ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2008 р.

№ 19/189

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

суддів:

Н. Дунаєвської,

І. Воліка (доповідача), М. Михайлюка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційної скарги

Державного підприємства (ДП) "Енергоринок"

на постанову

від 29.07.2008

Луганського апеляційного господарського суду

у справі

№ 19/189

за заявою

Жовтневого відділу Державної виконавчої служби (ВДВС) Луганського міського управляння юстиції (МУЮ) про видачу дублікату наказу

та заявою

ДП "Енергоринок" про визнання поважними причини пропуску строку та відновлення строку для звернення із заявою про видачу дублікату наказу, визнання поважними причини пропуску строку для пред’явлення наказу до виконання

за позовом

ДП "Енергоринок"

до

Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) "Луганськобленерго"

за участю

1) Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ,

2) Артемівського ВДВС Луганського МУЮ,

3) Головне управління юстиції (ГУЮ) у Луганській області,

про

стягнення 1 224 937 826, 61грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача

Савков Д.Ю. (дов. від 29.02.2008 № 01/42-41Д);

відповідача

не з’явились;

Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ

не з’явились;

Артемівського ВДВС

Луганського МУЮ

Рябчун Д.С. (дов. від 01.04.2008 № 3112-01);

ГУЮ у Луганській області

Рябчун Д.С. (дов. від 27.05.2008 № 33-1-4);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.06.2002 у справі № 18/189 частково задоволений позов ДП "Енергоринок" до ВАТ "Луганськобленерго", стягнуто з відповідача на користь позивача борг у сумі 1 190 239 443,78 грн., витрати по сплаті держмита в сумі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.; в частині стягнення боргу в сумі 34 698 382,84 грн. провадження у справі припинено (т. І, а. с.154).

На виконання вказаного рішення господарським судом Луганської області виданий наказ від 30.06.2002 № 18/189 зі строком пред'явлення до виконання до 20.09.2002, який направлено на адресу стягувача 05.07.2002 супроводжувальним листом № 19/189 (т. І, а. с. 155, 156).

Доповідач: Волік І.М.

22.01.2008 Жовтневий ВДВС Луганського МУЮ в порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України звернувся до господарського суду Луганської області з поданням про видачу дублікату наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 у зв'язку з тим, що до знову створеного Жовтневого ВДВС Луганського обласного управління юстиції (ОУЮ) виконавче провадження про стягнення з ВАТ "Луганськобленерго" на користь ДП "Енергоринок" заборгованості за електроенергію у розмірі 1 190 239 443,78 грн. передано не було (т. ІІ, а. с. 1).

20.03.2008 ДП "Енергоринок" подало до суду заяву про відновлення строків для звернення Жовтневим ВДВС Луганського МУЮ із заявою про видачу дублікату наказу від 30.06.2002 № 19/189 та пред'явлення його до виконання (т. ІІ, а. с. 54-56). В обґрунтування заяви позивач вказує, що даний наказ надісланий ним до ВДВС Артемівського районного управління юстиції (РУЮ) м. Луганська 30.07.2002, що підтверджується записом від 30.07.2002 в книзі реєстрації вихідної кореспонденції ДП "Енергоринок" (т. ІІ, а. с. 59).

При цьому, листом від 26.12.2007 № 25-91-498 Міністерство юстиції України повідомило ДП "Енергоринок", що на виконання доручення Кабінету Міністрів України від 14.11.2007 № 47396 за дорученням Департаменту ДВС від 11.12.2007 Головним управлінням юстиції у Луганській області проведена службова перевірка по факту втрати Жовтневим ВДВС Луганського МУЮ наказу № 19/189, за результатами якої підтверджено факт втрати даного наказу.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.03.2008 у справі № 19/189 (суддя Г. Батюк) залишено без задоволення заяву ДП "Енергоринок" від 20.03.2008 № 61/2048 про визнання поважними причин пропуску строку для звернення Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ із заявою про видачу дублікату наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189, відновлення строку для звернення Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ із заявою про видачу дублікату наказу, визнання поважними причин пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання та відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, та залишено без задоволення подання Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ від 21.01.2008 № 498 про видачу дублікату наказу господарського суду Луганської області по справі № 19/189 від 30.06.2002 (т. ІІ, а. с. 70-71).

Ухвала суду з посиланням на статті 118, 120 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що наказ господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 зі строком пред'явлення до виконання до 20.09.2002 направлений господарським судом на адресу стягувача 05.07.2002, позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання; не доведено факту втрати наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189, у зв'язку з чим неможливо встановити момент втрати наказу, відповідну подію, з якою пов'язано втрату документу. Крім того, позивачем не доведено пред'явлення наказу до виконання у тримісячний строк та відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню зазначеного наказу, а також факту передачі наказу із Артемівського ВДВС Луганського міського управління юстиції до Жовтневого ВДВС Луганського міського управління юстиції. Строк пред'явлення наказу сплинув 20.09.2002, а отже, заявником пропущений строк звернення з заявою про видачу дублікату наказу, встановлений статтею 120 ГПК України.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 (колегія суддів: Л. Бородіна, О. Медуниця, Д. Перлова) ухвалу господарського суду Луганської області від 21.03.2008 у справі № 19/189 залишено без змін.

Постанова суду мотивована тим, що відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили (стаття 116 ГПК України).

Матеріалами справи підтверджений факт надіслання на адресу позивача наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 на виконання рішення господарського суду Луганської області від 20.06.2002 по справі № 19/189 про стягнення з ВАТ "Луганськобленерго" на користь ДП "Енергоринок" боргу у сумі 1 190 239 443,78 грн., витрат по держмиту у сумі 1 700,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Факт одержання цього наказу позивачем не оспорюється.

Відповідно до статті 118 ГПК України в редакції, яка діяла на момент видачі наказу від 30.06.2002 № 19/189, виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох місяців з дня прийняття рішення.

Апеляційний господарський суд зауважує, що позивачем первісно у поясненнях до місцевого господарського суду та в апеляційній скарзі вказувалось, що наказ від 30.06.2002 № 19/189 був пред'явлений ним до виконання до ВДВС Артемівського РУЮ в м. Луганську 30.07.2002, в якості підтвердження цього доводу позивач посилався на запис в книзі реєстрації вихідної кореспонденції ДП "Енергоринок" (т. ІІ, а. с. 59).

В подальших поясненнях по справі позивач змінив свої доводи, та в якості доказу направлення наказу до виконання надав суду список відправки рекомендованих листів по Україні від 02.10.2002 та поштову квитанцію від 02.10.2002, посилаючись при цьому на переривання строку пред'явлення наказу до виконання частковим виконанням рішення боржником відповідно до статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (т. ІІІ, а. с. 30-33).

Однак, господарським судом апеляційної відхилені вказані доводи, виходячи з наступного.

ДП "Енергоринок" не надано доказів щодо часткового виконання відповідачем рішення суду, що є підставою для переривання строку пред'явлення наказу до виконання; надані ним банківські витяги свідчать про перерахування ВАТ "Луганськобленерго" на користь ДП "Енергоринок" боргу за спожиту електроенергію в попередніх роках в добровільному порядку, а не на виконання рішення.

Позивачем не доведено факту пред'явлення наказу до виконання, оскільки зі списку відправки рекомендованих листів по Україні не вбачається який саме документ був відправлений на адресу ВДВС Артемівського районного управління юстиції, опис вкладення до цього поштового відправлення відсутній.

Згідно з поясненнями Артемівського ВДВС Луганського міського управління юстиції наказ господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 на виконання до Артемівського ВДВС Луганського міського управління юстиції не надходив.

Відповідно до пояснень Жовтневого ВДВС Луганського міського управління юстиції (заявника подання про видачу дублікату наказу) виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 йому не передавалось.

Доказів відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 немає.

Також відсутні докази звернень позивача до органів ДВС про стан виконання цього наказу протягом 2002-2005 років, оскільки позивачем не надано доказів надіслання заяв від 12.09.2002, 03.10.2002, 04.12.2002, 16.01.2003, 04.11.2004, копії яких додані до матеріалів справи (т. ІІ, а. с. 35-38).

Відповідно до статті 120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Однак, довідка державного виконавця про втрату наказу в матеріалах справи відсутня. Не надано позивачем і відповідної довідки органу зв'язку. Про втрату наказу ним особисто стягувач не вказує.

ДП "Енергоринок" та Жовтневим ВДВС Луганського міського управління юстиції, на думку господарського суду апеляційної інстанції, не надано суду належних документів в якості підстав видачі дублікату наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 в порядку статті 120 ГПК України, які б свідчили про обставини втрати наказу та підтверджували сам факт втрати цього наказу.

За наведених обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем та Жовтневим ВДВС Луганського МУЮ обставин, які б відповідно до вимог статті 120 ГПК України були підставами для видачі дублікату наказу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 до виконання через 6 років з дня його видачі.

