КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2008                                                                                           № 05-6-6/860

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від прокуратури - не з"явився,

від позивача - не з"явився,

від відповідача - Дикий О.М. - директор

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 05.09.2008

у справі № 05-6-6/860

за позовом                               Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього середовища в Київській області

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича комерційнафірма "Тесей"

про                                                  зупинення діяльності АЗС

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м.Києва № 05-6-6/860 від 05.09.2008 у прийнятті позовної заяви Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича комерційна фірма „Тесей” про зупинення діяльності АЗС відмовлено на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу мотивовано тим, що справи адміністративної юрисдикції господарським судам не підвідомчі, а спір в даному випадку пов’язаний із здійсненням позивачем владних повноважень щодо відповідача.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Переяслав-Хмельницький міжрайонний прокурор звернувся до Господарського суду м.Києва з апеляційним поданням, в якому просить скасувати ухвалу Господарського суду м.Києва від 05.09.2008 у справі № 05-6-6/860, а справу передати на розгляд до господарського суду першої інстанції.

Апеляційне подання мотивовано тим, що ухвалу винесено з порушенням норм процесуального права, а саме, зміст статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що спір Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області до відповідача про зупинення діяльності АЗС не передбачений статтею 17 КАС України, а отже, не входить до компетенції адміністративного суду, оскільки позивач жодним чином не застосовував до відповідача владні повноваження, не приймав щодо нього рішень (актів), не вчиняв будь-яких дій.

У відзиві на апеляційне подання, ТОВ „Науково-виробнича комерційна фірма „Тесей” вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційне подання Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора - без задоволення.

Відповідач, зокрема, звертає увагу суду на те, що позивач є суб’єктом владних повноважень, що здійснює надані йому функції в сфері публічно-правових відносин, та звернувся до суду відповідно до частини 4 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 37 Закону України „Про прокуратуру”.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційне подання, відзив на нього, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, судова колегія встановила наступне:

У вересні 2008 року Переяслав-Хмельницький міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області звернувся до Господарського суду м.Києва в порядку господарського судочинства з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича комерційна фірма „Тесей” про зупинення діяльності АЗС, що розташована по вул. І.Мазепи, 28 у м.Переяслав-Хмельницькому, Київської області у зв’язку з тим, що відповідач здійснює свою діяльність без отримання дозволу на викиди в атмосферне повітря, та просив зупинити діяльність АЗС ТОВ НВКФ „Тесей” до отримання спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Колегія суддів не погоджується з висновком Господарського суду м.Києва, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, та вважає, що спір підлягає розгляду в господарському суді, виходячи з наступного.

За змістом до статті 12 Господарського процесуального кодексу (далі – ГПК) України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Згідно статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

За змістом статті 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Відмова прокурора від поданого ним позову не позбавляє позивача права вимагати вирішення спору по суті. Відмова позивача від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті.

Згідно статті 1 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС) України цей кодекс визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно статті 3 КАС України:

- справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

- суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як зазначено в Інформаційному листі Верховного Суду України від 26.12.2005

N 3.2.-2005, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Відповідно до визначення понять, даних в статті 3 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Стаття 47 КАС України встановлює, що особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно статті 50 КАС України:

1. сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач,

2. позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень,

Таким чином, позивачем у адміністративному судочинстві є:

1) особа, на захист прав, свобод та інтересів якої порушується справа,

2) а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частин 1, 2 статті 60 КАС України у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. Прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Отже, право суб’єкта владних повноважень на звернення до суду у відповідних відносинах визначено в законодавчому порядку.

Таким чином, позивачем в адміністративній справі може бути суб’єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 1 Закону України „Про прокуратуру” прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів, зокрема, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами, в тому числі за додержанням законів, що стосуються охорони навколишнього середовища (Стаття 19 Закону України „Про прокуратуру”).

Відповідно до статті 20 Закону України „Про прокуратуру” при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно статті 5 Закону України „Про прокуратуру” на неї покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 361 Закону України „Про прокуратуру” встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Формою представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Згідно статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Згідно статті 37 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” нагляд за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища здійснює Генеральний прокурор України та підпорядковані йому органи прокуратури. При здійсненні нагляду органи прокуратури застосовують надані їм законодавством України права, включаючи звернення до судів з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, та про припинення екологічно небезпечної діяльності.

