ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2008                                                                                Справа №3/131-08

м. Полтава

За адміністративним позовом Приватного виробничого комерційного підприємства „Пружини Сервіс”,36010, м. Полтава, вул. Овочева, 3

До Державної податкової інспекції у м. Полтаві, 36008, м. Полтава, вул. Фрунзе, 155

Про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 24.03.2008р. №000058231/2, за яким позивачу визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 26 341, 31 грн. , в т.ч. основний платіж –17 560, 87 грн. та штрафна (фінансова) санкція –8 780, 44 грн.

С у д д я БУНЯКІНА Ганна Іванівна

С е к р е т а р с у д о в о г о з а с і д а н н я Хмурчик Андрій Олегович

Склад суду змінено відповідно до ухвали заступника голови суду від 02.07.2008р.

Представники:

від позивача –Дугін М.В., Дем’янов В.А. (див. журнал судового засідання);

від відповідача –Грисенко С.С. (див. журнал судового засідання).

Постанова прийнята після перерви, оголошеної в судових засіданнях 22 липня та 2 вересня 2008 року в порядку ст. 150 КАС України в реагування на процесуальні клопотання представників сторін щодо необхідності надання додаткових документальних доказів, про що зафіксовано в журналах судових засідань.

20.11.2008 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення її повного тексту.

Суть спору: Розглядається адміністративний позов Приватного виробничого комерційного підприємства „Пружини Сервіс”, м. Полтава про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 24.03.2008р. №000058231/2, за яким позивачу визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 26 341, 31 грн. , в т.ч. основний платіж –17 560, 87 грн. та штрафна (фінансова) санкція –8 780, 44 грн.

Відповідач позов відхилив, посилаючись на правомірність спірного податкового повідомлення-рішення за мотивами обґрунтувань, викладених у запереченнях № 7172/9/10-124 від 02.07.2008р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд - в с т а н о в и в:

За висновками:

(1) виїзної позапланової перевірки ПВКП «Пружини сервіс»() з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.08.2004 р. по 30.06.2007р., що набрали форму акту № 2055/23-/32753810 від 17.10.2007р.,

(2) рішення ДПА у Полтавській області від 07.03.2008р. №601/10/25-017 «про результати розгляду повторної скарги ПВКП «Пружини сервіс»,

податкова-відповідач констатувала порушення з боку позивача пп. 7.4.1, 7.4.5, п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість ”, а саме: неправомірне включення до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів 2005-2006р.р. суми ПДВ в розмірі 17 560, 87 грн., сплаченого в ціні придбання пружин різного діаметру від товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Сфера»м. Київ.

При цьому ДПІ виходила з того, що ( див. стор. 24 акту перевірки): а) рішенням Солом’янського районного суду м. Києва від 21.04.2006р. свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ «Торгівельна фірма «Сфера»м. Київ визнано недійсним від дати внесення до реєстру платників податку на додану, а саме –з 15.07.2005р., і актом ДПІ у Солом’янському районі м. Києва №2772 від 24.07.2006р. анульовано реєстрацію останнього як платника податку. Тому за твердженням податкової служби податкові накладні, видані цим підприємством-продавцем та про які йдеться на стор. 24 акту, є недійсними.

Результатом даних висновків стало визначення ДПІ-відповідачем позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 24.03.2008р. №000058231/2 податкові зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 26 341, 31 грн. , в т.ч. основний платіж –17 560, 87 грн. та штрафна (фінансова) санкція –8 780, 44 грн.

Зазначений вище висновок відповідача, що набрав форму оспорюваного податкового повідомлення-рішення, не може бути розцінений як обґрунтований, виходячи з наступного:

І. Позивач –ПВКП «Пружини сервіс»зареєстроване як платник податку на додану вартість (свідоцтво № 23468800, видане 21.01.2004 р., про що вказано у п. 2.4.2 акту перевірки), здійснює щомісячне подання декларацій з податку на додану вартість та здійснює щомісячну сплату податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

В період, що був охоплений перевіркою ДПІ, позивач знаходився в договірних відносинах з ТОВ «Торгівельна фірма «Сфера»м. Київ по купівлі-продажу пружин, що підтверджується первинною бухгалтерською документацією та не спростовується відповідачем.

Дані договори купівлі-продажу, за якими одна сторона ( продавець –ТОВ «Торгівельна фірма «Сфера») передала товарно-матеріальні цінності у власність другій стороні (покупцеві - ПВКП «Пружини сервіс»), а остання прийняла та сплатила вартість цих ТМЦ (пружин), є правомірним правочином в силу презумпції правомірності правочину, встановленої ст. 204 ЦК України.

Контрагент позивача був платником податку на додану вартість на момент взаємовідносин між ним та позивачем. Цьому підтвердженням є те, що: (1) акт про анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Торгівельна фірма «Сфера»ДПІ у Солом’янському районі м. Києва датується 24.07.2006р., тобто після господарських взаємовідносин останнього з позивачем, а (2) докази про набрання законної сили зазначеним рішенням суду податковою не надані, як і не містить доказів про цю обставину акт перевірки.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", до якого як порушення з боку позивача апелює податкова-відповідач, визначено, що „податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг),вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації”.

Право платника податку на податковий кредит виникає, у відповідності з вимогами пп. 7. 5. 1 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", з дати першої події: списання коштів з банківського рахунку платника в оплату вартості товарів або з дати отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів.

При цьому слід зазначити, що пп. 7. 4. 5 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" забороняється включення до податкового кредиту лише тих витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до п. 2 та п. 5 Порядку заповнення податкової накладної, який затверджено наказом ДПА України від 30.05.97 № 165 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 р. за № 233/2037, податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість; податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку. Такі докази податкова не наводить.

Отже, Законом України „Про податок на додану вартість ” визначено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ –відсутність податкової накладної чи вантажної митної декларації.

Інших обмежень щодо включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) при придбанні товарів (робіт, послуг), законодавчо не встановлено, а тому посилання податкової-відповідача на матеріали зустрічних перевірок та той факт, що їх результатами не підтверджено сплату податкового зобов'язання по податку на додану вартість контрагентом позивача суд не оцінює як суттєві.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Тому не підтвердження сплати контрагентом позивача до бюджету сум ПДВ не може впливати на результати діяльності підприємства-позивача і не може бути підставою до притягнення позивача до відповідальності в вигляді зменшення сум, включених до складу податкового кредиту та відповідне донарахування сум ПДВ як і застосування санкцій.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (частина перша ст. 19 Конституції України). Чинне законодавство, зокрема Закон про ПДВ, не встановлює обов’язки покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця у складі ціни товару.

Відповідно до положень Закону про ПДВ сума податку на додану вартість, включена до ціни товару, є податковим зобов’язанням продавця товару, і саме продавець товару - контрагент позивача: ТОВ «Торгівельна фірма «Сфера» має сплачувати цей податок до бюджету.

Враховуючи те, що крім належним чином оформлених податкових накладних, факт проведення операції з придбання товару позивачем та його оплати підтверджується первинними бухгалтерськими документами ( не спростовується актом перевірки), суд має підстави для висновку, що позивач –ПВКП «Пружини сервіс»не порушував пп. 7.4.1 та пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ЗУ «Про ПДВ», а у ДПІ у м. Полтаві - відповідача не було підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

ІІ. Щодо розрахунку штрафних санкцій, то відповідно до пункту 1.5. статті 1 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Судом встановлено, що позивачем не було допущено порушень правил оподаткування, таким чином законних підстав для застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій не має.

З огляду на викладене, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 158, 160, 162, 163, п.6 розд. УІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві від 24.03.2008р. №000058231/2, за яким Приватному виробничому комерційному підприємству „Пружини Сервіс”, м. Полтава, визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 26 341, 31 грн. , в т.ч. основний платіж –17 560, 87 грн. та штрафна (фінансова) санкція –8 780, 44 грн.

3.          Копію цієї постанови надіслати сторонам за адресами, зазначеними в її вступній частині.

СУДДЯ            Г.І. БУНЯКІНА

Примітка:

1. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

2. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.