ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.09.2008

Справа №2-29/6311-2008А

За позовом – Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керч», м. Керч.

До відповідача – Державної податкової інспекції в м. Керч, м. Керч.

Про скасування податкового повідомлення-рішення.

Суддя О.І. Башилашвілі

Секретар судового засідання В.В. Романів

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Узлякова М. С., довіреність №1039/13-13-18 від 01.08.08р.

Від відповідача – не з’явився.

Суть спору: Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Керч» звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Державної податкової інспекції в м. Керч про скасування податкового повідомлення-рішення № /3 від 17.05.2008р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення необґрунтовано прийнято відповідачем, оскільки з боку позивача відсутнє порушення строків сплати узгодженого податкового зобов’язання. Позивач посилається на те, що платник податків має право самостійно визначати черговість погашення зобов’язань.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі виявлених під час перевірки порушень закону з боку позивача, а саме: за порушення строків сплати узгодженого податкового зобов’язання.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Спірне податкове повідомлення – рішення № /3 від 17.05.2008р. про застосування штрафних санкцій в сумі 230203,59 грн., винесено відповідачем внаслідок проведення камеральної невиїзної перевірки, в ході якої, з боку позивача, було встановлено порушення п.п. 5.3.1. п.5.3. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Згідно п.п. 5.3.1. п.5.3. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі п.п. 17.1.7. п.17.1. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», відповідного до якого, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у підпунктах 17.1.1- 17.1.6 цього пункту, чи ні.

Відповідач посилається на те, що позивачем порушенні строку сплати узгодженого податкового зобов’язання, при цьому відповідач у запереченнях на позов зазначив, що на адресу позивача спрямовувалося запрошення на перевірку з питань своєчасної сплати узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ по деклараціям за січень, лютий та березень 2005р., однак посадові особи позивача на перевірку не з'явились, документи до перевірки не надали. З цих підстав, при проведенні перевірки, відповідач взяв за основу надані позивачем до ДПІ в м. Керчі додаткові декларації з ПДВ за січень, лютий та березень 2005р., та витяги платіжних доручень у електронному виді, отримані з держказначейства та рознесені до інформаційної бази «ТАКС», згідно п. 2.3. розділу 2 інструкції «Про порядок ведення органами державної служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за виконанням яких здійснюється органами державної служби України» затвердженої Наказом ДПА України 18.07.2005р. № 276.

На думку відповідача, комп'ютерна автоматизована інформаційна система «ТАКС» є єдиним та обов'язковим підтвердженням своєчасності сплати платником узгоджених податкових зобов'язань.

Однак, суд вважає доводи відповідача необґрунтованими, у зв’язку з наступним.

Суд встановив, що позивачем узгоджені податкові зобов'язання по сплаті податку на додану вартість за 1-й квартал 2005 р. в загальній сумі 460307 грн., при цьому сума податку визначена платником самостійно, а донарахування податку контролюючим органом не проводилося.

Так, декларацією № 2131 від 18.02.2005 р. позивачем узгоджений податок на додану вартість за січень 2005р. в сумі 171429 грн., по терміну сплати до 03.03.2005 р. Оплата податкового зобов'язання проведена позивачем частково на суму 55 тыс.грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 296, на 20 тыс.грн. пд № 613 від 08.04.2005р., на 15 тыс.грн., пд № 533 від 24.03.2005 р., на 20 тыс.грн. - декларацією № 4631 від 21.03.2005 р. узгоджено податкове зобов'язання по оплаті ПДВ за лютий 2005 р. в сумі 143129 грн., по терміну сплати до 31.03.2005р. Оплата узгодженого податкового зобов’язання підприємством не проводилася. Декларацією № 9280 від 18.04.2005 р. узгоджено податкове зобов'язання по ПДВ за березень 2005 р. в сумі 145749 грн., по терміну сплати до 04.05.2005 р. Оплата податку проведена позивачем на загальну суму 50 тыс.грн., а саме пд № 683, на 20 тыс.грн., пд № 698 від 28.04.2005 р. на 30 тыс.грн.

Факт проведення сплати податку, також підтверджується банківські виписками (реєстрами) по руху грошових коштів по рахунках позивача.

Пунктом 6.1.7 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої Наказом ДПА України N 110 від 17.03.2001р., передбачено, що у разі, коли платник податків не сплачує (не погашає) узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених законодавством, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірах встановлених цім пунктом.

При цьому, складається податкове повідомлення за формою та згідно з вимогами, установленими Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001р. N 253, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.07.2001 за N 567/5758.

З форми податкового повідомлення за порушення граничного строку оплати узгоджених податкових зобов’язань (форма Ш, Додаток 3 до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій), вбачається, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення може бути лише акт перевірки.

У свою чергу, п. 1.7 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України 10.08.2005р. N 327, встановлено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пункт 2.3.2 цього Порядку, передбачає, що за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

- у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень;

- зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів;

- у разі відмови посадових осіб суб'єкта господарювання надати перевіряючим письмові пояснення щодо встановлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, факти відмови відобразити в акті.

Таким чином, акт перевірки є єдиним доказом виявлених порушень вимог податкового, валютного й іншого законодавства.

З акту перевірки вбачається, що в ході перевірки посадовою особою відповідача використовувалися данні комп'ютерної автоматизованої інформаційної системи «ТАКС» та податкові декларації, при цьому первинні документи бухгалтерського обліку позивача, відповідачем не використовувалися.

Суд вважає, що відповідач не звертав увагу на призначення платежів, вказаних позивачем при оплаті зобов’язань.

Законом України «Про державну податкову службу в Україні» закріплений перелік прав державної податкової служби.

При цьому ст. 11 вказаного Закону не встановлює право податкового органу на самостійну зміну призначення платежу вказаного в платіжному документі на сплату узгодженого податкового зобов'язання, зокрема зарахування платежів по поточних зобов'язаннях в рахунок погашення податкового боргу.

Стаття 7 Закону України № 2181, також не містить норм прямої дії, що наділяють державну податкову службу безперечним правом на самостійний розподіл коштів, що поступили від платника податків, на погашення податкового боргу, пені, штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Сукупність наявних в матеріалах справи доказів та встановлені вище обставини, свідчать про обґрунтованість позовних вимог, у зв’язку з чим, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі.

Вступна та резолютивна чистини постанови оголошені – 02.09.2008р.

Повний текст постанови оформлений та підписаний – 08.09.2008р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, п. 1 ст. 153, 160, 163, п. 4 ст. 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Керч № /3 від 17.05.2008р.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.