СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

24 вересня 2008 року

Справа № 2-24/1803-2008А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

представник позивача: Попова Анжеліка Михайлівна , довіреність № 01-01/08 від 01.01.08, Закрите акціонерне товариство "УКпостач";

представник відповідача: Заболотний Захар Володимирович, довіреність № 6200/10/10-0 від 08.10.07, Красноперекопська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим;

прокурор: Цуркан Сергій Анатолійович, посвідчення № 505 від 13.06.07, Прокурор міста Севастополя;

представник відповідача: Шепель Іван Олексійович, довіреність № 1936/10/10-0 від 19.05.08, Красноперекопська об'єднана державна податкова інспекція в Автономній Республіці Крим;

розглянувши апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 10.06.2008 у справі № 2-24/1803-2008А

за позовом Закритого акціонерного товариства "УКпостач" (вул. Північна, 1-а, Красноперекопськ,96000)

до          Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (вул. Північна, 2,Красноперекопськ,96000)

за участю Прокуратури Автономної Республіки Крим (вул. Севастопольська, 21,Сімферополь,95000)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № /0 від 19.01.2007 про зменшення розміру бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2006 року у сумі 16634.00 грн., № /0 від 21.01.2008 про зменшення розміру бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2007 року – 80872,00 грн., за березень 2007 року –78700,00 грн., за квітень 2007 року –194871,00 грн. за травень 2007 року –132414,00 грн., за липень 2007 року –558429,00 грн., разом –1045286,00 грн.

Листом від 01.04.2008 прокуратура Автономної Республіки Крим повідомила суд першої інстанції про вступ до участі по справі на стороні відповідача.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.06.2008 у справі № 2-24/1803-2008А позовні вимоги задоволено частково. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим (далі –Красноперекопська ОДПІ) № /0 від 21.01.2008 про зменшення розміру бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2007 року –у розмірі 80872,00 грн., за березень 2007 року –78700,00 грн., за квітень 2007 року –194871,00 грн., за травень 2007 року –132414,00 грн., за липень 2007 року –558429,00 грн., разом –1045286,00 грн. В іншій часини позову відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3,30 грн. судових витрат.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /0 від 19.01.2007 про зменшення розміру бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2006 року у сумі 16634,00 грн., суд виходив з того, що позивачем був пропущений встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України річний строк для звернення з адміністративним позовом до суду в зазначеній частині позовних вимог, що, відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, оскільки відповідач у запереченнях на позов вказав на сплив строку для звернення з адміністративним позовом до суду позивачем.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем неправомірно занижено закритому акціонерному товариству "УКпостач" (далі –ЗАТ "УКпостач") суму бюджетного відшкодування у розмірі 1045286,00 грн. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що процедура нарахування, сплати до бюджету та відшкодування з бюджету податку на додану вартість, яка встановлена Законом України "Про податок на додану вартість", не передбачає необхідності перевірки оплати податку на додану вартість в бюджет по всьому ланцюжку операцій при оберті товару. Бюджетному відшкодуванню, на думку суду першої інстанції, підлягає сума податку, фактично сплачена отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальнику таких товарів, а доказом такої оплати є документ, який підтверджує фактичну сплату грошей покупцем продавцю в розмірі вартості товару з нарахуванням податку на додану вартість.

Не погодившись з постановою суду в частині задоволення позовних вимог, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції в цій частині скасувати, в позові відмовити повністю.

На думку Красноперекопської ОДПІ право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість виникає лише при фактичному надходженні податку на додану вартість до Державного бюджету України від платника податку-продавця, а не із самого факту існування зобов'язання по сплаті податку на додану вартість в ціні товару. При цьому, заявник апеляційної скарги вказує, що оскільки в ході проведення перевірок не був встановлений факт фактичної сплати суми податку контрагентами позивача, заявленої до відшкодування –відсутня умова, за якої закон пов'язує право на включення сплачених сум до складу податкового кредиту та відшкодування податку на додану вартість з бюджету.

Більш детально доводи сторони викладені безпосередньо в апеляційній скарзі.

У письмових заперечення на апеляційну скаргу, які надійшли на адресу Севастопольського апеляційного господарського суду 24.09.2008 за вх. № 9452, позивач просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, а вимоги апеляційної скарги відхилити, з підстав, зазначених в запереченні.

У зв'язку з хворобою судді Плута В.М. та зайнятістю в іншому судовому процесі судді Голика В.С., за розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від 24 вересня 2008 року, у складі судової колегії була проведена заміна суддів Плута В.М. та Голика В.С. на суддів Волкова К.В. та Черткову І.В.

У судовому засіданні, яке відбулося 24.09.2008, представник відповідача та прокурор апеляційну скаргу підтримали. Представник позивача проти скарги заперечував, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

ЗАТ "УКпостач" зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа виконавчим комітетом Краснопереркопської міської ради 25.10.2001 та взято на податковий облік в Красноперекопській ОДПІ.

19.01.2007 Красноперекопською ОДПІ була проведена невиїзна документальна перевірка позивача з питань розрахунку бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2006 року, про що складено акт № 35/23-4/30169718 (арк. с. 7-14, т. 1).