ДП "Енергоринок", не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями, звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення заяви, мотивуючи свою скаргу порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з такого.

Оскаржувані судові рішення у справі ґрунтуються на тому, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для пред'явлення наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 до виконання у тримісячний строк та відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню зазначеного наказу, факту передачі наказу із Артемівського ВДВС Луганського міського управління юстиції до Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ та не доведено факту його втрати. При цьому, господарські суди попередніх інстанцій вказують на пропуск заявником строку звернення з заявою про видачу дублікату наказу, встановлений статтею 120 ГПК України.

Однак, господарський суд касаційної інстанції не погоджується з правовою оцінкою обставин справи, наданою господарськими судами попередніх інстанцій, та повнотою їх встановлення.

Дублікат наказу видається за зверненням стягувача або державного виконавця.

Також відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провад ження»державний виконавець має право звертатися до органу, який видав виконавчий документ, з заявою про видачу дубліката виконавчого документа. Відповідно до ст. 111 цього ж Закону стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа.

Стягувач або державний виконавець звертаються до господарського суду з відповідною заявою про видачу дубліката наказу. Зазначені особи мають право звернутися до господарського суду із заявою про видачу дубліката наказу в межах строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Якщо цей строк стягувачем пропущено, він повинен на підставі ст. 119 ГПК звернутися до господарського суду з заявою про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, а після того як суд винесе ухвалу про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, стягувач може подати заяву про видачу дубліката наказу. Оскільки державному виконавцю не надано права звертатися з заявою про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, він вправі звертатися з заявою про видачу дубліката наказу лише в межах строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

ГПК не зобов'язує стягувача або державного виконавця наводити причини втрати наказу. Підставою для видачі наказу є подана заява з документами, які підтверджують факт втрати наказу. ГПК не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу з мотивів її необґрунтованості. Водночас у видачі дубліката наказу може бути відмовлено, якщо до заяви про видачу дублікату не додано документів, передбачених ч. 3 коментованої статті. ГПК не містить вимог щодо змісту заяви про видачу дублікату наказу. Водночас у частині 3 коментованої статті визначено документи, які повинні бути додані до заяви про видачу дублікату наказу на підтвердження факту втрати наказу.

Якщо наказ втрачено стягувачем до пред'явлення наказу до виконання, він повинен додати до заяви про видачу дублікату наказу довідку стягувача, підписану керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації. У цій довідці має бути зазначено, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено. Якщо наказ втрачено державним виконавцем, до заяви додається довідка державного виконавця про втрату наказу.

З матеріалів справи вбачається, що за дорученням Департаменту державної виконавчої служби від 11.12.2007 Головним управлінням юстиції у Луганській області була проведена службова перевірка по факту втрати Жовтневим ВДВС Луганського МУЮ наказів господарського суду Луганської області від 30.08.2002 № 19/189, від 19.08.2002 № 7/374 та наказу Вищого господарського суду України від 28.01.2000 № 1/102 про стягнення з ВАТ "Луганськобленерго" на користь ДП "Енергоринок" коштів на загальну суму 1 966 793 592,10 грн., за результатами якої підтверджено факт втрати зазначених документів, про що ДП "Енергоринок" було повідомлено Департаментом державної виконавчої служби листом від 26.12.2007 № 25-91-498 (т. ІІ, а. с. 16).

За наведених обставин, стверджувати про те, що наказ господарського суду Луганської області від 30.08.2002 № 19/189 взагалі не пред'являвся до органу ДВС не вбачається можливим, оскільки уповноваженим органом підтверджено факт його втрати органом ДВС, а отже висновок, покладений в основу оскаржуваних судових рішень не відповідає матеріалам справи.

Таким чином, безпідставно поставлено під сумнів факт пред'явлення наказу від 30.06.2002 № 19/189 до ВДВС Артемівського районного управління юстиції в м. Луганську, на підтвердження чого ДП "Енергоринок" надано список відправки рекомендованих листів по Україні та квитанцію від 02.10.2002, враховуючи до того ж, що Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією "Про проведення виконавчих дій" не встановлений порядок направлення виконавчих документів до виконання, а також відсутня вказівка на направлення виконавчих документів цінними листами.

