ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"16" жовтня 2008 р. Справа № 10/358-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Асканія Дістріб’юшн”

до Дочірнього підприємства „Либідь” Товариства з обмеженою відповідальністю „БЕНАЗІР”

про стягнення 1209,73 грн.

Суддя Тищенко О.В.

Представники:

від позивача: Гончаренко В.В. (довіреність від 01.08.2008р. №2)

від відповідача: Попов О.В. (довіреність від 17.09.2008р. )

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Асканія Дістріб’юшн” до Дочірнього підприємства „Либідь” Товариства з обмеженою відповідальністю „БЕНАЗІР” про стягнення 1209,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов’язань за Договором поставки №956 від 01.08.07р., у зв’язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за поставлений товар в розмірі 627,54 грн.

Крім того, на підставі п.6.2 договору поставки, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 277,04грн. пені та 305,15 грн. 23 % річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.08.2008р. порушено провадження в справі та призначено до розгляду на 18.09.2008р.

На підставі ст.77 ГПК України в судовому засіданні 18.09.08р. оголошувалась перерва до 23.09.08р. до 10:00год.

З метою витребування нових доказів ухвалою господарського суду Київської області від 23.09.08р. розгляд справи відкладався на 16.10.2008р.

Представник позивача в судовому засіданні 16.10.2008р. позовні вимоги підтримав, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Проте відповідач не надав до суду Відзиву на позовну заяву та доказів сплати заборгованості.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судових засіданнях докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наступного.

01 серпня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Асканія Дістріб'юшн»(Постачальник) і Дочірнім підприємством «ЛИБІДЬ»Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕНАЗІР»(Покупець) було укладено Договір поставки № 956 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.договору, Постачальник передає, а Покупець приймає та оплачує на умовах та в порядку, визначених даним Договором товар (продукти харчування) в асортименті відповідно специфікації (Додаток № 1) та накладних, виходячи з наявного товару на складі Постачальника. Ціна Договору складається із усіх сум накладних на товар, який постачається за даним Договором окремими партіями.

Згідно п. 2 договору, асортимент та ціна товару погоджується Сторонами при кожній новій поставці. Асортимент, кількість та ціна товару, що постачається, вказується в накладних. Поставлений за даним Договором товар повинен відповідати всім санітарним, гігієнічним та іншим нормам, стандартам, встановленим для товару даного виду та підтверджується сертифікатом відповідності.

Як вбачається з п.3.1 –3.2 договору, постачальник має право на своєчасне одержання плати за товар; на надання відстрочки платежу відповідно до п. 4.2; вимагати належного виконання Покупцем положень цього Договору; здійснювати контроль за дотриманням положень цього Договору. Постачальник в свою чергу, зобов'язаний: належним чином виконувати умови цього Договору; своєчасно передавати Покупцю визначену Договором продукцію.

Покупець має право: на своєчасне одержання продукції відповідно до Договору та зобов’язаний належним чином виконувати умови цього Договору; своєчасно сплачувати за поставлений товар; у випадку закінчення строку дії Договору чи дострокового розірвання даного Договору повернути всі борги та сплатити всі штрафні санкції, передбачені цим Договором за невиконання чи неналежне виконання положень цього Договору. (п. 3.3 –3.4 договору)

Згідно п. 4 договору, Покупець сплачує за товар шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, вказаний в договорі, або іншим способом, незабороненим чинним законодавством України. Покупець зобов'язаний здійснювати оплату товару не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 5.1 –5.5 договору, Поставка товару Постачальником здійснюється згідно правил ІНКОТЕРМС 2000 за домовленістю сторін. Замовлення на поставку подається за 1 день до поставки наявного товару на складі Постачальника. В замовленні Покупець вказує назву товару, кількість товарної партії. Постачальник бере на себе зобов'язання поставити замовлений товар протягом 3 днів з моменту отримання замовлення. Замовлення можуть подаватися в усній або письмовій формі. Поставка товарів здійснюється партіями відповідно до накладних. Право власності на товар, а разом з ним і ризик його випадкової загибелі переходить до Покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент отримання товару.

Згідно п.5.9 договору, передача товару Покупцю здійснюється виключно при наявності довіреності на отримання товарно - матеріальних цінностей, заповненої відповідно до вимог Інструкції «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996р.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов’язання за договором, поставив відповідачу товар на загальну суму 23 086,80 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 1/16488 від 29.08.2007 р. на суму 2 370,87 грн., № 1/16963 від 05.09.07р.р. на суму 1 034,37 грн., № 1/17527 від 12.09.2007 р. на суму 806,03 грн., № 1/18082 від 19.09.2007 р. на суму 735,55 грн., № 1/18679 від 26.09.2007 р. на суму 1 395,50 грн., № 1/19268 від 03.10.2007 р. на суму 1 434,02 грн., № 1/19879 від 10.10.2007 р. на суму 1 418,02 грн., № 1/21200 від 24.10.2007 р. на суму 1 292,25 грн., № 1/21942 від 02.11.2007 р. на суму 1 338,43 грн., № 1/22909 від 14.11.2007 р. на суму 2 051,08 грн., № 1/24632 від 05.12.2007 р. на суму 2 586,10 грн., № 1/25262 від 12.12.2007 р. на суму 986,85 грн., № 1/157 від 09.01.08р. на суму 5 637,73 грн.

Відповідач в свою чергу, з порушенням строків оплати, визначених п.4.2. договору поставки, частково сплатив за поставлений товар в розмірі 22 459,26 копійок., що підтверджується відповідними банківськими виписками, які залучені до матеріалів справи та не спростовується відповідачем.

Отже, заборгованість відповідача згідно Договору поставки № 956 від 01.08.2007р. становить 627,54грн.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом положень частини першої та частини сьомої статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Станом на 16.10.08р. борг відповідача згідно спірного договору поставки повністю не сплачений та становить 627,54 грн.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 627,54 боргу обґрунтованими, документально підтвердженим, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 277,04грн. пені та 305,15 грн. 23 % річних суд зазначає наступне.

Як вбачається із п. 3 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно п. 6.2. договору поставки, у випадку несвоєчасної оплати товару Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 23 % річних від простроченої суми, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період заборгованості, за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається із ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/965-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, Закон України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” обмежує нарахування пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Відповідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, у зв’язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов’язань за спірним договором, позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача 277,04 грн. пені (борг* подвійна облікова ставка НБУ /100/365 *кількість днів прострочення)

Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника 23 % річних від простроченої суми.

Суд звертає увагу, що проценти річних, передбачені ст. 625 ЦК України, є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею (Аналогічна думка з цього приводу викладена в Постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19 серпня 2003 року)

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 305,15 грн. 23 % річних є обґрунтованими, документально підтвердженим, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 627,54 боргу, 277,04 грн. пені. та 305,15грн. 23% річних.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства „Либідь” Товариства з обмеженою відповідальністю „БЕНАЗІР” (07300, Київська обл., Вишгородський район, м.Вишгород, вул..Набережна, 8А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Асканія Дістріб’юшн” (01042, м.Київ, вул. Козацька, 122, ) 627,54 боргу, 277,04 грн. пені. та 305,15грн. 23% річних, а також судові витрати: 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя