ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2008 р.                                                   Справа № 12/2260

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі –Луговій І.В., за участю представників сторін: позивача –Гриви В.Г. за посадою, відповідача –Медведенко В.Г. і Холод В.П. за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Спільне підприємство „Анкор” до державного підприємства „Косарський спиртовий завод” про стягнення 10267 грн. 32 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариства з обмеженою відповідальністю „Спільне підприємство „Анкор” звернувся в господарський суд з позовом до державного підприємства „Косарський спиртовий завод” про стягнення, на підставі мирової угоди від 21.06.2004 року, 8418 грн. 82 коп. боргу за квітень 2006 –квітень 2008 року, втрат від інфляції –1621 грн. 24 коп., 3 % річних –227 грн. 26 коп., що разом складає 10267 грн. 32 коп., та відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що після подачі позову відповідач добровільно сплатив основний борг, у зв’язку з чим він підтримав позов лише в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та відшкодування судових витрат.

Відповідач подав письмовий відзив на позов. Із відзиву і пояснень представників відповідача в суді вбачається, що відповідач визнав позов в частині стягнення основного боргу і добровільно сплатив його у розмірі, передбаченому мировою угодою від 21.06.2004 року, станом на 01.07.2008 року, в решті вимог –не визнав, оскільки кінцевим терміном виконання зобов’язання є 31.12.2008 року, строк вимоги не настав, у зв’язку з цим в задоволенні вимог позивача в решті позову просив суд відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

21.06.2004 року сторони уклали мирову угоду, за умовами якої (п.п. 6.52-6.53.1) відповідач зобов’язаний сплатити позивачеві заборгованість в сумі 13292 грн. 91 коп. за погодженим графіком щомісячними фіксованими платежами на протязі 36 місяців 2006-2008 років.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.06.2004 року у справі № 01-08/5108 про визнання банкрутом відповідача вищеназвана мирова угода затверджена судом, провадження у справі припинено.

Із пояснень представників сторін, платіжних доручень № 583 від 04.06.2008 року, № 157 від 24.06.2008 року, відповідно на суму 5000 і 4415 грн. 78 коп., акту звірки взаємних розрахунків вбачається, що на час подачі позову відповідач мав заборгованість перед позивачем по зобов’язаннях, передбачених мировою угодою від 21.06.2004 року, за квітень 2006 –квітень 2008 року на загальну суму 8418 грн. 82 коп., після подачі позову зазначена заборгованість відповідачем добровільно сплачена, станом на 01.07.2008 року заборгованість відсутня.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України, провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу, з урахуванням викладеного, підлягає припиненню внаслідок відсутності предмета спору.

Згідно ст.ст. 179, 193, 202 ГК, 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов’язків (зобов’язань), зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору, вимог законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається, припиняється після його належного виконання.

Відповідно до ст. 194 ч. 2 ГК України, порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій.

За умовами п.п. 6.52-6.53.1 мирової угоди від 21.06.2004 року кінцевим строком виконання зобов’язань відповідачем по сплаті боргу позивачу є 31.12.2008 року. Згідно п. 9.1, після затвердження господарським судом угоди, протягом періоду проведення розрахунків по угоді, неустойка, суми завданих збитків та інші фінансові санкції з невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань боржником по угоді не нараховуються та не підлягають оплаті.

Крім того, розрахунок інфляційних втрат позивачем здійснено не у відповідності з Рекомендаціями відносно порядку застосування індексів інфляції, наданих Верховним Судом України від 03.04.1997 року № 62-97, їх розмір пораховано неправильно.

Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивача про стягнення інфляційних втрат в сумі 1621 грн. 24 коп. і 3 % річних –227 грн. 26 коп. необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеній частині позову - державне мито в розмірі 84 грн. 19 коп. та 96 грн. 76 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього - 180 грн. 95 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства „Косарський спиртовий завод”, Черкаська обл., Кам’янський район, с. Косарі, вул. Кірова, 1, ідентифікаційний код 05518954, р/р 260020123 в Черкаському АКБ „Легбанк”, МФО 354853 на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Спільне підприємство „Анкор”, м. Кіровоград, вул. Маршала Конєва, 25/19, ідентифікаційний код 13751245 –180 грн. 95 коп. судових витрат.

В частині позову про стягнення, 1621 грн. 24 коп. інфляційних втрат, 227 грн. 26 коп. 3 процентів річних, 39 грн. 73 коп. судових витрат –відмовити.

В іншій частині позову про стягнення основного боргу в сумі 8418 грн. 82 коп. провадження у справі припинити за відсутністю предмету спору.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання повного тексту, тобто з 03.09.2008 року..

Суддя В.М. Грачов