ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 р.

№ 19/63-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ТОВ "МТ-1"

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2008 р.

у справі

№19/63-08

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

ТОВ "МТ-1"

до

Дніпропетровської міської ради

за участю

Прокуратури Дніпропетровської області

про

зміну п. 3.1 договору оренди від 25.05.2006 р.

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

не з'явився

від прокуратури:

Попенко О.С. —прокурор відділу Генеральної прокуратури України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2008 р. у справі №19/63-08 (суддя Петренко І.В.) позов ТОВ "МТ-1" задоволено у повному обсязі: змінено п. 3.1 договору оренди земельної ділянки від 25.05.2006 р., який було укладено між Дніпропетровською міською радою та ТОВ "МТ-1" щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: по Запорізькому шосе в районі цвинтаря (Бабушкінський район) і зареєстрована в Державному кадастрі земель за кадастровим номером :02:128:0026 (загальна площа земельної ділянки 0,4773 га), виклавши його в наступній редакції: "3.1 Договір укладено на чотири роки"; стягнуто з Дніпропетровської міської ради на користь ТОВ "МТ-1" 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, заступником прокурора Дніпропетровської області було внесено апеляційне подання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2008 р. у справі №19/63-08 (судді: Плевако В.І., Стрелець Т.Г., Мороз В.Ф.) апеляційне подання задоволено: рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2008 р. у справі №19/63-08 скасовано; в позові ТОВ "МТ-1" до Дніпропетровської міської ради про зміну п. 3.1 договору оренди від 25.05.2006 р. відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ "МТ-1" просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2008 р. у справі №19/63-08 та залишити в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2008 р. у справі №19/63-08, посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 33, 124 Земельного кодексу України, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, оскільки: по-перше, в даному випадку спір виник не з приводу поновлення договору оренди, а з приводу внесення змін щодо строку оренди до діючого договору оренди землі, а повноваження щодо визначення строку оренди землі не належить до компетенції сесії міськради; по-друге, ні Конституцією України, ні законами України не передбачено право прокурора подавати апеляційне подання на рішення господарського суду, яке вже набрало законної сили, та представляти в суді інтереси органів місцевого самоврядування.

Позивач та відповідач не скористалися своїм процесуальним правом на участь своїх представників у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення представника прокуратури, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених у них фактичних обставин правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, а саме.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 01.03.2006 р. №291/34 "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "МТ-1", , земельної ділянки по Запорізькому шосе у районі цвинтаря (Бабушкінський район) в оренду для будівництва частини будівлі комерційно-побутового призначення" між Дніпропетровською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "МТ-1" 25.05.2006 р. було укладено договір оренди землі, згідно з п. 1.1 якого Дніпропетровська міська рада (орендодавець) передає, а товариство з обмеженою відповідальністю "МТ-1 "(орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по Запорізькому шосе в районі цвинтаря (Бабушкінський район) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :02:128:0026; загальною площею 0,4773 га (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договір укладено на два роки.

Пунктами 3.3, 3.4 договору визначено, що орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк здійснюється виключно на підставі рішення міської ради про передачу земельної ділянки в оренду шляхом переукладання та державної реєстрації у встановленому порядку.

Відповідно до п. 14.1 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація відбулась 03.07.2006 р., тобто строк дії договору встановлено до 03.07.2008 р.

03.06.2008 р. у відповідь на звернення позивача про продовження строку дії договору оренди Земельне управління Дніпропетровської міської ради листом №7/7-528 "Про продовження строку дії договору" повідомило позивача, що продовження строку дії договорів оренди здійснюється за рішенням міської ради, у зв'язку з чим позивачу необхідно звернутися з заявою на ім'я міського голови щодо підготовки відповідного рішення міської ради про продовження строку дії договору оренди землі.

Вважаючи вищевказану відповідь Дніпропетровської міської ради відмовою продовжити строк дії договору оренди Товариству з обмеженою відповідальністю "МТ-1" як законному землекористувачу, який належно виконує свої зобов'язання за договором оренди земельної ділянки та має переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ТОВ "МТ-1" на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ст. 188 Господарського кодексу України звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської міської ради про зміну п. 3.1 договору оренди земельної ділянки від 25.05.2006 р., який було укладено між Дніпропетровською міською радою та ТОВ "МТ-2" щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: по Запорізькому шосе в районі цвинтаря (Бабуш кінський район) і зареєстрована в Державному кадастрі земель за кадастровим номером :02:128:0026 (загальна площа земельної ділянки 0,4773 га), виклавши його в наступній редакції: "3.1 Договір укладено на чотири роки".

