ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 р.

№
23/127-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук
Л.Й. -головуючий-доповідач,

Разводової
С.С., Ткаченко Н.Г.

розглянувши
касаційну скаргу

спеціалізованого
державного підприємства «Укрспец'юст»

на
постанову

Київського
апеляційного господарського суду від 04.02.2008

у
справі господарського
суду

№
23/127-б міста
Києва

про
визнання банкрутом

спеціалізованого
державного підприємства «Укрспец'юст»

керуючий
санацією

ОСОБА_1

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від
боржника

Козубенко
О.Г. (дов. №04/ю-08 від 01.02.2008)

від
ОСОБА_4

не
з'явились

ВСТАНОВИВ :

спеціалізоване
державне підприємство «Укрспец'юст»(далі -боржник) звернулося до господарського
суду міста Києва із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство,
введення санації під керівництвом керівника боржника відповідно до процедури
визначеної статтею 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»(далі -Закону).

Ухвалою
господарського суду міста Києва від 14.04.06 (суддя Демидова А.М.) порушено
провадження у справі № 23/127-б про банкрутство спеціалізованого державного
підприємства «Укрспец'юст», введено процедуру розпорядження майном боржника,
розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, введено
мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, відкрито процедуру санації
боржника, призначено керуючим санацією боржника генерального директора
спеціалізованого державного підприємства «Укрспец'юст»ОСОБА_1.

Ухвалою
господарського суду міста Києва від 14.11.2007 року (суддя -Демидова А.М.)
заяви ОСОБА_3 та ВАТ Шосткінський міськмолкомбінат»повернуто без розгляду,
відмовлено ДВС в Обухівському районі Київської області  та ДВС у Ленінському районі м. Севастополя у
визнанні кредиторами боржника на відповідні суми, відмовлено в розгляді вимог
ОСОБА_4 на суму 77620,00 грн. не розглядались та визнано їх погашеними
відповідно до частини 2 статті 14 Закону.

Не
погоджуючись з винесеною судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_4 (далі
-скаржник) звернулась до Київського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу в частині розгляду її
заяви.

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від 04.02.2008 апеляційну скаргу скаржника
задоволено, пункт 7 резолютивної частини ухвали суду першої інстанції від
14.11.2007 року щодо розгляду заяви кредитора скасовано, визнано вимоги
кредитора на суму 77620,00 грн., в іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

Не
погоджуючись з прийнятою постановою, боржник звернулася до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін,
аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема,
статті 129 Конституції України, статей 1, 14 Закону, статей 53 Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку
постанову суду апеляційної інстанції на підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши застосування судом норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно
до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають
справи про банкрутство в порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з
урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі Закон), які
превалюють, як спеціальні норми права, у застосуванні над загальними нормами
ГПК України.

Згідно
з частиною 2 статті 14 Закону вимоги конкурсних кредиторів, заявлені після
закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються
погашеними. Зазначений строк є граничним та поновленню не підлягає.

Частинами 4, 6, 7 статті 53 Закону,
врегульовано особливості публікації оголошення про порушення справи про
банкрутство керівником боржника та введення санації,  визначено місячний строк на подання грошових
вимог  конкурсними кредиторами боржника
та порядок розгляду заяв з вимогами до боржника керуючим санацією спільно з
розпорядником майна боржника.

Однак зазначеною спеціальною нормою
не передбачено порядку розгляду заяв конкурсних кредиторів, які надійшли до
суду з порушенням строку. Отже, розгляд таких заяв здійснюється відповідно до
загальних положень, передбачених розділом Закону - "Провадження у справах
про банкрутство" , а  зокрема,
частини 2 статті 14 Закону.

Як
вбачається із матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції,
оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника та
відкриття процедури санації було опубліковано в газеті «Голос України»НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_1року. Відтак, перебіг місячного строку на подання
грошових вимог конкурсними кредиторами закінчився 05.06.2006 року з врахуванням
того, що останній день строку випав на неділю (вихідний день).

Заяви
скаржника -ОСОБА_4 з грошовими вимогами на суму 77620,00 грн. були направлені
на адресу суду 25.07.2006, 01.08.2006 та 23.08.2006 відповідно (т.9 а.с.
1-51).

Відтак,
грошові вимоги скаржника заявлені після спливу місячного строку з дати
опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство боржника та не
повинні розглядатися судом згідно приписів частини 2 статті 14 Закону.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України не може погодитися з висновками суду
апеляційної інстанції, про те, що грошові вимоги  конкурсного кредитора, подані з пропуском
визначеного законодавством пересічного строку на їх подання можна визнати
тільки тому, що вони ґрунтуються на судовому рішенні, яке відповідно до
Конституції України та ратифікованої Україною Загальної декларації прав людини
є обов'язковим для виконання на всій території України та є гарантією права на
ефективне поновлення своїх прав компетентними національними судами у випадку
порушення основних прав людини.

Судом
апеляційної інстанції  було встановлено,
що грошові вимоги скаржниці ОСОБА_4 ґрунтувалися на рішення суду загальної
юрисдикції від 26.01.2006року, яке набрало законної сили 14.02.2006року
(том 9, а.с. 22-26). Отже, на момент публікації оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство 04.05.2006року у скаржниці не було
перешкод в поданні грошових вимог, які випливали з рішення суду загальної
юрисдикції.

Колегія
суддів зазначає про необґрунтованість висновків апеляційного суду про визнання
спірних грошових вимог скаржниці ОСОБА_4, як таких, що визнані з порушенням
спеціальних норм законодавства про банкрутство, які визначають особливу
процедуру подання грошових вимог у справу про банкрутство. При цьому колегія
суддів зазначає, що  згідно частини 5
статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки у випадках,
встановлених законодавством виникають з рішення суду, однак процедура їх
визнання та задоволення у справі про банкрутство згідно статей 14, 53 Закону є
загальною для всіх конкурсних вимог, незалежно від правової природи їх
виникнення.

Зважаючи
на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах
повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК
України, вважає, що постанова Київського апеляційного господарського суду від
04.02.2008 підлягає скасуванню, а ухвала господарського суду міста Києва від 14.11.2007
в оскаржуваній частині залишенню в силі, як законна та обґрунтована.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України
Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу спеціалізованого
державного підприємства «Укрспец'юст»задовольнити.

2.          Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.2008 скасувати, пункт 7 ухвали господарського
суду міста Києва від 14.11.2007 року залишити без змін. Справу №23/127-б передати
до господарського суду міста Києва для розгляду.

Головуючий
Л. Катеринчук

Судді                                                                                           С.
Разводова

Н. Ткаченко