ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

5 серпня 2008 року
Справа № 8/133

За
позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

До
відповідача: Товариства
з обмеженою відповідальністю "Солідвуд", вул. Заводська, 3, м.
Корюківка, Чернігівська область

Про
стягнення 13660 грн.

Суддя  Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН:

від
позивача: ОСОБА_1
-суб'єкт  підприємницької діяльності
(особисто)

від
відповідача: не
з'явився

За згодою позивача у судовому засіданні
оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлені позовні вимоги про
стягнення з відповідача 7510грн.27коп. боргу за товар, отриманий по видатковій
накладній №8 від 27.11.07р. на підставі договору №1 від 17.09.07р.,
473грн.25коп. пені, 318грн.47коп. інфляційних нарахувань за неналежне виконання
відповідачем зобов'язання, а також позивач просить стягнути 851грн.85коп.
відсотків по кредиту та 4506грн.16коп. недоотриманого доходу.

28 липня 2008 року від позивача
надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він, посилаючись
на те, що ціна позову була визначена ним на день подачі позовної заяви і не
змінювалась, просив стягнути з відповідача 1070грн.78коп. пені, нарахованої за
період з 01.12.07р. по 04.08.08р., 1344грн.81коп. інфляційних нарахувань та
5000грн. моральної шкоди. Враховуючи, що відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог, заява позивача про збільшення розміру позовних
вимог в частині стягнення пені та інфляційних нарахувань судом приймається до
розгляду і  спір вирішувався з її
урахуванням.

В
частині стягнення моральної шкоди заява судом не приймається, оскільки
збільшення ціни позову має стосуватися тієї ж вимоги, яка була заявлена у
позовній заяві. Як вбачається із змісту поданої заяви позивачем пред'явлено
додаткову позовну вимогу про стягнення з відповідача 5000грн. моральної шкоди,
про яку не йшлося в позові.

В
судовому засіданні, яке відбулося 5 серпня 2008 року, позивачем подано заяву
про відмову від позову в частині стягнення з відповідача 851грн.85коп.
відсотків по кредиту та 4506грн.16коп. недоотриманого доходу. Враховуючи, що
дії позивача по відмові від частини позовних вимог не суперечать законодавству
та не порушують прав і охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб, суд
приймає відмову позивача від позову в частині стягнення 851грн.85коп. відсотків
по кредиту та 4506грн.16коп. недоотриманого доходу.

Відповідач визнає позовні вимоги
частково, а саме в частині стягнення суми основного боргу, інфляційних
нарахувань та пені. Не погоджуючись із нарахуванням 4506грн.16коп.
недоотриманого доходу, відповідач вважає, що позивач не довів розмір цього
доходу,  та заперечуючи проти стягнення
851грн.85коп. відсотків по кредиту відповідач зазначає, що кредитні кошти по
кредиту, за яким позивачем сплачені відсотки, отримані не ним, а іншою особою.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, що мають значення для
вирішення спору, перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд ВСТАНОВИВ:

17
вересня 2007 року між Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (позивач у
справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Солідвуд” (відповідач у
справі) укладено договір №1 (далі за текстом -договір), за умовами якого
позивач зобов'язувався поставити та передати у власність відповідача
пиломатеріали хвойних порід, виготовлені у відповідності з специфікацією
(додаток до договору №1), в свою чергу відповідач зобов'язувався прийняти та
оплатити товар. Сторони домовилися, що договір набуває чинності з моменту його
підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим
договором.

Відповідно
до п.2.1 договору поставка товару здійснюється окремими партіями у
відповідності до погодженого сторонами графіку.

Згідно
із розділом третім договору оплата за товар мала бути здійснена шляхом
перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в два етапи: спочатку
сплачувалося 50% від загальної суми партії товару авансом, решта 50% від
загальної суми партії товару
сплачувалася не пізніше двох банківських днів після отримання товару.
Оплата за товар здійснюється на підставі виставлених рахунків -фактур та
підписаних сторонами актів прийняття-передачі.

Крім
того, сторонами підписано додаток до договору, в якому містяться умови щодо
кількості, якості, та ціни пиломатеріалу, що є предметом договору. Відповідно
до додатку до договору ціна товару складає 1065грн. з ПДВ та транспортні
витрати. Сторони узгодили, що додаток до договору набуває чинності з 22.10.07р.
і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з 22.10.07р. сторони погодили одну
із істотних умов договору -ціну.

Виходячи із суті договірних відносин
фактично між сторонами укладений договір поставки, положення якого регулюються
ст.265 Господарського кодексу України та ст.712 Цивільного кодексу України, за
змістом яких одна сторона - постачальник зобов'язується поставити у зумовлені
строки другій  стороні -покупцеві товар,
а покупець зобов'язується  прийняти
вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного
кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не впливає з
характеру відносин сторін.

