ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"09" вересня 2008 р.                                                  Справа № 3/224а/29а

« 09 » вересня 2008 року справа № 3/224а/29а

10 год. 00 хв.

За позовом Закритого акціонерного товариства „Полікомбанк” м.Чернігів, вул.Київська, 3

до Державної податкової інспекції у місті Чернігові м.Чернігів, вул.Кирпоноса, 28

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

Суддя В. М. Репех

За участю секретаря судового засідання Рубан Н. О.

Представники сторін :

від позивача: Марченко Н. І. –заступник начальника організаційно-правового відділу, довіреність № 127 від 27.12.2007р.

Ліпницька С. Л. – головний бухгалтер, довіреність № 96 від 22.08.2008р.

від відповідача: Городник Т. М. –заступник начальника юридичного управління ДПА в Чернігівській області, довіреність № 8715/9/10/-010 від 09.09.2008р.

Ясинчук І. Г. –заступник начальника юридичного відділу ДПІ у м.Чернігові, довіреність № 8653/9/10/-010 від 08.09.2008р.

Топчій М. Л. –головний держподатревізор-інспектор відділу контролю за фінансовими установами та операціями у сфері зовнішньо-економічної діяльності, довіреність № 8714/9/10/-010 від 09.09.2008р.

Представник прокуратури м.Чернігова в засідання суду 09 вересня 2008 року не з”явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач заявив позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернігові № /0 від 04.05.2007р., яким Закритому акціонерному товариству „Полікомбанк” визначено суму податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 2 475 000 грн. ( в т.ч. 1 250 000 грн. - основний платіж, 1 225 000 грн. - штрафні ( фінансові ) санкції ).

Закрите акціонерне товариство „Полікомбанк” свої вимоги мотивує невідповідністю оспорюваного акту інспекції вимогам податкового законодавства. Вважає, що банком правильно визначений прибуток до оподаткування та податок на прибуток при здійсненні операцій.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на безпідставність вимог позивача, тому донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток спірним податковим повідомленням-рішенням відповідач вважає таким, що відповідає законодавству ( заперечення на позовну заяву в справі ).

В судовому засіданні 09.09.2008р. відповідач надав додаткові заперечення по справі, де зазначив, що не погоджується з висновками судово-економічної експертизи та залишає незмінною свою позицію щодо правильності і обґрунтованості визначення позивачу податкового зобов”язання з податку на прибуток в розмірі 2 475 000,00 грн.

Відповідач вказує, що в результаті порушення вимог п.п.7.6.1 п.7.6 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, із змінами та доповненнями, позивачем занижено податок на прибуток за 2005 –2006р.р. на загальну суму 1 250 000,00 грн.

Станом на 01.04.2005р. на балансовому рахунку 2020 ( кредити, що надані за врахованими векселями суб”єктам господарювання ) обліковувались векселі номінальною вартістю 5 000 000,00 грн.

Податкова інспекція стверджує, що відповідно до вимог п.п.7.6.1 п.7.6 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” результат від операцій з цінними паперами визначається як різниця між доходами від продажу цінних паперів та витратами на придбання цінних паперів в звітному періоді. ЗАТ „Полікомбанк” було реалізовано вказані векселі за договором купівлі продажу, тобто у відповідних податкових періодах було отримано доход від продажу цінних паперів, який повинен відображатись у додатку К2 до декларації банку.

Документи, які б свідчили про понесені банком витрати по цінним паперам у таких податкових періодах надані не були. Таким чином, доходи від операцій з цінними паперами відповідних звітних періодів, в яких були реалізовані векселі складали 5 млн. грн. сукупно і повинні бути включені до складу валового доходу банку та оподатковуватись.

Таким чином, відповідач зазначає, що у відповідних податкових періодах банк укладав договіри купівлі-продажу цінних паперів і отримав дохід від продажу векселів, але ж не надав документів, які б свідчили про понесені банком витрати, від”ємний же результат від операцій з векселями минулих років відсутній.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини та докази по справі, встановив наступне:

Працівниками ДПІ у м.Чернігові та ДПА в Чернігівській області проведена виїзна планова перевірка Закритого акціонерного товариства „Полікомбанк” ( код за ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005р. по 31.12.2006р.

В результаті проведеної перевірки були виявлені порушення позивачем п.п.7.6.1 п.7.6 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, із змінами та доповненнями, про що було складено акт перевірки № 393/22/19356610 від 20.04.2007р.

На підставі акту перевірки від 20.04.2007р. № 393/22/19356610 податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 04.05.2007р., яким Закритому акціонерному товариству „Полікомбанк” визначено суму податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 2 475 000 грн. ( в т.ч. 1 250 000 грн. - основний платіж, 1 225 000 грн. - штрафні ( фінансові ) санкції ).

Не погоджуючись з цим податковим повідомленням-рішенням позивач, звернувшись з позовною заявою, просить визнати його нечинним.

