СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

28 серпня 2008 року

Справа № 2-7/707-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Голика В.С.,

за участю представників сторін:

сторони не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 2 червня 2008 року у справі № 2-7/707-2008,

за позовом           Малого приватного підприємства "Кентавр" (пров. Фабричний, 3-91, Джанкой, 96100)

до           Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі (вул. Хрещатик, 22, Київ 1, 01001)

Красногвардійського центру поштового зв'язку № 4 Кримської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (вул. Тельмана, 16, Красногвардійське, 97000)

про стягнення 8224,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство “Кентавр” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” в особі Красногвардійського центру поштового зв’язку №4 Кримської дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” про стягнення 8224,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами у справі був укладений договір від 19.01.2006, за яким відповідачу була поставлена лісопродукція у кількості 70куб.м. на загальну суму 11200,00грн. У той же час, позивач зазначає, що згідно усної домовленості Красногвардійському центру поштового зв’язку №4 були поставлені дрова у кількості 51,4куб.м. на суму 8224грн., вартість яких до часу подачі позову до суду в добровільному порядку оплачена не була, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.06.2008 (суддя Дворний І.І.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Красногвардійського центру поштового зв'язку № 4 Кримської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на користь Малого приватного підприємства "Кентавр" суму заборгованості у розмірі 6528,00грн., 80,96грн. - державного мита та 93,67грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати, посилаючись на неналежне врахування господарським судом всіх обставин справи.

В судове засідання призначене до слухання на 28 серпня 2008 року, представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від Красногвардійського центру поштового зв'язку № 4 Кримської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" надійшла телеграма з клопотанням про відкладення слухання справи, у зв'язку з тим, що юрисконсульт підприємства знаходиться у відрядженні, однак належних доказів, що підтверджують неможливість явки представника в судове засідання, судовій колегії надано не було. При таких обставинах, вказане клопотання не приймається до уваги судовою колегією.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

19.01.2006, між Малим приватним підприємством “Кентавр” (Постачальник) та Українським державним підприємством поштового зв’язку “Укрпошта” в особі Красногвардійського центру поштового зв’язку №4 Кримської дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” (Покупець) був укладений договір №92/12 поставки лісової продукції, згідно пункту 1.1 якого, Постачальник зобов’язується поставити дрова хвойної породи розміром 0,2м в кількості 70куб.м. (надалі “товар”) власним транспортом.

Відповідно до пункту 1.2 Договору, Покупець зобов’язується прийняти вказану кількість товару до опалення поштових відділень зв’язку та здійснити оплату на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Покупець здійснює оплату поставленого товару, за 70куб.м. дров хвойної породи за ціною 160,00грн. за 1куб.м. дров на загальну суму 11200,00грн., у тому числі ПДВ, згідно виставленого рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були належним чином виконані свої обов’язки за договором та поставлені дрова хвойної породи в кількості 70куб.м. на загальну суму 11200,00грн., про що свідчить відповідна накладна №092/12 від 29.09.2006 з підписом уповноваженого представника відповідача про отримання товару (а.с.9). Повноваження представника відповідача підтверджуються відповідною довіреністю на одержання товарно-матеріальних цінностей серії НАД №219438 від 29.09.2006 (а.с.27), оформленої відповідно до вимог Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №99 від 16.05.1996.

Судова колегія звертає увагу на те, що окрім передбачених зазначеним договором 70куб.м. дров, Малим приватним підприємством “Кентавр” на підставі усної домовленості були також поставлені відповідачу поза межами договірних відносин дрова хвойної породи, що не суперечить положенням чинного законодавства України.

Згідно частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно частині 1 статті 175 Господарського кодексу України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частині 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини 1, 2 статті 205 Цивільного кодексу України).

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина 1 статті 206 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що при поставці відповідачем деревини поза межами договірних відносин. між сторонами у справі був укладений усний правочин, що, в свою чергу, є підставою для виникнення зобов’язувальних правовідносин.

