ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2008

Справа №2-30/8199-2008

За позовом Гурзуфської селищної Ради АР Крим (98640, м. Ялта, смт. Гурзуф, вул. Подвойського, 9).

До відповідача ТОВ «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000» (98640, АР Крим, пгт. Гурзуф, вул. Набережна, 9).

Про стягнення 1533316,3 грн.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Бородко І.О., представник довіреність від 14.01.2008 р. № 02-24/31.

Від відповідача – Матвійчик, директор, наказ, у справі.

Від ДПІ у м. Ялта - не з’явився.

Суть спору: Гурзуфська селищна рада АР Крим, м. Ялта, звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача - ТОВ «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000», м. Ялта про стягнення 1533316,3 грн. суми збитків, як неотриманні доходи від орендної плати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у власності Гурзуфської селищної ради знаходиться земельна ділянка, на якій розташований майновий комплекс, що належить відповідачу на праві приватної власності та займають земельну ділянку площею 0,60 га., а саме: будівлі корпусів позначених у плані інвентарної справи КП Ялтинське БТІ під лит. «Ю’», «Э’», протизсувна споруда, зазначена у плані інвентарного справи КП Ялтинське БТІ №№ 46-53, які розташовані за адресою: смт. Гурзуф, набережна ім. Пушкіна, 9.

З початку березня 2002 року відповідач користується земельною ділянкою в своїй господарській діяльності і не оплачує будь-яких платежів згідно із земельним законодавством. Згідно з Законом України «Про плату землю», користування землею є платним. Оскільки відповідач не оплачує орендної плати, позивач просить стягнути з відповідача збиток, як неодержаний дохід від орендної плати в розмірі 1533316,30 грн.

Відповідач проти позову заперечує та пояснює, що рішенням господарського суду АРК від 21.09.2004р. №2-20/12767-2004 було визнано право власності на нерухоме майно за ТОВ «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000», яке розташовано на земельній ділянці, що належить Гурзуфській селищній рад, в розмірі 0,60 га. за адресою: смт. Гурзуф, набережна ім. Пушкіна, 9. Право на зайняту цими приміщеннями земельну ділянку до наступного часу не оформлено, договір оренди не укладений.

Ухвалами господарського суду АРК в судове засідання в порядку ст. 30ГПК України був викликаний представник Державної податкової інспекції в м. Ялта для дачі пояснень щодо сплати відповідачем земельного податку.

У судові засідання представники ДПІ не з’явився, однак письмово пояснив, що ТОВ «Молодіжний – 2000» сплачується земельний податок, станом на 10.10.2008 р. заборгованості перед бюджетом по сплаті земельного податку платник немає.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, суд вважає можливим розгляд справи за наявними в ній матеріалами. Інших доказів представлено не було.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представника відповідача та позивача, суд –

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду АРК від 21.09.2004р. по справі №2-20/12767-2004 (а.с. 16-17) було визнано право власності на нерухоме майно за ТОВ «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000», яке розташовано на земельній ділянці, що належить Гурзуфській селищній раді, за адресою: АРК, м. Ялта, смт. Гурзуф, набережна ім. О.С. Пушкіна, 9.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.11.2004р.по справі №2-20/12767-2004 (а.с. 12-15) рішення господарського суду АРК було залишено без змін.

Факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. (ст. 35 ГПК України).

В позові позивач посилається на те, що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою площею 0,60 га за адресою: смт. Гурзуф, набережна ім. О.С. Пушкіна, буд. 9, на якій розташовані об’єкти нерухомості, що належать відповідачу на праві власності, на підтвердження чого представлений акт обстеження земельної ділянки від 11.06.2008 р. (а.с. 10).

За час користування земельною ділянкою відповідачем не сплачена орендна плата, а тому на підставі ст. 22 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача збитки, як неодержаний прибуток орендної плати в розмірі 1533316,30 грн., понесені за фактичне користування земельною ділянкою.

Розрахунок збитків позивач обґрунтовує тим, що рішенням № 3 від 24.12.1998р. «Про затвердження грошової оцінки земель смт. Гурзуф» встановлена вартість 1 м.кв. за грошовою оцінкою земель яка складає 391,50грн.

