ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2008 р. Справа № 15/376-08 (в.о.о. 15/359-08)

вх. номер 7422/3-15

Суддя Господарського суду Харківської області Лаврова Л.С.

позивач- Гамага С.В. Ярьоменко Р.В. відповідач- Шилов В.І.

розглянувши матеріали справи за позовом: Військовий Радгосп "Благодатний" МО України, с. Благодатне

до ТОВ "ВС Благодатний", с. Благодатне

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області по справі 15/8217-08від 02 червня 2008 року в позові Військовому радгоспу „Благодатний” МО України відмовлено.

07.10.2008 року до господарського суду Харківської області надійшла заява про перегляд рішення від 02.06.2008 року по справі за №15/217-08 за позовом військового радгоспу "Благодатний" до ТОВ "ВС Благодатний" про визнання договору недійсним, а також заява про забезпечення позову.

Ухвалою від 10.10.2008 року господарським судом заяву про перегляд рішення господарського суду від 02 червня 2008 року по справі 15/217-08 за нововиявленими обставинами прийнято до розгляду. Заяву про застосування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивач посилається на те, що відповідач використовує земельну ділянку за відсутності зареєстрованого у встановленому порядку договору оренди земельної ділянки, приступив до використання земельної ділянки без відповідних правових підстав, що наносить матеріальну шкоду позивачу. Крім того, позивач посилається на те, що 28.08.2008 року до виконання обов’язків директора підприємства приступив Гамага С.В., який після інвентаризації земель та перевірки використання земель Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Харківській області дізнався про грубе порушення земельного законодавства з боку попереднього керівника підприємства при укладанні договору на користування землею № 8 від 25.04.2007 року.

Відповідач проти перегляду рішення заперечує та просить залишити його без змін з мотивів, викладених у відзиві (вх.16728 від 21.10.2008 року) та поясненнях (дебатах- вх.№ 19696 від 04.11.2008 року), зокрема, посилаючись на те, що обставини, викладені позивачем у заяві не є нововиявленими, а також відсутні будь-які законні підстави для визнання договору № 8 від 23.04.2007р. недійсним та вважає безпідставним твердження позивача щодо протиріччя умов договору діючому законодавству.

Відповідно до статті 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові. Порядок і строк подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами встановлений статтею 113 ГПК України.

Суд зазначає, що заяву про перегляд судового рішення подано Державним підприємством „Благодатне”, яке є правонаступником всіх прав та обов’язків ВС “Благодатний”, оскільки останній перейменовано у ДП „Благодатне” згідно з наказом Міністра оборони України від 24.07.2008 року № 372.

В судовому засіданні 21.10.2008 року оголошено перерву до 27.10.2008 року о 10.15 год. Ухвалою від 27.10.2008 року розгляд справи відкладено до 03.11.2008 року на 11год.30хв. В судовому засіданні 03.11.2008 року оголошено перерву до 04.11.2008 року до 12 год.00хв. Судом також оголошувалось перерва з 04.11.2008 року до 14 години 06.11.2008 року, з 06.11.2008 року до 14 години 07.11.2008 року.

В судовому засіданні 04.11.2008 року позивачем заявлено клопотання про об’єднання справи зі справою 47/359-08 у зв’язку із поданням позову Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах державищодо визнання недійсним договору. Клопотання позивача судом залишено без задоволення, оскільки позивачем не доведено, що розглядається позов війського прокурора про визнання саме спірного договору недійсним .

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази та вислухавши посянення представників сторін, суд встановив наступне.

25 квітня 2007 року між Військовим радгоспом „Благодатний” (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю „ВС Благодатний” (виконавець) був укладений договір № 8 на використання земель (далі –договір). Відповідно до п.п. 1.1 та 1.2 договору виконавець (відповідач по справі) зобов’язався провести -самостійно обробку земель, посів і збирання зернових, олійних і кормових культур на виділених замовником (позивач по справі) земельних ділянках площею 4261 га, а також провадити самостійно заготівлю сіна природних трав на площі 410 га.

