ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.11.2008

Справа №2-29/9418-2008

За позовом – Фізичної особи – підприємця Лебедєва Олега Вячеславовича, м. Ялта.

До відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим – Сервис», м. Ялта.

Про визнання дійсним.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Лебедєва Н.А. – представник, довіреність від 01.10.2008р.

Від відповідача – не з’явився.

Суть спору: Фізична особа – підприємець Лебедєв О.В. звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим – Сервіс» про визнання дійсним договору купівлі-продажу №1 кіоску, розташованого за адресою: м. Ялта, вул. Московська,5 (праворуч від підземного переходу), укладений між СПД Лебедєвим О.В. та ТОВ «Крим-Сервіс» від 02.12.2005р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що визнання вказаного договору купівлі – продажу дійсним в судовому порядку необхідне для реалізації права власності позивача на кіоск та права на оренду земельної ділянки.

Відповідач в судове засідання не з’явився, направив відзив на позов, в якому проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без участи свого представника.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2005р. між СПД Лебедєвим О.В. і ТОВ «Крим-Сервіс» укладений договір №1 купівлі-продажу торгового кіоску, розташованого за адресою: м. Ялта, вул. Московська, 5 (праворуч від підземного переходу) (а.с. 8).

Згідно п. 2 договору №1, торговий кіоск був переданий позивачу, що підтверджується актом прийому-передачі від 02.12.2005р. (а.с. 9).

Квитанцією до прибуткового касового ордеру №11541 від 02.12.2005р. позивачем було сплачена вартість кіоску в сумі 6864,00 грн.

Суд встановив, що вказаний торговий кіоск розташований на земельній ділянці, яка згідно договору оренди земельних ділянок від 19.03.2001р. знаходився в оренді ТОВ «Крим-Сервіс» строком до 26.10.2003р. Цей договір був нотаріально посвідчений.

08.09.2003р. до вказаного договору оренди була укладена додаткова угода, яка за згодою сторін договору оренди землі нотаріально засвідчена не була.

Позивач вказує на те, що з цієї причини відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Крім того, позивач посилається на те, що він звернувся до Ялтинської міськради з заявою про оформлення земельної ділянки, на якій знаходиться торговий кіоск, в оренду. Заява позивача була розглянута постійною депутатською комісією із землекористування і екології Ялтинської міськради (протокол засідання від 20.09.2006 р. п. 4). Відповідно до рекомендацій комісії позивачу необхідно представити проект землеустрою по відведенню земельної ділянки або технічну документацію по оформленню земельної ділянки.

Питання про передачу позивачу в оренду земельної ділянки площею 0,0006 га для обслуговування торгового павільйону розглянуте постійною депутатською комісією з промисловості, торгівлі, транспорту і підприємницької діяльності 08.06.2008р. Згідно рішення постійної депутатської комісії №79 від 8.06.2008 р., для передачі позивачу в оренду вказаної земельної ділянки, останньому необхідно надати нотаріально завірений договір купівлі-продажу павільйону або рішення суду про визнання договору дійсним.

Так, позивач посилається на те, що йому необхідно визнання спірного договору дійсним в судовому порядку для реалізації права власності та права на оренду земельної ділянки.

При цьому позивач обґрунтовує позовні вимоги приписами ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частина 2 ст. 34 ГПК України передбачає, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що сторони фактично виконали спірний договір (здійснена передача майна та проведений розрахунок).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що сторони зверталися до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення спірного договору купівлі-продажу.

Крім того, позивач не представив суду належні докази повідомлення відповідача про дату, час та місце де повинно було відбуватися нотаріальне посвідчення спірного договору. В матеріалах справи також відсутні докази того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не довів належним чином факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору та відповідно відсутня необхідна умова для визнання спірного договору дійсним в розумінні ч. 2 ст. 220 ЦК України, що у свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову – відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.