ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2008 р. Справа № 38/163-08

вх. № 4600/5-38

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Василенко Н.М., доручення № 49 від 02.04.2008 року, відповідача: не з"явився.

розглянувши справу за позовом ПФ "Імереті", м. Харків

до Відкритого акціонерного товариства "Харківміськгаз" Національної акціонерної копмпанії "Нафтогаз України" м. Харків

про стягнення 25097грн. 35 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Приватна фірма “Імереті”, м. Харків в позовній заяві проситьсуд стягнути на його користь з відповідача – ВАТ “Харківміськгаз”, м. Харків 25097,35 грн., з яких 16863 грн. 00 коп. основного боргу, 7349 грн. 05 коп. втрат від інфляції, 885 грн. 30 коп. процентів річних, через неналежне виконання зобов’язань за договором № 700/1-06 на виконання інженерно-геодезичних робіт.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 червня 2008 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 22 липня 2008 року о 10:30.

21 липня 2008 року відповідач через канцелярію господарського суду Харківської області надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 липня 2008 року було задоволено клопотання про відкладення розгляду справи та відкладено її розгляд на 05 серпня 2008 року о 14:20.

22 липня 2008 року та 05 серпня 2008 року позивачем надані через канцелярію господарського суду документи, які долучені до матеріалів справи.

В призначеному судовому засідання 05 серпня 2008 року позивач підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Відповідач у призначене судове засідання не з’явився, документів, витребуваних ухвалами суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне:

27 червня 2006 року між сторонами було укладено договір № 700/1-06 на виконання інженерно-геодезичних робіт ( далі договір), за яким позивач зобов’язався виконати для відповідача інженерно-геодезичні вишукування для розробки проекту газопроводів у районах: м-н “Північний-2”та “Північний-5”, пр. Московський у р-ні Плиточного заводу коло трамваю, пр. Жуковського, вул. Фізкультурна; вул. Бугріменка, 122; пр. Ілліча /з-д ім. Леніна, ПРП-5; П’ятихатки, ПРП-1; траса Сімферополь-Харків, р-н вул. Л.Українки у м. Харкові.

Пунктами 1.3., 2.2. договору передбачено, що строки виконання робіт: початок робіт – після підписання договору та внесення авансу у розмірі 50%, закінчення робіт –90 календарних діб після підписання договору. Розділом 2 договору передбачено, що вартість робіт складає 33726 грн.00 коп. з урахуванням ПДВ, початок робіт –після підписання договору та отримання авансу у розмірі 50%. Пунктами 3.1, 3.2, 3.3 договору передбачено, що при завершені робіт позивач представляє відповідачу акт здачі-прийому виконаних робіт, а відповідач повинен у 5 денний строк з дня отримання акту затвердити його або направити позивачу мотивовану відмову від прийому робіт, яка складається у відповідності до переліку необхідних доробок та строків їх виконання.

Належне виконання позивачем умов згаданого договору, відсутність будь-яких недоліків чи претензій з боку відповідача щодо якості, об’єму виконаних робіт, строку виконання робіт, тощо, підтверджується фактом підписання двостороннього акту приймання від 31.08.06 , у відповідності з яким відповідач прийняв виконані роботи та затвердив їх у сумі 33726 грн.00 коп.

27.06.2006 р. позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № 60 на суму авансу - 16863 грн., але цей рахунок відповідачем було сплачено 07.11.06 р.

15.02.2007 р. позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № 8 на суму 16863 грн. на решту суми по договору за виконані роботи, але він сплачений не був.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вказані обставини та вимоги ст. 629 Цивільного кодексу України, а саме, те, що договір є обов’язковим для виконання сторонами та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату позивачу сум за договором, документів, що спростовували викладене у позові, хоча мав можливість скористатись своїми процесуальними правами та повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення боргу у сумі 16863 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем та підтверджена належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явленої вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи вимога сплатити аванс у сумі 16863 грн. надійшла до відповідача 27.06.06 у вигляді виставленого рахунку-фактури № 60 від 27.06.2006 р..

Згідно копії платіжного документу № 9818 від 07.11.06, де зазначено призначення платежу –сплата за виконання інженерно-геодезичних робіт згідно рахунку № 60 від 27.06.06, тобто з про строчкою зобов’язання на 4 місяці /з 04.07.06 до 07.11.06/гроші у сумі 16863 грн. від відповідача надійшли на рахунок позивача.

Як вбачається з матеріалів справи вимога сплатити решту суми за виконані роботи - 16863 грн. виставлена позивачем відповідачеві 15.02.07 у вигляді рахунку-фактури № 8 від 15.02.2007 р., але ця сума відповідачем не сплачена.

Згідно до ст.ст. 193,198 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прос рочки, а також три відсотка річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, позовна вимога щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, нарахованих згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов’язання підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи прострочення виконання грошового зобов’язання відповідачем по сплаті авансу у сумі 16863 грн. становить термін з 04.07.2006 р. до 07.11.2006 р.. Прострочення виконання грошового зобов’язання відповідачем по сплаті решти коштів за виконані роботи за договором у сумі 16863 грн. починається з 22.02.2007 р. (після закінчення 7 денного терміну для виконання зобов’язання). Виходячи з наведеного стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми підлягає саме за цей період.

Оскільки позивачем заявлені вимоги, що стосуються періоду з 01.09.2006 р., то стягненню з відповідача інфляційних нарахувань та трьох процентів річних грошового зобов’язання по договору підлягає саме за цей період у сумі 6445,75 грн..

У відповідності зі ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 233 гр., пропорційно задоволеним вимогам, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача, через неправомірну бездіяльність якого виник спір.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути с Відкритого акціонерного товариства “Харківміськгаз”, м. Харків ( 61004, м. Харків, вул.. Жовтневої революції, 57/59, п/р 260063534 в ВАТ “Перший інвестиційний банк”, м. Київ, МФО МФО 300506, ) на користь Приватного підприємства “Імереті”, м. Харків ( 610067 м. Харків, вул. Прогрес, буд.6, кв.2 п/р 9221 у АСУБ банку “Грант”від №20 МФО 351607, ) 16863 грн. боргу, 6445,75 грн. інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, 233 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Суддя