ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

22
жовтня 2008 р.

№
5/53

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
- судді
Кривди Д.С.,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

розглянувши  касаційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1.

на постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 03.07.2008р.

у справі № 5/53 Господарського суду
Івано-Франківської області

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1.

до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Автопром”

до Івано-Франківського
управління ВАТ “Державний ощадний банк”

третя особа ЗАТ Страхова
компанія “Галицька”

про  розірвання договору купівлі-продажу від
17.03.2006 №19, розірвання кредитного договору від 15.03.2006р. та договору
застави від 28.03.2006р. та стягнення моральних та матеріальних збитків,

ВстановиВ:

Касаційна
скарга приватного підприємця ОСОБА_1. не відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно
до пункту 4 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо
до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у
встановлених порядку і розмірі.

Декретом
Кабінету Міністрів України “Про державне мито” затверджено порядок та розміри сплати
державного мита, згідно вимог якого державне мито сплачується у розмірі 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а із спорів
майнового характеру -50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Рішенням
Господарського суду Івано-Франківської області від 19.02.2008р., позов
задоволено частково, розірвано договір купівлі-продажу №19 від 19.03.2006р.,
укладений між ТзОВ підприємство “Автопром” та приватним підприємцем ОСОБА_1.,
зобов'язано ПП ОСОБА_1. повернути автобус марки ХАЗ 3250.02 ТзОВ підприємству
“Автопром”, стягнуто з  ТзОВ підприємство
“Автопром” на користь приватного підприємця ОСОБА_1. 158616,00 грн. вартості
автобуса, 11052,00 грн. витрат, понесених на ремонт автобуса, 107750,00 грн.
упущеної вигоди, 2859,18 грн. державного мита та 118,00 грн.
інформаційно-технічних послуг, в решті заявлених позовних вимог
відмовлено.

Постаново
Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2008р. апеляційну скаргу
ТзОВ “Підприємство “Автопром” задоволено частково, рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 19.02.2008р. скасовано частково  в частині задоволення позову, в цій частині в
позові відмовлено, в решті рішення залишено без змін.

В
касаційній скарзі приватний підприємець ОСОБА_1. просить скасувати постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2008р. та залишити в
силі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.02.2008р.

Отже,
враховуючи те, що судом задоволено як майнові вимоги та к і немайнові вимоги то
державне мито при поданні на зазначене судове рішення касаційної скарги повинно
складати 1429,59 грн.

Додана
до касаційної скарги квитанція від 18.09.2008р. №26.006.1/29 про перерахування
1382,00 грн. не може бути належним доказом сплати державного мита у
встановленому законодавством розмірі, оскільки не відповідає наведеним вимогам,
що є підставою повернення касаційної скарги без розгляду у відповідності з
пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального
кодексу України.

Крім
того, 03.07.2008р. Львівський апеляційний господарський суд прийняв постанову,
яка оскаржується приватним підприємцем ОСОБА_1.

08.09.2008р.
(поштовий штемпель на конверті) приватний підприємець ОСОБА_1. подав касаційну
скаргу. Також скаржником заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку
подання касаційної скарги, розглянувши яке, колегія суддів дійшла висновку, що
воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно
до ст. 110 ГПК України касаційна скарга (подання) може бути подана (внесена)
протягом одного місяця з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи
постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Згідно
ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи
господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом
процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Відповідно
до чинного законодавства поважними причинами визнаються лише ті, які є
об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними перешкодами та труднощами для
своєчасного вчинення процесуальних дій.

Посилання
в клопотанні про відновлення пропущеного строку подання касаційної скарги на
те, що про оскаржуване рішення заявнику стало відомо лише 10.09.2008р. не
заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, приватний
підприємець ОСОБА_1. був присутній в судовому засіданні Львівського
апеляційного господарського суду та обізнаний з постановою апеляційного суду.

Отже,
враховуючи те, що заявник касаційної скарги значно пропустив строк подання
касаційної скарги, встановлений ст. 110 ГПК України (більше ніж 4 роки) та те,
що причини пропуску строку не пов'язані з дійсними перешкодами та труднощами
для своєчасного вчинення процесуальних дій, колегія суддів Вищого
господарського суду України відхиляє клопотання
приватного підприємця ОСОБА_1. про відновлення пропущеного строку
подання касаційної скарги.

Імперативом
п. 5 ст. 111-3 ГПК України на касаційну інстанцію покладено обов'язок не
приймати касаційну скаргу (подання) до розгляду та повернути її у разі, якщо
скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без
клопотання або таке клопотання відхилено про відновлення цього строку.

Враховуючи
зазначене та керуючись ст.ст. 53, 86, 111, п.п. 4, 5  ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий Господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємця
ОСОБА_1. на постанову Львівського апеляційного господарського суду від
03.07.2008р. у справі №5/53 Господарського суду Івано-Франківської області  повернути без розгляду.

Головуючий
- суддя
Кривда Д.С.

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький
А.М.