До того ж, обґрунтовуючи оскаржувану у справі постанову, апеляційний господарський суд зазначає, що Артемівський ВДВС Луганського МУЮ заперечує проти надходження до нього наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 та не надає доказів відкриття виконавчого провадження з виконання даного наказу; Головне управління юстиції у Луганській області не надало документів щодо проведення службової перевірки по факту втрати наказу, на результати якої посилався позивач в обґрунтування заяви про відновлення строків для звернення із заявою про видачу дублікату наказу; а Жовтневий ВДВС Луганського МУЮ зазначає, що йому виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Луганської області від 30.06.2002 № 19/189 не передавалось.

Однак, відповідно до ст. 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно зі ст. 34 цього ж Кодексу, обставини справи, як відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи з наведених процесуальних норм, слід не погодитись з тим, що обов'язок доведення відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню зазначеного наказу, факту передачі наказу із Артемівського ВДВС Луганського міського управління юстиції до Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ та втрати наказу у даній справі, передачі лежить на позивачеві. Ухилення органів ДВС від доведення своїх заперечень в порядку ст. 33 ГПК України стало правою підставою того, що господарський суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні заяви Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ про видачу дублікату наказу.

До того ж, в матеріалах справи міститься лист Міністерства юстиції України від 14.12.2007 № 25-91-498 на адресу ДП "Енергоринок", зі змісту якого вбачається, що факт перебування виконавчих документів у 2000-2002 роках неможливо, оскільки відповідно до пункту 3.19. Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 № 470/7, книги вхідної кореспонденції за вказаний період знищені (т. ІІ, а. с. 17).

Твердження апеляційного господарського суду про те, що довідка державного виконавця про втрату наказу, надання якої вимагається відповідно до ст. 120 ГПК України, в матеріалах справи відсутня також не відповідає матеріалам справи.

Так матеріали справи містять довідку Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ № 7359 від 13.05.2008 про те, що оскільки відбулась ліквідація територіальних органів ДВС (2005-2007 роки), то стався факт втрати даних наказів господарського суду Луганської області, яка отримана Луганським апеляційним господарським судом 27.05.2008.

Також за клопотанням позивача до матеріалів справи залучена копія скарги ДП "Енергоринок" на дії органу ДВС № 01/10-6680 від 04.11.2004 та докази її надіслання начальнику Луганського ОУЮ, а отже твердження суду про те, що доказів звернень позивача до органів ДВС про стан виконання цього наказу протягом 2002-2005 років не надано, є хибним.

Крім того, господарським судом апеляційної інстанції надана неналежна оцінка обставинам справи щодо перерахування ВАТ "Луганськобленерго" грошових коштів на рахунок ДП "Енергоринок" у липні-вересні 2002 році та в подальшому до червня 2008 року, а саме, довідці по розрахунках ВАТ "Луганськобленерго" перед ДП "Енергоринок" за куповану в ОРЕ електроенергію за період з 01.07.2002 по 30.04.2008 станом на 01.07.2008 по справі № 19/189 (т. II а. с. 65-71), розшифровці банківської виписки ДП "Енергоринок" про надходження коштів від ВАТ "Луганськобленерго" за період 01.07.2002 по 31.12.2002 (т. III а. с. 75-150, т. IV а. с. 1-150). А отже, твердження про те, що ДП "Енергоринок" не надано доказів щодо часткового виконання відповідачем рішення суду не відповідає обставинам справи, адже надані банківські витяги свідчать про перерахування ВАТ "Луганськобленерго" на користь ДП "Енергоринок" боргу за спожиту електроенергію після прийняття судом рішення у даній справі.

Таким чином, направлення наказу від 30.06.2002 № 19/189 здійснено 02.10.2002 в порядку статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої строк пред'явлення виконавчого документа до виконання переривається частковим виконанням рішення боржником.

В разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. У разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Однак, господарським судом першої та апеляційної інстанції не була надана правильна правова оцінка вказаним обставинам у справі, та не повністю враховані фактичні обставини, а тому висновок, викладений в оскаржуваних судових рішеннях, є передчасним та необґрунтованим.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають до скасування з передачею справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи господарському суду належить усунути зазначені недоліки, вжити заходів щодо всебічного, повного, об’єктивного вирішення спору, перевірити доводи сторін та розглянути заяву, подану на підставі ст. 120 ГПК України, відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДП "Енергоринок" задовольнити частково.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 29.07.2008 та ухвалу господарського суду Луганської області від 21.03.2008 у справі № 19/189 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду господарського суду Луганської області.

Головуючий, суддя                                                                      Н. Дунаєвська

Судді                                                                                          І. Волік

М. Михайлюк