Таким чином, з наведеного вбачається, що прокурор здійснює функцію нагляду за додержанням та застосуванням законів відповідно до Закону України „Про прокуратуру”, для чого йому дані права здійснювати представництво в суді, формою якого є звернення до суду з позовами у випадках, встановлений законом. Отже, прокурор не здійснює в спірних правовідносинах владні повноваження щодо відповідача.

Згідно статті 16 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Ради та їх виконавчі і розпорядчі органи, а також спеціально уповноважені на те державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України.

Спеціально уповноваженими державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів у республіці є спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органи на місцях та інші державні органи, до компетенції яких законодавством України та Автономної Республіки Крим віднесено здійснення зазначених функцій.

Згідно статті 20 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і його органів на місцях, зокрема, належать:

- видача дозволів на захоронення (складування) відходів, викиди шкідливих речовин у навколишнє природне середовище, на спеціальне використання природних ресурсів відповідно до законодавства України (пункт є)

- подання позовів про відшкодування збитків і втрат, заподіяних в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища з);

- обмеження чи зупинення (тимчасово) діяльності підприємств і об'єктів, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів, впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин (пункт ж).

Статтею 28 Закону України „Про охорону атмосферного повітря” встановлено, що державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими на це органами виконавчої влади.

Згідно статті 12 Закону України „Про охорону атмосферного повітря” господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Згідно статті 239 Господарського кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, в тому числі обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання.

Згідно Положення, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2005 № 1842/2005, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (Мінприроди України) є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Мінприроди України і посадові особи з контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та екологічної безпеки мають право обмежувати та зупиняти (тимчасово) в установленому порядку діяльність підприємств, установ, організацій та об'єктів, якщо вона провадиться з порушенням норм, правил і нормативів з охорони навколишнього природного середовища, подавати позови про відшкодування збитків і втрат, завданих унаслідок порушення вимог законодавства (пункт 5 Положення). Мінприроди України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в його складі територіальні органи, що перебувають в його управлінні.

Згідно Положення „Про Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі”, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 19.12.2006 № 548, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.02.2007 за N 119/13386 Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області є територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України і входить до сфери його управління.

Постановою Верховної Ради України „Про затвердження Порядку обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища” рішення про обмеження, тимчасову заборону (зупинення) діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища, скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище без відповідних дозволів, приймають у межах своєї компетенції Кабінет Міністрів України, Верховна Рада Республіки Крим, місцеві органи державної виконавчої влади, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України та його органи на місцях, органи державного санітарно-епідеміологічного нагляду, інші спеціально уповноважені державні органи та органи місцевого самоврядування (пункти 3, 4 Порядку). Рішення про обмеження, тимчасову заборону (зупинення) чи припинення діяльності підприємств може бути оскаржено в судовому порядку (пункт 11 Порядку).

З наведеного вбачається, що діяльність підприємств, які порушують законодавство про охорону навколишнього природного середовища, може бути обмежена, зупинена чи припинена за рішенням органів, перелік яких наведений у пункті 3 Порядку обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій і об'єктів у разі порушення ними законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 29.10.92 N 2751-XII, або за позовом прокурора (стаття 37 Закону „Про прокуратуру).

Таким чином, органом державної влади, який відповідно до законодавства здійснює владні повноваження у спірних правовідносинах, є Державне управління навколишнього природного середовища у Київській області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не застосовував до відповідача владних повноважень, передбачених законом, не приймав щодо нього рішень (актів), не вчиняв будь-яких дій.

Державне управління навколишнього природного середовища у Київській області, яке є суб’єктом владних повноважень та в особі якого подано позов прокурором, повинно мати право звертатися до адміністративного суду згідно частини 4 статті 17 КАС України у випадках, передбачених законом.

Чинним законодавством не передбачено право звернення Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та його територіальних органів з позовною заявою до суду про зупинення діяльності підприємства.

Якщо відсутні ознаки, встановлені статтями 3, 17 КАС України, справа не є справою адміністративної юрисдикції.

У зв’язку з викладеним, колегія суддів вважає, що справа за позовом Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора з інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, до Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича комерційна фірма „Тесей” про зупинення діяльності АЗС є справою господарської юрисдикції та має розглядатися господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду м.Києва від 05.09.2008 у справі № 05-6-6/860 підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню на розгляд до Господарського суду м.Києва. Апеляційне подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 103 – 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора задовольнити.

Ухвалу Господарського суду м.Києва від 05.09.2008 у справі №05-6-6/860 скасувати.

Направити справу за позовом Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробнича комерційна фірма „Тесей” про зупинення діяльності АЗС на розгляд до Господарського суду м.Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді