ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.2008                                                                                            Справа № 8/132

за позовом          державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” КМ України, м. Київ в особі Закарпатського обласного управління „Закарпаттяекокомресурси” ДК „Укрекокомресурси” КМ України, м. Ужгород

до відповідача           відкритого акціонерного товариства „Свалявські мінеральні води”, м. Свалява

про                     стягнення заборгованості у сумі 528551,70 грн.

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача – Мигович М.В. –начальник управління (дов. №8-7/33-07 від 01.11.07)

від відповідача –Гонтарчук Г.В. (дов. б/н)

СУТЬ СПОРУ: державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини „Укрекокомресурси” КМ України, м. Київ в особі Закарпатського обласного управління „Закарпаттяекокомресурси” ДК „Укрекокомресурси” КМ України, м. Ужгород (далі –позивач) звернулася з позовом до відкритого акціонерного товариства „Свалявські мінеральні води”, м. Свалява (далі –відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 528551,70 грн. за надання послуг за 2-й квартал 2005 року згідно договору 07 УЖ №6 від 17.03.03.

Позивач просить позов задоволити, мотивуючи тим, що відповідно до вимог п.п. 2.2 договору 07Уж№6 відповідач зобов’язаний оплатити послуги надані ним відповідно до тарифів затверджених постановою Кабінету Міністрів України№915. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв’язку із чим виникла прострочена заборгованість у сумі 528551,70 грн. за період 2-й квартал 2005 року.

Відповідач позов не визнає повністю. У відзиві на позов відповідач доводить, що позивачем не надані докази, які б підтверджували факт здійснення ним діяльності та виконання ним зобов’язань, що є предметом укладеного між сторонами договору. При цьому, відсутні акти виконаних робіт, картки, журнали, тощо, які б підтверджували, що такі послуги фактично були надані саме позивачем.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно із підпунктом а, п.5 Постанови Кабінету Міністрів України „Про впровадження системи збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації відходів як вторинної сировини” від 26.07.01 №915, підприємства, установи, організації усіх форм власності, що використовують тару (упаковку) для пакування і перевезення продукції, зобов'язані забезпечити збирання (приймання), зберігання і утилізацію усіх видів використаної тари (упаковки), в якій знаходилася продукція цих підприємств, установ, організацій, на всій території, де реалізується продукція самостійно з дотриманням вимог законодавства здійснювати збирання, сортування, заготівлю та утилізацію використаної тари (упаковки) відповідно до мінімальних норм утилізації шляхом укладення договорів про надання послуг із збирання, сортування, перевезення, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) з Компанією чи іншими спеціалізованими підприємствами, що мають відповідні ліцензії і умови для надання таких послуг на території України, де реалізується та утворюється відповідна використана тара (упаковка), а також здійснення оплати за надання обумовлених послуг згідно із загальним обсягом тари (упаковки), яка використовується для пакування та перевезення продукції за затвердженими тарифами.

30.08.02 позивач та відповідач, на виконання вищенаведеної постанови уклали договір №6а про надання послуг щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) із розлитої і реалізованої на території України мінеральної води.

17.03.03 між сторонами були укладені зміни до вищенаведеного договору, а сам договір отримав номер 07 Уж№6.

Згідно п.1 договору №07Уж№6 позивач взяв на себе зобов’язання надати відповідачу послуги щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки) на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.01 №915.

У відповідності до ст.902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послуги особисто, крім випадків встановлених договором, коли виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу.

Підпунктом 2.1 договору 07Уж№6 передбачено, що позивач зобов’язується надати відповідачу послуги щодо збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), в т.ч. шляхом залучення до виконання третіх осіб.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У пунктах 2.2, 2.3 договору 07Уж№6 передбачено, що відповідач зобов’язаний оплатити надані послуги згідно із тарифами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.01 №915. Акт виконаних робіт надається позивачем за підсумками кожного кварталу відповідно до здійсненої відповідачем оплати.

Позивач доводить, що у силу вищенаведеного та умов викладених у пункті 4 договору 07Уж№6 обов’язок по здійсненню розрахунків у відповідача виникає незалежно від термінів надання позивачем актів виконаних робіт. Враховуючи, що відповідач умови підпунктів 2.2, 2.3 та пункту 4 договору 07Уж№6 за вказаний у позові період не виконав, позивачем акт виконаних робіт не надавався.

У якості документального підтвердження наданих послуг позивач надав звіт Державної компанії „Укрекокомресурси” про утворення, використання і поставки вторинної сировини і відходів виробництва за січень–грудень 2005 року. Також, позивачем надано довідку Державної компанії „Укрекокомесурси” від 27.05.05 №2/259, в якій перелічені виробничі потужності для переробки сировини.

Згідно із ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Надані позивачем докази, де наводяться загальні певні показники господарської діяльності Державної компанії „Укрекокомресурси” та перелік її потужностей для переробки, на переконання суду, не можуть слугувати належним доказом виконання позивачем своїх зобов’язань по договору 07Уж№6. Виокремити послуги по утилізації тари (упаковки) надані конкретному виробнику за конкретним договором, із наведених у статистичному звіті цифр та переліку потужностей по переробці, не вбачається можливим.

Як випливає із суті договору про надання послуг, позивач зобов’язаний надавати послуги, тобто здійснювати певну діяльність з метою виконання договору. Перелік послуг та їх зміст визначений договором, а саме збір, сортування, транспортування, переробка та утилізація тари (упаковки). Однак, доказів здійснення позивачем фактичної діяльності виконавця, щодо надання послуг, згідно переліку встановленого договором, суду не надано. За таких обставин, у позивача відсутні правові підстави вимагати оплати за договором 07Уж№6.

Отже, у позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 32, 33, 34, 43, 49, 69, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

у позові відмоти повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов’язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                          О.В. Васьковський