Крім того, рішеннями № 3 від 21.01.2002 р. та № 10 від 29.01.2008 р. було проіндексовано нормативну грошову оцінку земель Гурзуфської селищної ради на встановлені законодавством коефіцієнти індексації.

Рішенням № 5 від 03.07.2003 р. був затверджений коефіцієнт стягування орендної плати за земельні ділянки в розмірі 2 (два) відносно податку на землю.

Рішенням №5 від 30.07.2004р. було затверджено річну ставку орендної плати – 10%.

Згідно з наданого розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача збиток у вигляді неодержаного прибуток з орендної плати в розмірі 1533316,30 грн.

Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «По плату за землю» від 03.07.1992 р. № 2535-Х11 використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Згідно з частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України (в редакції статті 120 Кодексу, яка діяла на момент набуття відповідачем права власності на об’єкти нерухомості) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування – на підставі договору оренди.

Оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. (ст. 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-Х1V.)

Договір оренди землі укладається в письмовій формі, істотною умовою договору оренди є орендна плата

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди земельної ділянки між Гурзуфською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000» до наступного часу не укладений, орендні відносини між позивачем та відповідачем не виникли і підстав для виникнення зобов’язання на отримання орендної плати чи відшкодування неодержаної орендної плати у позивача ні на підставі закону, ні на підставі договору не настало.

На підставі ст. 2 Закону України «Про плату за землю» землекористувачі, крім орендарів, сплачують земельний податок.

Податок - обов'язковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками. Ставки земельного податку, порядок обчислення і сплати земельного податку встановлюються Законом України «Про плату за землю» (ст. 1, 4 Закону).

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що оскільки дотепер з «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000» не укладений договір оренди земельної ділянки, підприємством сплачується земельний податок.

Ухвалою від 23 вересня 2008 року господарський суд зобов’язав Державну податкову інспекцію м. Ялта надати інформацію щодо сплати ТОВ «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000» земельного податку за користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АРК, м. Ялта, смт. Гурзуф, набережна ім.. О.С. Пушкіна, 9, площею 0,60 га. та повідомити з якого періоду відповідачем сплачується земельний податок, в якому розмірі, чи є заборгованість.

13 жовтня 2008 року на виконання ухвали господарського суду АРК від 23.09.2008р. від Державної податкової інспекції в м. Ялта надійшов лист №7578/9/10-0 від 10.10.2008р. (а.с. 42) згідно з яким ТОВ «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000» є платником земельного податку на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 11.10.1997р. серії 11-КМ №001513 (а.с. 46-48), який виданий будинку відпочинку «Молодіжний» Гурзуфською селищною радою для оздоровчої мети, на площу земельної ділянки 1,1540га., а також на підставі рішення господарського суду АРК від 20.03.-25.03.2002р. (по справі 2-8/3067-2002) на земельну ділянку площею 0,5га.

На земельні ділянки, розташовані за адресою: АРК, м. Ялта, смт. Гурзуф, вул. Набережна ім. О.С. Пушкіна, 9 підприємством на 2008 рік наданий податковий розрахунок земельного податку (а.с. 43) на загальну площу земельної ділянки 1,6540га та задекларована сума земельного податку у розмірі 21429,30 грн.

Як повідомила ДПІ в м. Ялта ТОВ «Пансіонат з лікуванням «Молодіжний-2000» станом на 10.10.2008р. заборгованості перед бюджетом та державними цільовими фондами не має.

Крім того, відповідач представив в матеріали справи належним чином засвідчені копії податкових розрахунків земельного податку за 2005 – 2008 р.р.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Однак суд зауважує, що ненадходження грошових коштів до бюджету смт. Гурзуф не пов’язано зі збитками, а є заборгованістю перед бюджетом, а компетентним органом здійснювати погашення заборгованості перед бюджетом є податковий орган, відповідно до ст. 17 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 р. № 2535-XII.

У зв’язку з викладеним, суд вважає, що позов Гурзуфською селищною радою не обґрунтований та не доведений, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 17 листопада 2008 р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 25 листопада 2008 р.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШІВ:

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.