ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.08 р.                     Справа № 17/113

Господарський суд Донецької області у складі судді Татенко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Стахановський завод феросплавів”, м. Стаханов

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод, м. Донецьк

про стягнення 2'262,35 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Сердюкові К.О. – довіреність

від відповідача: Гусаченко І.А. – довіреність

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство “Стахановський завод феросплавів”, м. Стаханов звернулося з позовом до Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод, м. Донецьк про стягнення сумі 2'262,35 грн.. нестачі

В обґрунтування вимог позивач посилається на акт приймання продукції (товарів) за кількістю № 233 від 22.09.2007р. та акт про вагу тари № 233/1 від 20.09.2007р.

Відповідач проти задоволення вимог щодо стягнення з нього вартості недостачі заперечував, надав відзив (а.с.43), посилаючись на чисельні порушення позивачем вимог Інструкції “Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю” № П-6 , затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР от 15 червня 1965р. з подальшими змінами (далі – «Інструкція»).

Розгляд справи був закінчений 22.09.2008р. Для підготовки повного тесту рішення у засіданні оголошувалась перерва до 1400 год. – 06.10.2008р..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2007р. між сторонами був укладений договір № 13989дс купівлі-продажу (далі – «договір», а.с. 34-36), відповідно до якого продавець зобов’язується передати, а покупець прийняти та оплатити на умовах цього договору коксохімічну продукцію (товар); номенклатура, кількість, ціна, строки та умови постачання якого обумовлюються сторонами у додаткових угодах, які виступають невід’ємною частиною договору.

Відповідно до п.п.4.2 п. 4 договору прийомка товару покупцем за кількістю має здійснюватись у відповідності до вимог Інструкції “Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю” № П-6. За тим-самим пунктом сторони обумовили, що у разі призупинення покупцем приймання Товару, у відповідності з вимогами Інструкцій, унаслідок недовантаження або невідповідність якості, виклик представника вантажовідправника обов’язковий.

19.09.2007р. на виконання зазначеного договору на адресу позивача від відповідача надійшов вантаж – горішок коксовий (вологий) у піввагоні № 65285454 за залізничною накладною № 50121650.

За даними накладної значиться: брутто – 66550кг, тара – 20100кг, нетто – 46450кг.

Того ж дня на станції призначення – Стаханов Донецької залізниці вантаж був виданий одержувачу без перевірки маси. При цьому, відмітка залізниці на накладній про те, що вантаж прибув на станцію призначення без слідів втрати та розкрадання відсутня.

20.09.07р. позивачем був складений акт приймання продукції (товару) по якості за № 233 (а.с. 12); місце складання акту станція - “Серый камень”; час початку приймання продукції - 4год. 30хвл., час закінчення приймання – 4ч.40хвл.

З акту вбачається, що:

-          час видачі вантажу органом транспорту - 20.09.07р. о 2год.30хвл.;

-          відмітки щодо видачі вантажу у порядку ст..52 Статуту залізниці України – відсутні;

-          номер та дата комерційного акту – не видавався;

-          умови збереження вантажу у одержувача до його приймання – під охороною;

-           дата розкриття тари – не розкривалася;

-          стан пломб – пломби відсутні;

-           наявність чи відсутність пакувальних ярликів та пломб на окремих місцях - відсутні;

-          стан вантажу та маркірування поверхні – вантаж не маркірований, вище бортів на 150мм;

-          під час зважування вагону з вантажем встановлено різниця щодо надлишку товару у кількості 50кг (фактично: брутто – 66600кг, тара по документу – 20100кг, нетто – 46500кг), кількість продукції визначено шляхом зважування;

-          висновок комісії – надлишки у межах норми;

-          акт підписаний трьома членами комісії у складі: Кравченко А.А. - прийомоздавачем, Роговой В.А. – укладач – посвідчення №233 від 19.09.2007р., Полкової В.Н. – ДНЦ.

Тобто, нестачі вантажу у зазначеному акті не зафіксовано.

Того ж дня – 20.09.07р., працівниками позивача була перевірена маса тари вагону та складений відповідний акт про вагу тари № 233/1, місце складання акту станція - “Серый камень”; час початку перевірки - 17год. 30хвл. З акту вбачається, що при переважуванні тари встановлено невідповідність ваги тари по документу – накладній фактичним даним, різниця яких 3'260кг (фактична вага тари – 2’3360кг, нетто (різниця між брутто, яка встановлена згідно акту № 233 від 20.09.2007р. та тарою по документу) – 43’240кг.