Однак, судова колегія звертає увагу на те, що факт одержання відповідачем дров хвойної породи у кількості 10,6куб.м. на суму 1696,00грн. не підтверджується належними та допустимими доказами.

Так, наказом Міністерства фінансів України №99 від 16.05.1996, була затверджена Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, пунктом 1 якої передбачено, що Інструкція поширюється на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності.

Згідно пункту 2 Інструкції сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Відповідно до пункту 5 Інструкції, довіреність підписується керівником та головним бухгалтером підприємства або їх заступниками та особами, які на те уповноважені керівником підприємства.

При виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа “Найменування цінностей” у бланку довіреності), наводиться обов’язково із зазначенням назви і кількості цінностей для одержання, незалежно від того, чи є такі відомості у документах на відпуск (наряді, рахунку, договорі, замовленні, угоді тощо) цінностей (пункт 6 Інструкції).

Матеріали справи свідчать, що Красногвардійським центром поштового зв’язку №4 Кримської дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” була виписана довіреність серії НАД №219438 від 29.09.2006 на отримання представником підприємства 70куб.м. дров на виконання договору №92/12 від 19.01.2006. У той же час, серія, номер та дата вказаної довіреності була вказана позивачем як в накладній №09 від 29.09.2006 про поставку 10,6куб.м. дров на суму 1696,00грн. (а.с.8), так і в накладній №092/12 від 29.09.2006, яка була виписана на поставку 70куб.м. дров. на суму 11200,00грн. (а.с.9).

Таким чином, оскільки довіреність серії НАД №219438 від 29.09.2006 була виписана саме на отримання дров хвойної породи у кількості 70куб.м., накладна №09 від 29.09.2006, не може бути розцінена судовою колегією як належний доказ у справі.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовою колегією не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не були виконані належним чином свої обов’язки за договором №92/12 від 19.01.2006, не був поставлений у повному обсязі товар, а накладна №09 від 29.09.2006 не має юридичної сили.

Так, з цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити, що питання належного виконання Малим приватним підприємством “Кентавр” своїх обов’язків за договором №92/12 від 19.01.2006 вирішувалося в рамках розгляду господарської справи №2-7/13984-2007.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.01.2008 у справі №2-7/13984-2007, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.04.2008, було встановлено, що умови договору №92/12 від 19.01.2006 були виконані сторонами в повному обсязі, що спростовує твердження відповідача про недопоставку відповідачем 18,6куб.м. дров.

Крім того, в постанові Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 у справі №2-7/13984-2007 колегією суддів були визнані неспроможними посилання Красногвардійського центру поштового зв’язку №4 Кримської дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” на те, що вищенаведена накладна була підписана завідуючим господарською групою Тіщенко Г.В. завчасно, тобто до фактичного надходження товару на адресу позивача, оскільки пункт 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наявність такої накладної з відповідною довіреністю на одержання товарно-матеріальних цінностей були розцінені судовою колегією саме в якості належного і достатнього доказу виконання малим приватним підприємством "Кентавр" договірних обов’язків.

Зазначені вище факти, викладені у рішенні господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.01.2008 та постанові Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.04.2008 у справі №2-7/13984-2007, відповідно до положень статті 35 Господарського процесуального кодексу України визнаються судом преюдиціальними та такими, що звільнюються від доказування.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується лише поставка відповідачу товару в межах позадоговірних відносин за накладними №27 від 17.11.2006, №27 від 30.11.2006, №02 від 08.02.2007 на загальну суму 6528,00грн., а відповідачем, всупереч положенням статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не були представлені суду докази оплати поставленого на вказану суму товару, судова колегія погоджується з висновками господарського суду про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а стягненню з Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” в особі Красногвардійського центру поштового зв’язку №4 Кримської дирекції Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” на користь Малого приватного підприємства “Кентавр” підлягає сума заборгованості у розмірі 6528,00грн.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно з положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі висловленого, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 2 червня 2008 року у справі № 2-7/707-2008 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                К.В. Волков

В.С. Голик