Задовольняючи позов ТОВ "МТ-1" про внесення змін до п 3.1 договору оренди щодо встановлення терміну дії договору у редакції, запропонованій позивачем (4 роки), господарський суд першої інстанції виходив із того, що: по-перше, відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" позивач як належний землекористувач має переважне право на укладення договору оренди даної земельної ділянки на новий строк; по-друге, відмова відповідача продовжити строк дії спірного договору оренди земельної ділянки є неправомірною та такою, що істотно порушує законні права позивача.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд апеляційної інстанції виходив із того, що: по-перше, відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, а договір оренди земельної ділянки від 25.05.2006 р. було укладено на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 01.03.2006 р. №291/34 (яким було вирішено передати позивачу земельну ділянку в оренду строком на 2 роки); по-друге, матеріали справи не містять, а позивач не подав доказів внесення змін в рішення Дніпропетровської міської ради від 01.03.2006 р. №291/34 щодо збільшення строку оренди; по-третє, позивач не подав доказів звернення до міськради з пропозицією про внесення змін до умов договору оренди від 25.05.2006 р., а матеріали справи свідчать, що позивач відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" звертався до міськради з заявою про продовження строку дії договору оренди (а не про зміну умов договору)

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки господарського суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Позовні вимоги про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 25.05.2006 р. щодо строку дії договору обґрунтовані наявністю у позивача згідно зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" переважного права на укладення договору оренди на новий строк.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п.п. 12.1, 12.2 договору оренди земельної ділянки від 25.05.2006 р. зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Як встановлено господарським судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачем не надано доказів звернення до Дніпропетровської міської ради з пропозицією про зміну умов договору оренди земельної ділянки, оскільки згідно з матеріалами справи позивач відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" звертався до Дніпропетров ської міської ради лише з заявою про продовження строку дії договору на той самий строк, а не про зміну умов договору (а.с. 18).

Крім того, слід взяти до уваги наступне.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду зе мельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здій снюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради —сесії.

Як встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, договір оренди земельної ділянки було укладено на підставі рішення Дніпропет ровської міської ради від 01.03.2006 р. №291/34, відповідно до п. 1 якого було вирішено передати земельну ділянку ТОВ "МТ-1" в оренду строком на два роки.

Доказів внесення змін у рішення Дніпропет ровської міської ради від 01.03.2006 р. №291/34 щодо збільшення строку оренди позивач не подав.

За таких обставин цілком обґрунтованими є висновки господарського суду апеляційної інстанції про те, що внесення будь-яких змін у цій частині до договору оренди землі, в т.ч. й за рішенням суду, без внесення відповідних змін до рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого цей договір було укладено, є неможливим та таким, що суперечить чинному законодавству.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у прокурора права представляти інтереси органів місцевого самоврядування не можуть бути взяті до уваги огляду на наступне.

Згідно зі ст. 121 Конституції України одним із завдань прокуратури України є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно зі ст. 361 Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційне, касаційне подання, подання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб.

Відповідно до вимог п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів належить відповідним радам.

Прокурором в апеляційному поданні обґрунтовано порушення інтересів держави внаслідок порушення встановленого Законом порядку розпорядження землею, яка згідно зі ст. 14 Конституції України є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Що стосується доводів касаційної скарги щодо звернення прокурора з апеляційним поданням з пропуском встановленого ст. 93 Господарського процесуального кодексу України строку, слід зазначити, що відповідно до ст. 53, ч. 2 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України відновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційного подання можливе протягом 3-х місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, в т.ч. за заявою прокурора, що й було зроблено апеляційним господарським судом.

За таких обставин, встановлені господарським судом апеляційної інстанції із дотриманням правил ст. 43 Господарського процесуального кодексу України факти, на підставі яких касаційна інстанція відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, спростовують доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2008 р. у справі №19/63-08 відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "МТ-1" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2008 р. у справі №19/63-08 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.09.2008 р. у справі №19/63-08 —без змін.

Головуючий

К.Грейц

Судді:

О.Глос

С.Бакуліна