ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 5020-2/240
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"01" жовтня 2008 р. 10:51                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

судді Шевчук Н.Г.,

при секретарі: Міжуй Є.А.

за участю представників:

Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі –Косарева О.М., довіреність №4/01.1-20 від 14.01.2008;

Севастопольської міської державної адміністрації –Думанської Т.С., довіреність №4941/24/208 від 04.08.2008;

Відкритого акціонерного товариства „Севастопольське автотранспортне підприємство - 14369” –не з’явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі

до відповідача Севастопольської міської державної адміністрації,

третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

відкрите акціонерне товариство „Севастопольське автотранспортне підприємство - 14369”

про зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю звернулось у господарський суд з адміністративним позовом до Севастопольської міської державної адміністрації про зобов’язання прийняти у комунальну власність територіальної громади теплопункт, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Паршина, 6, шляхом підписання акту приймання-передачі.

У процесі розгляду спору у порядку статей 49-51 Кодексу адміністративного судочинства України позивач уточнив позовні вимоги і просить зобов’язати Севастопольську міську державну адміністрацію прийняти у комунальну власність територіальної громади будівлю теплопункту з двома ємкостями, розташовану за адресою: м. Севастополь, вул. Паршина, 6, загальною площею 83,7 кв.м., шляхом підписання акту приймання-передачі теплопункту у комунальну власність міста протягом місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по цій справі.

Позовні вимоги з посиланням на норми Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” та постанову Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 „Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій” мотивовані невиконанням відповідачем обов’язку, щодо створення комісії з питання прийняття спірного об’єкту у комунальну власність та безпосередньо самого факту прийняття теплопункту.

01.10.2008 представник позивача подав клопотання (вх. 13684), в якому вказав, що при підготовці адміністративного позову ним була допущена описка в найменуванні позивача та замість вірного найменування „Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі” вказане невірне –„Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю”, у зв’язку з чим просить провести відповідні зміни у найменуванні позивача.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та довідці з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України найменування позивача –Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

У зв’язку з обґрунтованістю заявленого позивачем клопотання, суд вирішив вважати адміністративний позов до Севастопольської міської державної адміністрації про зобов’язання вчинити певні дії поданим Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідач не скористався правом, наданим йому статтею 51 Кодексу адміністративного судочинства України, заперечення проти адміністративного позову не подав.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з причини їх необґрунтованості та просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Нормою частини 2 статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно положень статей 4, 6, 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм та враховуючи, що спір, який розглядається, не відноситься до вичерпного переліку публічно-правових справ, на які не поширюється компетенція адміністративних судів, суд вважає, що Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі має право на звернення до суду з таким адміністративним позовом.

Що стосується предмету спору, то суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності теплопункт, що складається з будівлі теплопункту літ. „А” загальною площею 83,70 кв.м. та інших споруд №1, №2, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Паршина, 6/6 належить державі Україна, в особі органу уповноваженого управляти державним майном –Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Вказаний теплопункт забезпечує теплопостачання житлових будівель по вулицях: Астраханська, Арсенальна, Чернігівська, Ярославська. Житлові будинки, зокрема по вул. Астраханська, є об’єктами комунальної власності з 1992 року за рішенням Севастопольської міської Ради народних депутатів №103 від 21.07.1992 „Про затвердження переліку об’єктів комунальної власності м. Севастополя, що передаються в управління міської державної адміністрації” та розташований на території відкритого акціонерного товариства „Севастопольське автотранспортне підприємство -14369”.

Згідно наданих позивачем документів вказане нерухоме майно не увійшло до статутного фонду відкритого акціонерного товариства „Севастопольське автотранспортне підприємство –14369” у процесі приватизації, але знаходиться на його балансовому обліку по теперішній час.

Ця обставина підтверджується документами останньої інвентаризації майна ВАТ „Севастопольське АТП-14369”, яке не увійшло до статутного фонду підприємства, проведеної на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 07.12.2007 №224 „Про проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутного фонду господарських товариств”.

Відповідно до пункту 9 статті 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передаються у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 №891 затверджено Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій (далі-Положення).

Згідно пункту 3 Положення разом з відомчим житловим фондом передаються відповідним комунальним підприємствам зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, вбудовані і прибудовані приміщення, обладнання тощо).

Пунктом 5 Положення встановлено, що передача будинків відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, яка утворюється Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями або виконкомом відповідної Ради.

До складу цієї комісії входять представники відповідних місцевих комунальних підприємств, житлово-експлуатаційної організації, на баланс якої передаються будинки відомчого житлового фонду, регіонального відділення (представництва) Фонду державного майна місцевого фінансового органу, бюро технічної інвентаризації, спеціалізованого проектного інституту, підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд, та представники інших заінтересованих підприємств, установ і організацій.

Комісію очолює заступник голови держадміністрації або заступник голови відповідної ради.

Акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність (форма додається) складається в чотирьох примірниках, підписується членами комісії з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність та затверджується держадміністрацією або виконкомом, який утворив цю комісію (пункт 9 Положення).

16.11.2006 Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення (наказ №263) щодо передачі державного майна –теплопункту, розташованого по вул. Паршина, 6/6 у м. Севастополі у комунальну власність міста.

Листом №2548/01-6 від 28.09.2007 з пакетом необхідних документів позивач звернувся до Головного управління житлово-комунального господарства Севастопольської міської державної адміністрації з питанням, щодо передачі теплопункту, розташованого за адресою: м. Севастополь, вул. Паршина, 6/6 з державної до комунальної власності.

Листом №1067/01.1-6 від 16.05.2008 позивач повторно звернувся до керівництва Севастопольської міської державної адміністрації з визначеним питанням.

Але відповіді на вказані звернення на день подачі позивачем відповідного позову до суду на його адресу не надходили, передача теплопункту з державної до комунальної власності відповідачем не проведена.

Пунктом 9 Положення про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 N 1482, що визначає порядок безоплатної передачі об'єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об'єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування (далі - самоврядні організації), до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій, зокрема, об’єктів державного майна, що не увійшли до статутного фонду господарських товариств, створених у процесі приватизації, корпоратизації, встановлюється місячний термін для його передачі з дня прийняття відповідного рішення.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та вважає адміністративний позов Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі таким , що підлягає задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Зобов’язати Севастопольську міську державну адміністрацію (99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 2) прийняти у комунальну власність територіальної громади міста Севастополя будівлю теплопункту загальною площею 83,70 кв.м. зі спорудами №1, №2, розташовану за адресою: м. Севастополь, вул. Паршина, 6/6 шляхом підписання акту приймання-передачі у комунальну власність міста Севастополя будівлі теплопункту продовж місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по цій справі.

3. Роз’яснити сторонам, що:

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Н.Г.Шевчук

06.10.2008