га, яка належить згідно державного акту на право постійного користування.

Разом з тим, по сьогоднішній день, не зважаючи на перехід права власності до підприємства, на балансі відповідача знаходяться внутрішньоскладські залізничні шляхи східноєвропейської колії (1524 мм) та західноєвропейської колії (1435мм), що стверджується актом прийому –передачі складу пального Західного оперативного командування у власність підприємства від 14.10.1999 року та схемою під’їзних колій станції Ключарки „Петро Карбо Хем –Мукачево”, чим унеможливлюється користування, володіння належним майном.

Статтею 321 ЦК України чітко регламентовано, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном.

Матеріали справи стверджують, що майно придбано на конкурентних засадах, що свідчить про дотримання сторонами норм чинного законодавства, яке визначає порядок продажу державного та комунального майна.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або неналежне виконання.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 187 ГПК України визначено підстави укладення договорів за рішенням суду. За вимогами даної статті спонукання до укладення договору можливе тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов’язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов’язкового для виконання акта планування (у тому числі державного замовлення), який видано компетентним органом. За наявності таких обставин суд виносить рішення про спонукання до укладення договору чи про його укладення на певних умовах.

Втім, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (п.1ст. 328 ЦК України).

Позаяк, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 189 ГК України встановлює ціноутворення в сфері господарювання, де п. 3 визначено, що суб’єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані та регульовані ціни –граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Вирішуючи даний спір суд намагався дотримуватись процесуальних засад господарського судочинства, де у ст. 33 ГПК України визначено правила розподілу тягаря доказування, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Отже, кожна сторона повинна самостійно визначати предмет доказування, тобто коло фактів матеріально –правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. На склад цих фактів вказує норма матеріального права, яка визначає права і обов’язки сторін у конкретній справі. Сторони мають добросовісно, відповідно до вимог ст. 22 ГПК України, користуватися належними їм процесуальними правами у процесі доказування, а отже самостійно визначати та подавати необхідні докази для обґрунтування своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Тому мотиви рішення суду не дають підстав для висновку про неможливість подання сторонами доказів на стадії розгляду справи цим судом.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Відповідно до вимог ст. 4-7 ГПК України –судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (а відповідачем не спростовані), тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”; ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 77, 82 - 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.Зобов’язати (спонукати) відповідача державне територіально –галузевого об’єднання „Львівська залізниця”, м. Львів в особі Мукачівської дистанції колії (м. Мукачево, вул. Берегівська, 4 ) щодо продажу позивачу іноземному підприємству „Петро Карбо Хем –Мукачево” (с. Павшино Мукачівського району, вул. Лісна, 21) внутрішньоскладські залізничні шляхи східноєвропейські колії (1435 мм / розташовані на земельній ділянці площею 28,32 га, які знаходяться на балансі відокремленого підрозділу Мукачівської дистанції колії в с. Павшино Мукачівського району, вул. Лісна,21) враховуючи вартість незалежної експертної оцінки з подальшою передачею на баланс іноземного підприємства (після проведення розрахунку) „Петро Карбо Хем –Мукачево” внутрішньоскладські залізничні шляхи східноєвропейської колії (1524 мм / розташовані на земельній ділянці 28,32 га в с. Павшино Мукачівського району, вул. Лісна, 21).

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тисянчин В. М.