Вже після перевірки ваги тари позивач 20.09.07р. о 18год.30хвл. направив на адресу відповідача телеграму з проханням направити представника для комісійної перевірки ваги вагону.

Наполягаючи на стягненні з відповідача спірної суми позивач посилається виключно на дані акту про вагу тари № 233/1 від 20.09.07р., яким виявлена невідповідність ваги тари, зазначена у накладній фактичним даним ваги тари у кількості 3’260кг. І як наслідок цьому – не відповідність даних щодо маси вантажу, зазначених у накладній, фактичній масі.

Проте, з таким твердження погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 Інструкції у випадку видачі вантажу без перевірки кількості місць або ваги одержувач у порядку, встановленому правилами оформлення видачі вантажів, зобов'язаний зажадати від органів транспорту, щоб на транспортному документі була зроблена відповідна відмітка.

З наданої накладної № 50121650 вбачається, що у графі 6 “Відмітки про видачу вантажу” будь-які відмітки залізниці відсутні, що є порушенням вимог Інструкції.

Згідно з п.14 Інструкції при неможливості переваги продукції без тари визначення ваги нетто проводиться шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції, результати якої оформляються актом.

Акт про вагу тари повинен бути укладений не пізніше 10 днів після її звільнення. В акті про результати перевірки ваги тари зазначається також вага нетто продукції, визначена шляхом вирахування із ваги брутто ваги тари.

Пункти 16 та 17 Інструкції встановлюють, що якщо при прийманні продукції буде виявлена нестача, то одержувач зобов'язаний призупинити подальше приймання, забезпечити схоронність продукції, а також ужити заходів до запобігання її змішання з іншою однорідною продукцією про виявлену нестачу складається акт за підписами осіб, які приймали участь у прийнятті продукції.

Одночасно з призупиненням приймання одержувач зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іноміського відправника у разі, якщо це прямо обумовлено договором. Відповідно до договору № 13989дс виклик представника відповідача для прийняття участі у прийнятті продукції є обов’язковим).

З наданих матеріалів справи позивачем не доведено, що представник відповідача був викликаний для участі в приймання продукції, яка взагалі була здійснена та завершена без його участі 20.09.07р. о 4год.40хвл..

Приписи статей 33 – 34 ГПК України покладають на сторони обов’язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до діючого законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин суд вважає доводи позивача щодо наявності недостачі вантажу у зазначеному піввагоні таким, що не ґрунтується на будь-яких доказах. Адже, факт недостачі позивачем є не доведеним з причини недодержання встановленого порядку прийомки продукції. Надані суду акти не можуть бути прийнятими господарським судом у якості доказів у розумінні ст. 34 ГПК України.

При прийнятті рішення судом також було враховане те, що позивачем здійснено приймання продукції по кількості шляхом зважування, при цьому відбір проб на вологість не здійснювався (іншого сторонами не доведено), що є порушенням ДСТУ 322-12-2-94 “Кокс кам’яновугільний, пеків і термоантрацит. Правила прийняття”.

Водночас, з огляду на положення пункту 14 Інструкції № П-6 перевірка маси нетто здійснюється в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими для сторін правилами. Таким чином, позивач повинен був при прийнятті вантажу застосовувати вимоги ДСТУ 322-12-2-94 “Кокс кам’яновугільний, пеків і термоантрацит. Правила прийняття”, застосування якого при прийнятті спірного вантажу необхідно відповідно до вимог п. 4 Технічних умов ТУУ 322-4-96. Пунктом 4.3. вказаного ДСТУ допускається лише використання для визначення сухої маси партії коксу, що надійшла, масової долі загальної вологи, визначеній постачальником та зазначеній в документі про якість. Із наданих позивачем документів вбачається, що кокс прийнято ним по фактичній вазі, а ні по сухій масі і як здійснено розрахунок кожної нестачі з урахуванням вологи коксу встановити неможливо. Згідно ДСТУ показник масової долі загальної вологи визначений у споживача, використовується для визначення сухої маси партії коксу, що надійшла, а із наданого розрахунку не вбачається як позивач використав для визначення сухої маси партії коксу, що надійшла, масову долю загальної вологості, визначену у постачальника та – зазначену у документі про якість

Судові витрати мають бути віднесені на позивача.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 43, 32 – 34, 43, 49, 82 – 84 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя