ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.10.08                                                                                           Справа № 15/124

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Зварич О.В.

Юрченка Я.О.

при секретарі Горбач Ю.Б.,

з участю представників:

від позивача –Войцехівський Р.М.

від відповідача (скаржник) –Сологуб І.П.

від прокуратури - Макогон Ю.І.

розглянув апеляційну скаргу Державного комунального підприємства «Центральна міська аптека №189», м.Червоноград вих.№23 від 11.07.2008 року

на рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року, суддя Костів Т.С.

у справі №15/124

за позовом Прокурора м.Червонограда в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго», м.Червоноград

до відповідача Державного комунального підприємства «Центральна міська аптека №189», м.Червоноград

про стягнення 93408,71грн.

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року по справі №15/124, позов задоволено частково, стягнено з ДКП «Центральна міська аптека №189»на користь КП «Червоноградтеплокомуненерго» - 56080,58 грн. - основного боргу, 865,18 грн. - пені, 10431,70 грн. - індексу інфляції, 4031,21 грн. - 3% річних, 5465,64 грн. - штрафу. Виконання рішення відстрочено на чотири місяці.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач зобов’язання, згідно договору №407 від 10.10.2002 року на постачання теплової енергії в гарячій воді не виконав, тому суд враховуючи положення ст.ст.526 ЦК України вважає підставними заявлені позивачем до стягнення 56080,58 грн. - основного боргу, Поряд з цим, суд посилаючись на ст.625 ЦК України, а також із врахуванням умов договору вважає підставними заявлені до стягнення - пеню, 3% річних та інфляційні. Одночасно, суд керуючись п.2 ст.231 ГК України стягує із відповідача 5465,64 грн. - штрафу. В частині стягнення 22000 грн. - основного боргу, судом провадження припинено на підставі п.11 ст.80 ГПК України, оскільки відповідачем погашено заборгованість в цій частині.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року по справі №15/124, ДКП «Центральна міська аптека №189», подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині стягнення пені, інфляційних, 3% річних та штрафу, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині. Зокрема, вказуючи на те, що позивачем при розрахунку пені, 3% річних та інфляційних допущено помилки. Поряд з цим, апелянт звертає увагу суду на те, що судом безпідставно стягнуто з відповідача на користь позивача штраф, оскільки згідно із ч.2 ст.231 ГК України, штраф у розмірі - 7% стягується у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту та стягується такий штраф згідно п.7 ст.232 ГК України - в дохід держави.

Представник скаржника (відповідача) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі.

Представник позивача та прокурор в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, з урахуванням пояснень позивача (вих.1216 від 17.09.2008 року), в яких проведено перерахунок пені, 3% річних, інфляційних.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення частково, з наступних підстав:

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку, а згідно ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2002 року між ДКП «Центральна міська аптека №189»(в тексті договору - Споживач) та КП «Червоноградтеплокомуненерго»(в тексті договору - Енергопостачальна організація) укладено договір №407 на постачання теплової енергії в гарячій воді (який пролонгований на наступні роки), відповідно до умов якого, КП «Червоноградтеплокомуненерго»взяло на себе зобов’язання постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді, а останній зобов’язувався сплачувати таку за встановленими тарифами в терміни передбачені договором.

Відповідач проти наявності суми основної заборгованості в розмірі - 56080,58 грн. не заперечує та у апеляційній скарзі рішення в цій частині не оскаржує.

Пунктом 7.2.3 договору №407 на постачання теплової енергії в гарячій воді від 10.10.2002 року передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію відповідач зобов’язаний сплатити пеню в розмірі 0,5 % належної до сплати за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо стягнення із відповідача пені, 3% річних, інфляційних, з якими останній не погоджується, слід зазначити про те, що судом першої інстанції не перевірено правильність нарахування позивачем таких, зокрема позивачем проведено перерахунок пені, 3% річних та інфляційних, який наведено у поясненні (вих.№1216 від 17.09.2008 року) апеляційному суду, правомірність нарахування яких перевірено судом. Таким чином, рішення господарського суду Львівської області в частині стягнення з відповідача - 865,18 грн. - пені, 10431,70 грн. - індексу інфляції, 4031,21 грн. - 3% річних слід скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача - 3% річних у розмірі 1425,04 грн., 10813,39 грн. - інфляційних.

Стосовно розміру пені, яка відповідно до розрахунку позивача має становити 774,96 грн., судом взято до уваги наступне:

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Таким чином, колегія суддів із врахуванням п.3 ст.83 ГПК України, якою господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов’язання, враховуючи скрутне фінансове становище підприємства, та те що підприємство створене управлінням майном Львівської обласної державної адміністрації та є державною, комунальною власністю, а також те, що відповідач надає послуги з безоплатного придбання ліків за рецептами громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно розпорядження Голови облдержадміністрації від 20.06.2003 року №575, вважає за можливе зменшити заявлену позивачем до стягнення пеню до 387,48 грн.

Прокурор, враховуючи майновий стан відповідача, у судовому засіданні 13.10.2008 року проти зменшення розміру пені не заперечував.

Щодо стягнених із відповідача на підставі п.2 ст.231 ГК України штрафу в сумі 5465,64 грн., судом відзначено наступне:

Відповідно до п.2 ст.231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивачем не доведено того, що він чи відповідач належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, а тому дана норма на спірні правовідносини не поширюється. Крім того, як вказано вище, дана штрафна санкція згідно п.7 ст.232 ГК України стягується в дохід держави, а не на користь позивача.

Враховуючи наведене, підстав для стягнення із відповідача штрафу у розмірі 5465,64 грн. немає, таким чином, оскаржуване рішення у цій частині також підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року по справі №15/124 слід скасувати в частині стягнення із відповідача 865,18 грн. - пені, 10431,70 грн. - індексу інфляції, 4031,21 грн. - 3% річних, 5465,64 грн. - штрафу, та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 387,48 грн. - пені, 1425,04 грн. - 3% річних, 10813 грн. - інфляційних В стягненні решти пені в сумі - 387,48 грн. та штрафу у розмірі 56080,58 грн. відмовити.

У відповідності до ст.49 ГПК України, у зв’язку із скасуванням рішення частково суд проводить новий розподіл судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню - 687,06 грн. державного мита за розгляд справи у господарському суді Львівської області.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Державного комунального підприємства «Центральна міська аптека №189» задоволити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2008 року по справі №15/124 скасувати в частині стягнення із ДКП «Центральна міська аптека №189»на користь КП «Червоноградтеплокомуненерго»- 865,18 грн. - пені, 10431,70 грн. - індексу інфляції, 4031,21 грн. - 3% річних, 5465,64 грн. - штрафу, прийняти в цій частині нове рішення. Стягнути з ДКП «Центральна міська аптека №189»на користь КП «Червоноградтеплокомуненерго»- 387,48 грн. - пені, 1425,04 грн. - 3% річних, 10813,39 грн. - інфляційних.

В задоволенні позову в частині стягнення решти пені в розмірі - 387,48 грн. та штрафу у розмірі 5465,64 грн. відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді:

Зварич О.В.

Юрченко Я.О.