ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2008 р.

Справа № 15/111-08-2568

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача – Гришко О.С.;

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ульма Опалубка Україна” до Відкритого акціонерного товариства “Одеський домобудівельний комбінат” про стягнення 394 413,75 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Ульма Опалубка Україна” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Одеський домобудівельний комбінат” заборгованості за договором № 3-17/01-06 від 17.01.2006 р. в розмірі 394 413,75 грн., посилаючись на наступне.

17 січня 2006 року між Дочірнім підприємством „Баума-Україна”, правонаступником якого є позивач, та Відкритим акціонерним товариством „Одеський домобудівельний комбінат” укладено договір № 3-17/01-06, відповідно до умов якого ДП „Баума-Україна” зобов'язалось передати у власність ВАТ „Одеський домобудівельний комбінат” стінову опалубку „Маnto” Тhyssen Нunnebeck і перекриття „Ваuma” згідно специфікації, а ВАТ „Одеський домобудівельний комбінат” зобов'язалось прийняти і належним чином оплатити товар.

Загальна вартість товару згідно п. 2.2. договору становить 615 735,30 грн., у тому числі ПДВ 20% - 102 622,55 грн.

28 лютого 2006 року ДП „Баума-Україна”, належним чином та у повному обсязі виконуючи обов'язки за договором, передало відповідачу визначений у договорі товар, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000018 та № РН-0000019 від 28 лютого 2006 р., підписаними уповноваженими представниками сторін договору та скріпленими печатками сторін, а також виданою відповідачем довіреністю серії ЯЛЧ № 3871311 від 28 лютого 2006 року.

Відповідно до п. 3 договору та графіку платежів, що міститься у додатку № 2 до договору, відповідач зобов'язався оплатити на користь ДП „Баума-Україна” вказану вартість товару наступними частинами та у наступні строки:

- 250 000,00 грн. (включаючи ПДВ) - протягом 10 робочих днів з дня укладення договору, тобто до 31 січня 2006 року);

- 92 000,00 грн. (включаючи ПДВ) - до 15 лютого 2006 року;

- 92 000,00 грн. (включаючи ПДВ) - до 15 березня 2006 року;

- 92 000,00 грн. (включаючи ПДВ) - до 15 квітня 2006 року;

- 89 735,30 грн. (включаючи ПДВ) - до 15 травня 2006 року.

Таким чином, повну вартість товару відповідач повинен був оплатити до 15 травня 2006 року. Однак, ВАТ „Одеський домобудівельний комбінат” сплатило за договором на користь позивача лише 350 735,30 грн. з урахуванням ПДВ.

Відтак, позивач вказує, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання щодо оплати товару за договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 265 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Також позивач просить стягнути з відповідача за порушення умов договору інфляційні в сумі 114 137,56 грн. та 3% річних в сумі 15 276,19 грн. згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.06.2008 р. порушено провадження у справі № 15/111-08-2568 та справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Відповідач відзив на позов не надав, проте у судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав. Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши всі обставини справи, господарський суд встановив наступне.

17 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Одеський домобудівельний комбінат” (покупець) та Дочірнім підприємством „Баума-Україна” (продавець), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю „Ульма Опалубка Україна”, що підтверджується установчими документами позивача, був укладений договір № 3-17/01-06, згідно умов якого ДП „Баума-Україна” зобов’язалось продати, а відповідач зобов’язався купити стінову опалубку „Маnto” Тhyssen Нunnebeck і перекриття „Ваuma” згідно специфікації № 1 (додаток № 1 до договору).

Згідно п. 2.2 договору № 3-17/01-06 загальна вартість товару становить 615 735,30 грн., у т.ч. ПДВ –102 622,55 грн.

Відповідно до п. 3.1 того ж договору відповідач зобов’язався здійснити передоплату в розмірі 40% - 250 000,00 грн. від суми договору після підписання договору впродовж 10 робочих днів. Решта сума товару сплачується відповідачем згідно графіку платежів, що міститься у додатку № 2 до договору (п. 3.2 договору).

Так, як вбачається з наявного в матеріалах справи графіку платежів (а.с. 17), відповідач зобов'язався оплатити на користь ДП „Баума-Україна” вказану вартість товару у розмірі 615 735,30 грн. наступними частинами та у наступні строки:

- 250 000,00 грн. у січні 2006 року;

- 92 000,00 грн. (з ПДВ) - до 15 лютого 2006 року;

- 92 000,00 грн. (з ПДВ) - до 15 березня 2006 року;

- 92 000,00 грн. (з ПДВ) - до 15 квітня 2006 року;

- 89 735,30 грн. (з ПДВ) - до 15 травня 2006 року.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як з’ясовано судом, ДП „Баума-Україна”, правонаступником якого є позивач, договірні зобов’язання виконані у повному обсязі. Так, на виконання умов договору 28 лютого 2006 року ДП „Баума-Україна” передало відповідачу визначений у договорі товар, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000018 та № РН-0000019 від 28 лютого 2006 р., підписаними уповноваженими представниками сторін договору та скріпленими печатками сторін, а також виданою відповідачем довіреністю серії ЯЛЧ № 3871311 від 28 лютого 2006 року.

Між тим, як встановлено судом, відповідач в свою чергу прийняті на себе зобов'язання за вказаним договором № 3-17/01-06 від 17.01.2006 року виконав частково, а саме: сплатив ДП „Баума-Україна” лише часткову вартість товару в сумі 350 735,30 грн., що не спростовано відповідачем. Решту суму вартості товару в розмірі 265 000,00 грн. відповідач не сплатив, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем на вказану суму. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості (вих. № 135 від 09.11.2007 р.), що підтверджується фіскальним чеком відділення зв'язку від 12.11.2007 р. № 1745 (а.с. 25) та повідомленням про вручення поштового відправлення № 30740280 (а.с. 27). Однак, вказана вимога позивача залишена відповідачем без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з ВАТ „Одеський домобудівельний комбінат” суми основного боргу в розмірі 265 000,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 114 137,56 грн. та 3% річних в розмірі 15 276,19 грн. суд зазначає наступне.

Чинним законодавством передбачена відповідальність боржника за порушення зобов’язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором № 3-17/01-06 від 17.01.2006 року інше не встановлено, у зв'язку з чим судом застосовуються вищенаведені положення Цивільного кодексу України. При цьому ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку розміру 3% річних за договором № 3-17/01-06 від 17.01.2006 року сума нарахованих позивачем 3% річних по цьому договору складає 15 276,19 грн. Крім того, відповідно до розрахунку інфляційних з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 13.06.2006 р. по 01.05.2008 р. сума боргу відповідача збільшилась на 114 137,56 грн. Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому вони є складовою частиною основного боргу. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов’язання за договором № 3-17/01-06 від 17.01.2006 року щодо оплати вартості придбаного товару, на думку суду, позивачем правомірно нараховані відповідачу вищезазначені штрафні санкції.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов’язку в натурі.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ „Ульма Опалубка Україна” обґрунтовані та відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

У зв’язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Ульма Опалубка Україна” до Відкритого акціонерного товариства “Одеський домобудівельний комбінат” про стягнення 394 413,75 грн. задовольнити.

2.          СТЯГНУТИ з Відкритого акціонерного товариства “Одеський домобудівельний комбінат” (65031, м. Одеса, вул. Промислова, 31; ; п/р 1 в АКБ „МТБ” в м. Іллічівськ, МФО 328168) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Ульма Опалубка Україна” (01013, м. Київ, пров. Деревообробний, 3; ; п/р 2000 в АТ „Каліон Банк Україна”, МФО 300379) 379 137/триста сімдесят дев’ять тисяч сто тридцять сім/грн. 56 коп. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 15 276/п’ятнадцять тисяч двісті сімдесят шість/грн. 19 коп. три проценти річних, 3 944/три тисячі дев’ятсот сорок чотири/грн. 14 коп. витрат по сплаті державного мита; 118/сто вісімнадцять/грн. 00 коп. витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Петров В.С.