Факт виконання позивачем зобов'язань
по договору підтверджується накладною №08 від 27.11.07р., відповідно до якої
відповідачу було поставлено обрізний пиломатеріали в обсязі 9,1куб.метрів на
суму 9651грн.50коп. Однак відповідачем 07.12.07р. в односторонньому порядку був
складений акт про виявлення нестачі матеріалу в обсязі 0,86куб.метрів на суму
921грн.22коп., що визнано позивачем.
Крім того, відповідач по видатковій накладній №31/д від 27.11.07р.
передав позивачу не обрізний пиломатеріал в обсязі 3,6куб.метрів на суму
1260грн.01коп., яка зарахована позивачем в рахунок оплати продукції,
поставленої відповідачеві, проти чого останній не заперечував. Таким чином,
позивач поставив відповідачу пиломатеріалу на загальну суму 7510грн.27коп. Факт
отримання пиломатеріалу не заперечується відповідачем.

В порушення  умов
розділу 3 договору № 1 від 17.09.07р., позивачем  продукція була передана відповідачу без
попередньої оплати, разом з тим, виходячи із даної  умови договору  відповідач був зобов'язаний оплатити вартість
отриманої продукції протягом 2 банківських днів з моменту її отримання, тобто
до 29.11.07р. включно.

Однак,
як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняті на себе зобов'язання
належним чином не виконав, внаслідок чого на момент прийняття рішення за ним
обліковується борг за отриманий пиломатеріал у розмірі 7510грн.27коп. Наявність
боргу визнається відповідачем в повному обсязі.

В силу ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання зобов'язань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань по оплаті
вартості отриманого товару у встановлений договором строк, на момент прийняття
рішення доказів погашення заборгованості за отриманий товар відповідач суду не
представив, а тому з нього підлягає стягненню 7510грн.27коп. боргу.

Відповідно
до п.5.4 договору у випадку несвоєчасної оплати товару замовник сплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на
момент прострочення, від несплаченої в строк суми за кожен день прострочення.

З урахуванням вищезазначеної умови
договору позивач просить стягнути з відповідача 1070грн.78коп. пені,
нарахованої за період з 01.12.07р. по 04.08.08р.

Відповідно до ст.611 Цивільного
кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Враховуючи, що, матеріалами справи
доведений факт невиконання відповідачем належним чином зобов'язань по договору,
наданий позивачем розрахунок пені відповідає фактичним обставинам справи, та
обчислений з урахуванням умов договору та змін облікової ставки Національного
банку України, тому суд приходить до висновку,
що вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі 1070грн.78коп. є
правомірними і задовольняються судом в повному обсязі.

Відповідно
до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, має на вимогу кредитора сплатити  суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення. При цьому нарахування інфляційних не
обмежується скороченими строками.

Сума інфляційних нарахувань обчислені
позивачем за весь час прострочення, починаючи з 01.12.07р. по 01.07.08р. із
застосуванням встановлених індексів інфляції і становить 1344грн.81коп.
Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання
підтверджується матеріалами справи, не заперечується відповідачем, з нього має
бути стягнуто 1344грн.81коп. інфляційних нарахувань.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими
та підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням  прийнятої судом відмови позивача від частини
позовних вимог.

Враховуючи, що позивач відмовився від
позовних вимог в частині стягнення з відповідача 851грн.85коп. відсотків по
кредиту та 4506грн.16коп. недоотриманого доходу, ця відмова прийнята судом, то
провадження в цій частині підлягає припиненню.

Судом роз'яснено позивачу передбачені
ст.80 Господарського процесуального кодексу України правові наслідки припинення
провадження у справі у зв'язку із відмовою від частини позовних вимог.

Відповідно
до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати
покладаються судом на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись
ст.193,259,265 Господарського кодексу України, ст.ст.530,549,611,625,712
Цивільного кодексу України, ст.ст.22,49,80 п.4,82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Провадження у справі в частині
стягнення 851грн.85коп. відсотків по кредиту та 4506грн.16коп. недоотриманого
доходу припинити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Солідвуд”, вул.Заводська, 3, м.Корюківка, Чернігівська
область (ідентифікаційний код 34069788, р/р 260048375 в ЧОД ВАТ „Райффазен Банк
Аваль” м.Чернігова, МФО 353348) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номерНОМЕР_1 р/р НОМЕР_2 в АКИБ „Укрсиббанк”, МФО
НОМЕР_3) 7510грн.27коп. боргу, 1070грн.78коп. пені, 1344грн.81коп. інфляційних
нарахувань, 99грн.26коп. державного мита та 77грн.08коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання  рішенням законної сили.

Суддя                                                                       Т.Г.Оленич

Повне рішення підписано 6
серпня 2008 року.

Суддя
Т.Г.Оленич