На підставі акту перевірки Красноперекопською ОДПІ податковим повідомленням-рішенням № /0 від 19.01.2007 позивачу визначена сума завищеного бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2006 року у сумі 16634,00 грн. (арк. с. 6, т. 1).

У період з травня 2007 року по вересень 2007 року відповідачем були проведені позапланові виїзні перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2007 року, березень 2007 року, квітень 2007 року, травень 2007 року, червень 2007 року.

Результати перевірки були оформлені відповідними довідками, якими відповідач підтвердив заявлені суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період, який перевірявся.

Однак висновок щодо відшкодування з бюджету заявленої суми, як зазначив відповідач у довідках, буде зроблений при отриманні результатів зустрічних перевірок та підтвердженні інформації про фактичну сплату податку на додану вартість до бюджету постачальниками позивача.

17.01.2008 Красноперекопською ОДПІ була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка позивача з питань достовірності відшкодування податку на додану вартість за лютий 2007 року, березень 2007 року, квітень 2007 року, травень 2007 року, червень 2007 року, про що складений акт № 40/23-4/30169718/3 (арк. с. 17-30, т. 1).

Як вбачається зі зазначеного акту, під час її проведення працівниками Красноперекопської ОДПІ було встановлено порушення позивачем п. 1.8 ст.1, пп. 7.7.2 п.7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", що виразилось у завищенні заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість за лютий 2007 року у розмірі –80872,00 грн., за березень 2007 року –78700,00 грн., за квітень 2007 року –194871,00 грн. за травень 2007 року –132414,00 грн., за липень 2007 року –558429,00 грн., разом –1045286,00 грн.

При цьому суть порушення на думку відповідача полягає у тому, що на підставі відповідей на запити податкового органу встановлено, що підприємства, з якими позивач мав взаємовідносини, визнані банкрутами та не підтверджено факту взаємовідносин по ланцюгу придбання товарів, у тому числі до виробника та відсутні відомості про нарахування та сплати податку до державного бюджету.

На підставі акту перевірки № 40/23-4/30169718/3 від 17.01.2008 Красноперекопською ОДПІ податковим повідомленням-рішенням № /0 від 21.01.2008 позивачу визначена сума завищеного бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2007 року у сумі 80872,00 грн., за березень 2007 року –78700,00 грн., за квітень 2007 року –194871,00 грн. за травень 2007 року –132414,00 грн., за липень 2007 року –558429,00 грн., разом –1045286,00 грн. (арк. с. 16, т. 1).

Вважаючи зазначені повідомлення-рішення незаконними, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх нечинними.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія вважає за необхідне переглянути рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог ЗАТ "УКпостач".

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або поверненню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з якою-небудь поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, і сумою податкового кредиту звітного періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону). Якщо у наступному податковому періоді сума, яка розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Згідно пункту 1.7 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит –це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначену відповідно до даного Закону.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", вважається або дата списання засобів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів; або дата отримання податкової накладної, яка підтверджує факт придбання платником податку товарів.

Правилами підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх одержувача, і є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів, не підтверджені податковими накладними.

Комплексне застосування зазначених норм Закону України "Про податок на додану вартість" дає підстави для висновку про те, що в підпункті 7.7.1 йдеться про суму податкового кредиту, розраховану за правилами підпунктів 7.4.1, 7.4.5, 7.5.1, - тобто як про сплачений, так і про нарахований податок на додану вартість.

В разі видачі контрагентами, зареєстрованими як платники податку на додану вартість, покупцю податкових накладних з усіма необхідними реквізитами, передбаченими Законом України "Про податок на додану вартість", останній має право на включення цього податку до складу податкового кредиту за звітний податковий період та, у разі від'ємного значення між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту за такий період, покупець має право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що Закон України "Про податок на додану вартість" не передбачає надання даних податкових декларацій контрагентів платника податків та не ставить в залежність отримання бюджетного відшкодування платником податків від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

У відповідності до пп.7.7.6, 7.7.10 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Таким чином, законодавством передбачається можливість відшкодування податку на додану вартість з бюджету у випадку, якщо суми бюджетних надходжень з податку на додану вартість менше сум відшкодування даного податку.

Крім того, Закон України "Про податок на додану вартість" не пов’язує віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, а також його відшкодування з проведенням зустрічних перевірок податковим органом. Перевірка повинна проводитися у встановлені строки та не може продовжуватися визначеного Законом строку відшкодування з Державного бюджету податку на додану вартість. Питання від’ємного значення суми податку на додану вартість поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставило цей факт у залежність від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Якщо контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав весь перелік умов щодо отримання такого відшкодування та має належні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Відповідно до Закону, документом, що підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, зокрема, є податкова накладна.

Підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Інші підстави для отримання відшкодування зазначеним Законом не передбачені.

Як вбачається з підпунктів 7.4.1, 7.4.5, 7.5.1, 7.7.1 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", бюджетне відшкодування –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку із надмірною сплатою (нарахуванням) податку і не залежить від сплати даного податку до бюджету постачальником.

Таким чином, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, з дослідженням всіх обставин у справі, правових підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Красноперекопської об'єднаної державної податкової інспекції в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.06.2008 у справі № 2-24/1803-2008А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді