ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2008
Справа № 9/144

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді:  Лотоцької Л.О.  (доповідач)

суддів: Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С.

При
секретарі судового засідання Ролдугіній Н. В.

За участю представників сторін:

від
позивача: Ворона А.В., довіреність № 4156
від 12.07.07,  юрисконсульт;

від відповідача: не
з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

від третьої особи: не
з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк" в особі Кіровоградської філії
Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий
банк", м. Кіровоград на рішення господарського суду Кіровоградської
області від 20.06.2008 року у справі № 9/144

за
позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" в особі Кіровоградської
філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий
банк", м. Кіровоград

до відповідача Підприємства з
іноземними інвестиціями в формі Товариства з обмеженою відповідальністю
"Кіровоград-Нафта", м. Кіровоград

третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватний підприємець ОСОБА_1
АДРЕСА_1

про визнання дійсним договору оренди та
додаткового договору

ВСТАНОВИВ:

В
квітні 2008 року позивач звернувся в господарський суд Кіровоградської області
з позовом до  відповідача про визнання
дійсними договору  оренди № 109-МГ від
01.11.2006 року та додаткового договору № 1 від 09.03.2007 року.

Рішенням
господарського суду Кіровоградської області від 20.06.2008 року (суддя Шевчук
О. Б.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не
погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду від 20.06.2008
року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував надані позивачем докази, в
зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності доказів
виконання умов додаткового договору. Позивач зазначає, що суд першої інстанції
неналежно дослідив надані докази, а саме, позивачем разом  з позовною заявою надавалися листи
відповідача, а також самі пояснення від 29.05.2008 року надані відповідачем, в
яких чітко зазначено, що відповідач відмовляється від виконання вимог частини 2
статті 793 Цивільного кодексу України -нотаріального посвідчення основного
договору та додаткового договору.

Відповідач
та третя особа відзивів на апеляційну скаргу не надали.

Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.07.2008 року
апеляційна скарга була прийнята до розгляду, її розгляд призначено у судовому
засіданні на 05.08.2008 року.

Підприємство
з іноземними інвестиціями в формі Товариства з обмеженою відповідальністю
"Кіровоград-Нафта" та Приватний підприємець ОСОБА_1 наданим їм
процесуальним правом не скористались та не забезпечили у судове засідання явку
своїх повноважних представників, але, зважаючи на ту обставину, що в матеріалах
справи знаходяться поштові повідомлення з відповідними відмітками, які
підтверджують, що про час та місце судового засідання відповідач та третя особа
повідомлені належним чином, Дніпропетровський апеляційний господарський суд
дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності
представників відповідача та третьої особи.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
представника позивача, перевіривши відповідність оскарженого
рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав:

01
листопада 2006 року між Кіровоградською філією Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український промисловий банк»- орендар та Підприємством з
іноземними інвестиціями в формі Товариства з обмеженою відповідальністю
«Кіровоград-Нафта»- орендодавець було укладено договір оренди приміщення №
109-МГ, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове
платне користування приміщення площею 219 м2, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1для розміщення банківської установи.

Пунктом
2.1 договору встановлено строк його дії -одинадцять місяців з моменту прийняття
орендованого майна по акту прийому-передачі -до 30.09.2007 року включно.

За
актом прийому-передачі майна від 01.11.2006 року орендодавець передав, а
орендар прийняв в оренду визначені договором
приміщення.

09
березня 2007 року сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору №
109-МГ від 01.11.2006 року оренди приміщення.

Вказаним
додатковим договором сторони дійшли згоди щодо внесення змін до пунктів 1.2,
1.6, 2.1 договору та викладення зазначених пунктів у новій редакції.

Змінами,
внесеними у пункт 2.1 договору від 01.11.2006 року визначений новий строк
оренди -сорок місяців з моменту прийняття орендованого майна по акту
прийому-передачі до 01.03.2010 року включно.

Відповідно
до статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається,
якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв
ділового обороту.

Частиною
1 статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені
законом.

Згідно
з частиною 1 статті 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у
письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який
укладається відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і
послуг за державні кошти", на вимогу замовника підлягає обов'язковому
нотаріальному посвідченню.

Статтею
793 Цивільного кодексу України визначено, що договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір
найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три
роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки,
з урахуванням внесених до договору оренди змін, строк договору найму складав
більше трьох років, договір підлягав нотаріальному посвідченню.

Висновок
суду першої інстанції про те, що строк дії договору № 109-МГ продовжений до
31.08.2008 року не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки змінами, внесеними
до вказаного договору на підставі статті 651 Цивільного кодексу України, згідно
з частиною 1 статті 653 Цивільного кодексу України змінилися зобов'язання
сторін щодо строку  оренди.

За
змістом частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання
сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є
нікчемним.

При
цьому, відповідно до частини 2 цієї норми, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже
для розгляду спору щодо дійсності зазначеного договору необхідно встановити, чи
виконані умови договору сторонами, встановити факт ухилення відповідача від
нотаріального посвідчення такого договору. Лише за наявності наведених обставин
суд може визнати такий договір  дійсним і
у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Сторонами
досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, які ними виконуються.

Відповідно
до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового
процесу.

В
обґрунтування ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору
позивач посилався на те, що листами від 12.03.2007 року, 16.03.2007 року він
просив відповідача посвідчити нотаріально договір № 109-МГ від 01.11.2006 року
та додатковий договір № 1 від 09.03.2007 року та здійснити оплату нотаріальних
послуг.

У
відповідь на зазначені листи відповідач повідомив, що умовами договору не
встановлений обов'язок орендодавця здійснити оплату нотаріального посвідчення
вищевказаних договорів, а, крім того, відповідач вважав, що зазначені договори
не потребують нотаріального посвідчення.

Таким
чином, позивач поклав на відповідача обов'язок щодо вчинення дій для
нотаріального посвідчення  договору.

Але,
передбачена Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженою наказом Мінюста України від 03.03.2004 року № 20/5,
процедура вчинення нотаріальних дій при посвідченні правочинів вимагає явки
представників сторін за договором та надання відповідних документів для
перевірки обсягу цивільної правоздатності юридичних осіб, які беруть участь у
правочинах.

У
разі укладення правочинів представником, перевіряються його повноваження
(пункти 14, 15, 16, 41, 42 Інструкції).

З
урахуванням наведеного спірний договір не міг бути посвідчений нотаріально за
відсутності  другої сторони за
договором  - позивача у справі.

За
таких обставин, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов до
висновку, що від нотаріального посвідчення договору ухилялися обидві сторони.

Чинне
цивільне законодавство не надає суду право визнати дійсним договір, від  нотаріального посвідчення якого ухиляються
обидві сторони.

За
таких обставин позовні вимоги
задоволенню не підлягали.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 року, із
наступними змінами,  «Про судове рішення»
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини,
які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Висновки
суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні не ґрунтуються на
матеріалах справи, рішення прийнято господарським судом з неправильним
застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Керуючись
статями 103-105 Господарського процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" в особі
Кіровоградської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Український
промисловий банк", м. Кіровоград задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Кіровоградської області від 20.06.2008 року у справі №
9/144 скасувати.

Прийняти
нове рішення.

В
позові відмовити.

Головуючий суддя
Л. О. Лотоцька

Суддя
Р. М. Бахмат

Суддя
О. С. Євстигнєєв