З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ „Полікомбанк” та ТОВ „Фіаніт” було укладено договір купівлі-продажу акцій від 15.08.2002р. № 88Т, згідно якого ЗАТ „Полікомбанк” –„Продавець” продає, а ТОВ „Фіаніт” –„Покупець” купує акції емітента ЗАТ „Поліська страхова компанія” загальною вартістю 5 005 000,00 грн.

Форма оплати передбачена шляхом передачі на користь ЗАТ „Полікомбанк” простих векселів, емітованими ТОВ „Фіаніт” у кількості 5 штук номіналом 1 000 000,00 грн. кожний та один вексель номіналом 5 000,00 грн.

Векселя, емітовані ТОВ „Фіаніт”, були передані ЗАТ „Полікомбанк” згідно акту –приймання передачі від 21.08.2002р. На протязі 2005 –2006р.р. вищезазначені векселі ЗАТ „Полікомбанк” були продані іншим суб”єктам господарювання на таку ж саму суму ( 5 000 000,00 грн. ).

Операції з купівлі-продажу векселів ЗАТ „Полікомбанк” вважав не прибутковими, оскільки враховував від”ємний фінансовий результат попередніх звітних періодів.

В акті перевірки зазначено, що в порушення вимог п.п.7.6.1 п.7.6 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, із змінами та доповненнями, ЗАТ „Полікомбанк” дохід від продажу векселів у загальній сумі 5 000 000,00 грн. не включав до складу доходів відповідних звітних періодів ( 2005-2006рр. ) до додатку К2 до Декларації з податку на прибуток банку, в результаті чого ЗАТ „Полікомбанк” занижено податок на прибуток за 2005-2006рр. на загальну суму 1 250 000 грн.

Підпунктом 7.6.3 пункту 7.6 статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, із змінами та доповненнями, встановлено, що під терміном "витрати" слід розуміти суму коштів або вартість майна, сплачену (нараховану) платником податку продавцю цінних паперів та деривативів як компенсація їх вартості.

До складу витрат включається також сума будь-якої заборгованості покупця, яка виникає у зв'язку з таким придбанням.

Підпунктом 7.6.4 пункту 7.6 статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, із змінами та доповненнями, встановлено, що під терміном "доходи" слід розуміти суму коштів або вартість майна, отриману платником податку від продажу, обміну або інших способів відчуження цінних паперів та деривативів, збільшену на вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податку в зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.

До складу доходів включається також сума будь-якої заборгованості платника податку, яка погашається у зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.

Визначення у пунктах 7.6.3 –7.6.4 Закону N 283/97-ВР термінів „дохід від продажу цінних паперів” та „витрати на придбання цінних паперів” передбачають збільшення таких доходів і витрат за методом нарахування, тобто за датою переходу права власності на цінні папери. При цьому слід враховувати й вимоги, передбачені підпунктом 7.6.1 пункту 7.6 статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22 травня 1997 року N 283/97-ВР, яким встановлено, що у разі коли протягом звітного періоду доходи, отримані (нараховані) платником податку в зв'язку із продажем (відчуженням) цінних паперів і деривативів, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку в зв'язку із придбанням цінних паперів і деривативів протягом такого звітного періоду, збільшені на суму некомпенсованих балансових збитків від таких операцій минулих періодів, прибуток включається до складу валових доходів за результатами такого звітного періоду.

Що стосується податкового обліку фінансового результату від операцій з цінними паперами, то відповідно до підпункту 7.6.1 статті 7 Закону N 283/97-ВР такий фінансовий результат визначається як різниця між доходами від продажу кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, отриманих ( нарахованих ) платником податку, та витратами, понесеними ( нарахованими ) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду ( з урахуванням від”ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами чи деривативами такого ж виду минулих періодів ).

Податковий облік операцій із цінними паперами здійснюється в розрізі окремих видів цінних паперів і деривативів за єдиним алгоритмом визначення фінансового результату. До валових доходів включається тільки позитивний фінансовий результат, тобто лише доходи від операцій із цінними паперами кожного виду.

Отже, сума від”ємного фінансового результату, розподіленого за окремими видами цінних паперів і деривативів, включається до відповідних рядків додатків К2 до Декларації з податку на прибуток банку, по яких відображається від”ємний фінансовий результат попереднього звітного року, і враховується починаючи з першого кварталу 2003 року у зменшення фінансових результатів від операцій із відповідними видами цінних паперів і деривативів майбутніх періодів до повного погашення такого від”ємного значення.

Відповідно наданих відповідачем даних сума від”ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами ( акціями ) ЗАТ „Полікомбанк” станом на 01.01.2003р. складає „-„ 91 617,06 грн.

