ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 р.

№ 11/389

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:

Кота О.В.,

суддів:

Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Мікроприлад"

на постанову

Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2008р.

та рішення

господарського суду Львівської області від 18.03.2008р.

у справі

№11/389

за позовом

Малого приватного підприємства "Гро"

до

Відкритого акціонерного товариства "Мікроприлад"

про

стягнення 55216,19грн.,

За участю представників:

-          від позивача: Гарбузюк Р.О.- директор;

-          від відповідача: Овчарук В.І., дов. б/н від 12.03.2007р.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року Мале приватне підприємство "Гро" звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Мікроприлад" про стягнення завданих збитків від вимушено понесених витрат у сумі 55216,19грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 18.03.2008р. у справі №11/389 (колегія суддів у складі головуючого судді Сало І.А., суддів Березяк Н.Є., Мартинюк В.Я.) позов задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Мікроприлад” на користь Малого приватного підприємства ”Гро” 43461,87грн. збитків, 434,62грн. державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2008р. у справі №11/389 (колегія суддів у складі головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Давид Л.Л., Мурська Х.В.) рішення господарського суду Львівської області від 18.03.2008р. у справі №11/389 залишено без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Мікроприлад" –без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2008р. та рішення господарського суду Львівської області від 18.03.2008р. у справі №11/389, й прийняти нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Позивач надав відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому просить оскаржувані судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу відповідача –без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників сторін, суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач з 1998р. по 2005р. на підставі договорів постачав позивачу електроенергію. Внаслідок неодноразових спроб відповідача припинити постачання електроенергії, позивач звернувся до ВАТ "Львівобленерго" з листом №4 про укладення договору на постачання електроенергії за регульованим тарифом. Листом №30/20 від 28.01.2003р. ВАТ “Львівобленерго” запропонувало для укладення договору надати договір про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача (відповідача) та пакет необхідних для укладення договору документів. Позивач з метою врегулювання даних правовідносин 27.08.2003р. та 17.11.2003р. направляв на адресу відповідача проекти договорів з додатками про спільне використання технологічних електричних мереж, однак відповідач зазначені пропозиції позивача проігнорував, що змусило останнього звернутися до суду з вимогою про спонукання до укладення договору.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.03.2004р. у справі №3/2-2/4 зобов'язано ВАТ “Мікроприлад” укласти з малим приватним підприємством “Гро” договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

Натомість ВАТ “Мікроприлад” ухилився від виконання даного рішення суду, а з 01.01.2005р. відповідач припинив постачання електроенергії позивачу, що призвело до повної зупинки підприємства до 01.08.2005р.

Як зазначено попередніми судовими інстанціями, позивачем нараховані збитки на суму 55216,19грн., що включають: витрати пов'язані з будівництвом електромереж, витрати з виплати зарплати працівникам в зв'язку з будівництвом електромереж, витрати на сплату обов'язкових податкових платежів, витрати на опалення будівлі, витрати на послуги електрозв'язку, витрати на водопостачання та водовідведення, витрати на оплату послуг банку, витрати по сплаті електроенергії.

Однак врахувавши приписи ст. 218, 224, 225 ГК України, суди зазначили, що відшкодуванню підлягають лише ті додаткові витрати, які понесла сторона у зв'язку з порушенням господарського зобов'язання та вимог здійснення господарської діяльності, внаслідок чого дійшли висновку про часткове задоволення заявлених позивачем вимог щодо відшкодування витрат, пов'язаних з будівництвом електромереж, у розмірі 43461,87грн., відмовивши у задоволенні решти заявлених вимог у зв’язку з недоведенням позивачем причино-наслідкового зв'язку між нарахованими збитками та порушенням яке мало місце з боку відповідача.

Колегія суддів касаційної інстанції не може погодитись з такими передчасними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Приймаючи рішення про відшкодування збитків, господарськими судами попередніх інстанцій не враховано, що відшкодування збитків є універсальним способом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відшкодування збитків як санкція може бути застосовано в усіх випадках порушення цивільно-правових зобов’язань, коли внаслідок такого порушення потерпіла сторона несе збитки.

Згідно з приписами ст.22 ЦК України, ч.2 ст.224 ГК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

Натомість місцевим та апеляційним господарськими судами не досліджено належним чином, в чому саме полягає протиправна поведінка відповідача та його вина, а також чи існує безпосередній причинний зв’язок між протиправною поведінкою відповідача і збитками, завданими позивачу.

Крім того, суди не взяли до уваги, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством (ст.ст.1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України) межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення у справі та постанова підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Мікроприлад" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.05.2008р. та рішення господарського суду Львівської області від 18.03.2008р. у справі №11/389 скасувати.

Справу №11/389 передати на новий розгляд до господарського суду Львівської області в іншому складі суду.

Головуючий суддя:

О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук