СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.08
Справа № 5/55

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
“Луганське енергетичне об'єднання ” в особі Луганської філії Товариства з
обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об'єднання ”,  м. Луганськ

до Суб"єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Луганськ

про стягнення 3525
грн. 65 коп.

Суддя     Закропивний О.В.

Секретар
судового засідання Хухрянська І.В.

Представники:

Від
позивача -Голоколосова Л.І., дов. № 32 від 01.01.08;

Від відповідача  - не прибув;

До початку слухання справи від
сторін вимоги про здійснення фіксування судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв'язку з чим технічна
фіксація  не здійснювалась.

ВСТАНОВИВ:

Суть
спору: позивачем
заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача  заборгованості за активну електроенергію  у сумі 2510 грн. 86 коп., інфляційних
нарахувань у сумі 905 грн. 02 коп., 3% річних у сумі 109 грн. 77 коп., всього у
сумі 3525 грн. 65 коп.

Відзиву на позовну заяву відповідач
не надав, в судове  засідання його
представник  не прибув і про причини
неявки до суду не повідомив, хоча про час і місце проведення судового засідання
відповідач був повідомлений належним чином. Тому, відповідно до ст.75 ГПК
України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Так,
як зазначено позивачем у позовній заяві та підтверджено Довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та підприємців осіб-підприємців, НОМЕР_1
відповідач зареєстрований  за
адресоюАДРЕСА_1, у зв'язку з чим  усі
процесуальні документи по справі направлялися відповідачу саме на вказану
адресу.

Представник
позивача підтримав позов.

Враховуючи
вищевикладене, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини
справи,  вислухав представника позивача,
оцінивши надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність
кожного  окремо і у сукупності, суд
дійшов висновку:

між
сторонами у справі укладено договір на постачання електроенергії  від 27.01.06 №709 (з додатковими угодами), на
підставі якого постачальник електроенергії (позивач) зобов'язався забезпечувати
передачу електроенергії в межах величин, дозволених споживачу (відповідачу) до
використання, а споживач зобов'язався оплачувати використання електромереж
позивача на підставі пред'явленого останнім рахунку.

За
своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг і
відповідає інституту правових норм глави 63 Цивільного кодексу України
(ст.ст.901-903).

На
виконання умов вказаного договору позивач забезпечив передачу електроенергії
відповідачеві в серпні та в вересні 2006 року, в січні та березні 2007року.

Пунктами
2.2.2. та 2.2.3. договору визначено, що відповідач для визначення величин
спожитої електроенергії, зобов'язується, щомісячно 12 числа згідно з Додатком
“Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії” знімати показники
розрахункових електролічильників, електролічильників субспоживачів, оформляти
результати відповідно до Додатку “Форма “Звіт про використану електроенергію”
та направляти уповноваженого представника у відділ збуту Луганської філії
позивача для подання звіту про спожиту електроенергію за розрахунковий період і
отримання рахунків для здійснення розрахунку за активну електроенергію та інших
платежів, передбачених договором.

У
разі неподання даних про обсяги спожитої електричної електроенергії у
зазначений термін  визначення обсягу
спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим споживанням за
попередній період.

Відповідно
до п.9 додатку до договору “Порядок розрахунків”кінцевий розрахунок    за спожиту у розрахунковому періоді активну
електроенергію, за недораховану електроенергію, за перевищення договірних
величин споживання електричної енергії та потужності, надання послуг з
компенсації перетікання реактивної електричної енергії, оплату сум на
відшкодування збитків, пені за порушення термінів розрахунків та інше
відповідач здійснює на підставі наданих позивачем рахунків протягом 5-ти
банківських  днів  з дня їх отримання.

У
пункті 3.1.1. договору сторони узгодили, що позивач має право одержувати від
відповідача плату за поставлену електричну енергію.

На
підставі викладеного, у зв'язку з тим, що
відповідач не надав звіт про використану електроенергію за період з
червеня по вересень 2006р визначення обсягів використаної електроенергії було
здійснено по середньодобовому споживанню електричної енергії за попередній
період

Згідно
другому абзацу п. 6.39 Правил користування електричною енергією тривалість
періоду розрахунку по середньодобовому обсягу споживання електричної енергії до
отримання показників розрахункових засобів обліку повинен не перевищувати
одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється постачальником електроенергії за величиною
дозволеної потужності струмоприймачів і кількості годин їх використання без
подальшого перерахунку. У цьому випадку після спільного складення акту, у якому
фіксуються показники розрахункових приладів обліку електроенергії.

На
виконання умов вказаного договору позивач забезпечив передачу електроенергії
відповідачеві в серпні та в вересні 2006 року, в січні та березні 2007року, про
що відповідачу надіслані рахунки на суму 2510грн.86 коп. і підтверджено
матеріалами справи.

Відповідач
в порушення умов укладеного з позивачем договору на постачання електроенергії
від 27.01.06 №709 не оплатив у повному обсязі позивачу активну електроенергію
року не надавав звітів про використану електроенергію, у зв'язку з чим позивач
звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути на свою користь борг в
сумі 2510грн.86 коп.

Крім
того, за несвоєчасне виконання обов'язків по оплаті спожитої електроенергії,
позивачем заявлено до стягнення інфляційні нарахування  у сумі 905 грн. 02 коп., 3% річних у сумі 109
грн. 77 коп., за серпень та в вересень 2006 року, січень та березень 2007року.

Згідно
ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається
зобов'язання,  що  виникає
між суб'єктом  господарювання та
іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених
Господарським  кодексом,  в силу
якого  один  суб'єкт
(зобов'язана  сторона,  у
тому  числі боржник)  зобов'язаний
вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу,  передати   майно,
сплатити гроші, надати інформацію тощо),
або утриматися від певних дій,  а
інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому
числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та
інші учасники  господарських
відносин  повинні  виконувати
господарські  зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів,  договору, а
за відсутності   конкретних   вимог
щодо  виконання  зобов'язання
- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До
виконання господарських   договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного  кодексу  України
з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Згідно
ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння зміна  його  умов
не  допускається,  якщо
інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно
до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших  вимог,
що  звичайно ставляться.

Відповідно
до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися у
встановлений договором строк.

Статтею
629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Договором на постачання електроенергії від 27.01.06 №709,
укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем
зобов'язань по сплаті вартості отриманих послуг і, відповідно, строку права
вимоги у позивача.

Матеріалами
справи підтверджено належним чином факт забезпечення передачі електроенергії
позивачем відповідачеві в серпні та в вересні 2006 року, в січні та березні
2007року і борг в сумі 2510грн.86коп. Позивач належним чином довів суду факт
надіслання відповідачу рахунків про використання відповідачем як абонентом
електроенергії на вказану суму боргу. Таким чином, позивач виконав свої
обов'язки перед відповідачем у відповідності до умов договору та вимог закону.

Статті
901-903 ЦК України зобов'язують відповідача виконати обов'язок по оплаті
послуг  у відповідності до умов договору.

Згідно
ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

При
розгляді справи суд встановив, що відповідач не виконав свої обов'язки перед
позивачем по оплаті поставленої електроенергії на суму 2510грн.86 коп., чим
порушив умови укладеного з позивачем договору на постачання електроенергії від
27.01.06 №709 в частині оплати електроенергії і вимоги закону. У встановлений
пунктом 9 Порядку розрахунків, що є додатком до укладеного договору,  строк -5 днів з дня отримання відповідних
рахунків від позивача на сплату спірних сум - зобов'язання відповідачем по
оплаті боргу за активну електроенергію не було виконане і відповідач заборгував
2510грн.86 коп. за спожиту електроенергію.

Стягнення
інфляційних нарахувань та 3 % річних цілком обґрунтовані та відповідають
чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК України, згідно яких боржник
(відповідач), який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора (позивача) зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з
простроченої суми.

За
таких підстав, з відповідача слід стягнути борг на користь позивача за
договором на постачання електроенергії від
27.01.06 №709  та позов слід
задовольнити у повному обсязі на суму 3525грн.65 коп., оскільки позивачем
доведено належним чином обставини правовідносин сторін за вказаним договором і
заборгованість відповідача в розмірі позову.

Відповідно
до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На
підставі викладеного, ст.ст.173,193,230-232 ГК України,
ст.ст.526,625,629,901-903 ЦК України, керуючись ст.ст.33,34,43,49,82,84,85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

1.   Позов задовольнити повністю.

2.
Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю “Луганське енергетичне об'єднання” в особі Луганської  філії, м. Луганськ, вул. Штеровська, 17, код
26204065, п/р №80  ЛОФ ВАТ
«Державний ощадний банк України», МФО 304665 борг за спожиту активну
електроенергію у сумі 2510грн.86 коп.

3.
Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю “Луганське енергетичне об'єднання” в особі Луганської  філії, м. Луганськ, вул. Штеровська, 17, код
26204065, на п/р в ВАТ “ Райффайзен банк Аваль” Луганська обласна
дирекція , МФО 304007 -   3% річних
-109грн.77 коп., інфляційні нарахування -905грн.02 коп., витрати по державному
миту в сумі 102грн., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в
сумі 118грн. Видати наказ.

У
судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає
законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя
О.В. Закропивний

Дата
підписання рішення

02.06.2008 року.