ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

справа № 4/325

"14" жовтня 2008 р.
м. Чернівці

Господарський
суд Чернівецької області в складі головуючого судді Проскурняка О.Г.,
при секретарі Тинок О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративний позов, де:

Позивач        Державне територіально-галузеве
об'єднання “Львівська залізниця”

відповідачі   Виконавчий комітет Вашковецької міської ради
Чернівецької області

Приватний підприємець
ОСОБА_1

про  визнання нечинним рішення виконавчого
комітету Вашковецької міської ради № 28-13/08 від 07.06.2002 р. та визнання
права користування земельною ділянкою

Представники:

Від
позивача - Чумакевич Л.В.

Від
відповідача -Подольчук Р.М., ОСОБА_1

В
засіданні приймав участь

СУТЬ
СПОРУ: Державне
територіально-галузеве об'єднання “Львівська залізниця”   звернулося з позовом до Виконавчого комітету
Вашковецької міської ради Чернівецької області та приватного підприємця ОСОБА_1
та просить визнати нечинним рішення Вашковецької міської Ради від 07.06.2002
року про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул.
Соборній 1-Б; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення, посвідченого 12.11.02 року приватним
нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого
у реєстрі № 4697; визнати недійсним державний акт на право власності на землю серія
ЧВ № 049391, виданий 27.12.2002 року Вашківецькою міською Радою, зареєстрований
у книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на
землю за № 1; визнати право користування земельною ділянкою
несільськогосподарського призначення площею 96 кв.м. у м. Вашківці по вулиці
Соборній 1-Б за Державним територіально-галузевим об'єднанням “Львівська
залізниця”; зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1 звільнити земельну
ділянку в межах смуги відведення, що перебуває у користуванні ДТГО “Львівська
залізниця”.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на те, що Вашківецькою міською Радою 07.06.2002 року було прийнято
рішення, яким продано у власність підприємцю ОСОБА_1 земельну ділянку
несільськогосподарського призначення площею 96 кв.м. для обслуговування кафе,
що розташоване у м. Вашківці по вулиці Соборній 1 -Б. Дана земельна ділянка
знаходиться у смузі відведення земель залізничного транспорту та перебуває у
користуванні ДТГО “Львівська залізниця” відповідно до ст. 92 Земельного кодексу
України. Позивач вважає, що дане рішення Вашковецької міської Ради таким, що
суперечить чинному законодавству, порушує право позивача на користування
наданою йому відповідно до норм чинного законодавства земельною ділянкою, а
відтак таким, що підлягає визнанню нечинним. Відповідно до ст. 23 Закону
України “Про транспорт№, до земель залізничного транспорту належать землі
надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту. До
складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме
землі, надані під залізничне полотно та його облаштування. Статтею 68
Земельного Кодексу України передбачено, що до земель залізничного транспорту
належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням,
станціями та іншими будівлями. Дана земельна ділянка належить до смуги
відведення під залізничним полотном, що підтверджується планом смуги відведення
лінії Завалля - Вижниця Львівської залізниці, який погоджено з Вижницький
районним управлінням сільського господарства. Окрім того, дані обставини
відповідають вимогам Будівельних норм і правил глава 39 залізничні дороги колії
1520 мм. та нормам відводу земель для залізниць, відповідно до яких було
збудовано залізничне полотно та облаштовано смугу відведення згідно вказаного
плану. Також залізниця, як землекористувач, належним чином сплачує земельний
податок за дану земельну ділянку. Проте, всупереч цьому, земельна ділянка під
облаштуванням смуги відведення була передана у власність приватному підприємцю
ОСОБА_1, де остання облаштувала територію для обслуговування кафе у
безпосередній близькості до залізничного переїзду та полотна, в той час як
згідно затвердженого плану відводу відстань від залізничного полотна у даному
місці має становити 40 метрів. Позивач зазначає, що залізниця як суміжний
користувач не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт
встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та у жодному
випадку не надавала погодження на вилучення земельної ділянки. Відповідно до ч.
2 статті 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться
за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України,
місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до
їх повноважень. Відповідно до п. б ч. 4. ст. 84 Земельного кодексу України до
земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність,
належать, зокрема, землі під державними залізницями, тому міська рада не мала
правових підстав виносити згадане рішення. При прийнятті оскаржуваного рішення
Вашковецькою міською Радою не враховано вищенаведені норми законодавства та
прийнято рішення, що суперечить законодавству України, порушує права та
інтереси залізниці як землекористувача. Згідно п. 3 ст. 152 Земельного кодексу
України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст. 155 Земельного кодексу України
передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування
чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається
недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування
в Україні" спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб,
що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Так, згідно статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України: справа адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1
частини першої); суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1). Таким чином,
згідно з положеннями статті 3 цього Кодексу, справою адміністративної
юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір,
що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у
правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єкта, а цей суб'єкт, відповідно, зобов'язаний
виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Стосовно
даного спору, орган місцевого самоврядування, не здійснює у вищевказаних
спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з
яким виник спір, тобто означений спір не має встановлених нормами Кодексу
адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції
та не повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Як
вбачається спірні правовідносини у справі виникли у зв'язку з продажем
земельної ділянки згідно укладеного між відповідачами договором на відчуження
земельної ділянки. Отже, майнові відносини сторін у даній справі не засновані
на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні
управлінських чи контролюючих функцій однією стороною стосовно іншої сторони. (
Постанова Верховного суду України від 25.03.2008 року у справі № 6/135”Д”).

Тобто,
в порядку господарського судочинства розглядаються справи у спорах, що
виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської
діяльності, оскільки земля є об'єктом цивільних прав і обов'язків і
використовується в господарській діяльності на підставі цивільно-правових угод.
Означена справа, пов'язана із захистом права власності або користування землею,
в яких, захищаючи свої цивільні права і охоронювані законом інтереси, беруть
участь суб'єкти господарської діяльності. Окрім того, предметом спору, також є
право власності на земельну ділянку та право користування нею, яка на підставі
рішення владного органу була відчужена, а тому такий спір є спором про право і
незалежно від участі в ньому органу, яким земельна ділянка надана у власність
або у користування, вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Що ж
до документів, які посвідчують право на земельну ділянку (право власності на
земельну ділянку або право користування нею), то вони не можуть виступати
предметом спору, оскільки не мають статусу актів державного чи іншого органу, а
видаються на підставі та на виконання рішень уповноважених на це органів про
надання земельних ділянок відповідно у власність або у постійне користування. (
інформаційний лист Вищого господарського суду України від 18.03.2008 р. №
01-8/164)

Керуючись
статтями 3,17 пунктом 1 частини 1 статті 157, статтею 165 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити
провадження у справі.

Ухвала,
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження.

Про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються в апеляційній скарзі.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження ухвали
суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції
подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
Проскурняк Олег Георгійович