В зв”язку з необхідністю документального обґрунтування визначення позивачем прибутку від продажу векселів отриманих як засіб платежу за продані ТОВ „Фіаніт” акції та документального обґрунтування відображення ЗАТ „Полікомбанк” у доходах за операціями з цінними паперами у деклараціях з податку на прибуток банку за 2005 –2006 роки була призначена судова експертиза.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.08.2007р. провадження у даній справі було зупинено у зв”язку з призначенням у справі судово-бухгалтерської фінансової експертизи.

Згідно висновку експерта № 1107Ц судово-економічної експертизи за матеріалами адміністративної справи № 3/224а, складеного 22 серпня 2008 року, документально підтверджуються понесені у 2002 році витрати ЗАТ „Полікомбанк” з операції купівлі акцій у ЗАТ „Поліська страхова компанія” на суму 5 000 000,00 грн. та їх врахування у складі витрат за операціями з цінними паперами при визначенні фінансового результату за 2002 рік. Фінансовий результат від торгівлі цінними паперами ( акціями ) враховано банком у деклараціях з податку на прибуток за 2002-2004р.р.

Результатами дослідження підтверджується отримання доходів ЗАТ „Полікомбанк” у 2002 році з операції продажу акцій ЗАТ „Поліська страхова компанія” ТОВ „Фіаніт” в сумі 5 005 000,00 грн. та їх врахування у складі доходів за операціями з цінними паперами при визначенні фінансового результату за 2002 рік.

Фінансовий результат від операції з купівлі та продажу акцій ЗАТ „Поліська страхова компанія” становить 5 000,00 грн. ( 5 005 000, 00 –5 000 000,00 = 5000,00 ). Отримана сума доходу в розмірі 5 000,00 грн. врахована в окремому обліку по операціям з цінними паперами при визначенні загального фінансового результату по операціям з цінними паперами ( акціями ) за 2002 рік у складі 481 726,60 грн.

Від”ємний фінансовий результат від торгівлі цінними паперами ( акціями ) банку за 2002 рік складає „-„ 91 617,06 грн. („-„ 573 343,61 –481 726,55 = „-„91 617,06 грн. ) і переноситься на наступний звітний 2003 рік.

В результаті дослідження документально не підтверджуються витрати ЗАТ „Полікомбанк” при визначенні фінансового результату операцій з цінними паперами за векселями, отриманими як засіб платежу за продані ТОВ „Фіаніт” акції, у складі витрат за операціями з цінними паперами у деклараціях податку на прибуток за 2002 –2004 роки.

Витрати ЗАТ „Полікомбанк” при визначенні фінансового результату операцій з цінними паперами за векселями, отриманими як засіб платежу за продані ТОВ „Фіаніт” акції у складі витрат за операціями з цінними паперами документально підтверджуються за деклараціями з податку на прибуток за 2005 рік в розмірі 2 000 000,00 грн. та за 2006 рік в розмірі 3 000 000,00 грн.

Для ЗАТ „Полікомбанк” у 2002 році не має нормативного підгрунття щодо віднесення витрат за векселями, отриманими як засіб платежу за продані ТОВ „Фіаніт” акції до складу витрат за операціями з цінними паперами у деклараціях з податку на прибуток у 2002 році та врахування банком від”ємного значення результату від його операцій з векселями у наступних податкових періодах до повного його погашення.

Витрати за векселями ( заборгованість за продані цінні папери ), отриманими як засіб платежу за продані ТОВ „Фіаніт” акції у складі витрат відображаються одночасно з відображенням доходів від продажу даних векселів, тобто витрати і доходи відображаються в одному податковому періоді ( за датою другої заключної операції –реалізації векселів ).

Результатами дослідження підтверджується отримання банком доходів від погашення та продажу векселів, отриманих як засіб платежу за продані ТОВ „Фіаніт” акції за 2005 рік в розмірі 2 000 000,00 грн., за 2006 рік в розмірі 3 000 000,00 грн. Всього за досліджуваний період 5 000 000,00 грн. Прибуток від продажу векселів, отриманих як засіб платежу за продані ТОВ „Фіаніт” акції, ЗАТ „Полікомбанк” складає 0 грн. ( 5 000 000,00 грн. доходи –5 000 000,00 грн. витрати = 0 грн. ), в зв”язку з чим в деклараціях з податку на прибуток за 2005 –2006 роки банком не відображався.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність свого повідомлення-рішення та не надав достатніх і необхідних доказів на підтвердження своїх заперечень на позов.

При таких обставинах, враховуючи вищезазначене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 72, 86, 87, 94, 158, 160-163, 167, 186, 254, 255, пунктом 6 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернігові № /0 від 04.05.2007р., яким Закритому акціонерному товариству „Полікомбанк” визначено суму податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 2 475 000 грн. ( в т.ч. 1 250 000 грн. - основний платіж, 1 225 000 грн. - штрафні ( фінансові ) санкції ).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства „Полікомбанк” ( м.Чернігів, вул.Київська, 3, кор. рах. № 1 в управлінні НБУ в Чернігівській області ) 3,40 грн. судових витрат.

Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя В. М. Репех

Повний текст постанови підписаний