ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

27
жовтня 2008 р.

№
10/30

Вищий
господарський  суд  України
в  складі  колегії
суддів:

Бернацької
Ж.О. -доповідач,

Грека
Б.М.,

Остапенка
М.І.,

розглянувши
касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
"Стахановместоп" на постанову Луганського апеляційного господарського
суду від 02.09.2008 в справі № 10/30 господарського суду Луганської області за
позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "Стахановместоп" про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Касаційна
скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Стахановместоп" на
постанову Луганського апеляційного господарського суду від 02.09.2008 в справі
№ 10/30 господарського суду Луганської області не відповідає вимогам розділу
ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає
поверненню, виходячи з наступного.

В
порушення статті 46, частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу
України заявником до касаційної скарги не додані документи, що підтверджують
сплату державного мита в порядку і розмірі встановлених законодавством України.

Відповідно
до підпункту “а” пункту 2 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито” (в редакції Закону № 3096-III від 07.03.2002) державне мито із позовних
заяв майнового характеру сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 6 (17 х 6 = 102) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше
1500 (17 х 1500 = 25500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (підпункт
“а” пункту 2 статті 3 в редакції Законів № 1244-XIV від 18.11.1999, № 1657-III
від 20.04.2000, № 2505-IV від 25.03.2005 -опубліковано в Урядовому кур'єрі
31.03.2005).

Згідно
підпункту “г” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від
21.01.1993 № 7-93 “Про державне мито” із касаційних скарг на рішення та
постанови: державне мито справляється у розмірі 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а
із спорів майнового характеру -50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Тобто,
мінімальний розмір державного мита при подачі касаційної скарги становить 51
грн. Проте скаржником за квитанцією № 962410001 від 24.09.2008 сплачено 41,33
грн.

Крім
того, до касаційної скарги особа, яка оскаржує судове рішення повинна надавати
прямий доказ про надіслання іншим учасникам судового процесу копії касаційної
скарги. При пересиланні поштового відправлення таким прямим доказом є опис
вкладення та інші докази. Проте скаржником надано фіскальний чек, з якого не
вбачається про надіслання іншій стороні саме копії касаційної скарги.

Допущені
заявником порушення є підставою для повернення касаційної скарги відповідно до
пунктів 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального
кодексу України.

Згідно
частини 3 статті 1113  Господарського процесуального кодексу України
після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої
цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

Керуючись
статтями 86, 111, пунктами 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну
скаргу на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 02.09.2008
в справі № 10/30 господарського суду Луганської області повернути товариству з
обмеженою відповідальністю "Стахановместоп".

Судді:

Ж.
Бернацька

Б. Грек

М.
Остапенко