Відповідно до п.п.п. 2.1.1. п.п. 2.1. п. 2 договору позивач зобов’язується надати відповідачу доступ до своїх ділянок землі для проведення сільськогосподарських робіт.

Згідно із п.п.п. 2.2.1. п.п. 2.2. п. 2 договору відповідач зобов’язується проводити своїми силами обробку земель, посів та збирання зернових, олійних і кормових культур на виділених позивачем ділянках.

Підпунктом 3.4. пункту 3 цього договору передбачено, що відповідач зобов’язується за надані послуги погасити кредиторську заборгованість позивача, відповідно до графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до договору) на протязі 2008-2010 років у загальному розмірі 1350000,00 гривень. Таким чином, ця умова договору визначає розмір, форму та порядок оплати за користування земельними ділянками.

У підпункті 7.2. пункту 7 договору сторони погодили строк дії договору - з 01.09.2007р. по 01.09.2027р.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом України “Про оренду землі”.

Виходячи з системного аналізу норм ЦК України та Закону України “Про оренду землі”, а також положень спірного договору, суд дійшов до висновку, що договір № 8 на використання земель від 25.04.2007р. за своїм змістом є договором оренди землі.

Згідно з Наказом Міністра оборони України від 24.07.2008 року № 372 військовий радгосп "Благодатний" перейменований у державне підприємство "Благодатне". Встановлено, що державне підприємство "Благодатне" є правонаступником усіх прав та обов'язків військового радгоспу "Благодатний".

Згідно п.1.1 Статуту державного підприємства "Благодатне" засноване на державній власності, діє як унітарне комерційне підприємство, належить до сфери управління Міністерства оборони України. Державному підприємству "Благодатне" 23.09.2008 року видане Свідоцтво про державну реєстрацію у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи.

Як зазначає позивач в уточненнях до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, про укладання спірного договору та передачу земельної ділянки для користування ТОВ „Військовий радгосп „Благодатний” йому стало відомо після того, як на посаду директора був призначений Гамага С.В. Крім того, новому директору підприємства стало відомо, що договір підписаний від імені землекористувача – керівником Військового радгоспу „Благодатний”.

Судом встановлено, що 12.09.2008 року державним інспектором Харківської облдержземінспекції Мєлких Едуард Миколайовичем в присутності тимчасово виконуючого обов'язки директора Гамаги С.В. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, згідно якому в результаті перевірки встановлено, що відповідач - ТОВ "ВС "Благодатний" самовільно займає і використовує земельну ділянку площею 1317,4 га землі. Вищезазначену земельну ділянку надано у постійне користування позивачу відповідно до Державного акту серія ХР-12-00-002658 згідно з рішенням Готвальдовської районної ради від 03.04.1990 року № 97. Тобто, позивач є землекористувачем земельної ділянки, а не її власником.

Згідно приписам Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно листа Головного управління земельних ресурсів від 09.07.2008 року № 01-03/04-003181 з посиланням на інформацію, надану Харьківською регіональною філією ДП „Центр „ДЗК” станом на 09.06.2008 року згідно даних державного реєстру земель, відсутня інформація щодо державної реєстрації договору користування земельної ділянки від 25.04.2007 року № 8 між військовим радгоспом „Благодатний” та ТОВ „ВР „Благодатний”.

В судове засідання 07.11.2008 року позивачем надано довідку про правовий статус земельної ділянки, видану Зміївським районним відділом Харківської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, якою підтверджено факт надання позивачу земельної ділянки у постійне користування (вх. № 17596).

Судом встановлено, що від імені землекористувача ВР „Благодатний” договір укладено директором Ібрагімовим Шамсуді Ногійовичем, який одночасно є засновником юридичної особи – відповідача. Згідно з наказом Міністра оборони України від 28.08.2008 року № 418 з Ібрагімовим Ш.Н. достроково розірвано контракт, як з керівником військового радгоспу „Благодатний”, зокрема, за порушення законодавства України, а саме укладання договору на використання земель державної власності в особі Міністерства оборони України, що є порушенням ним вимог статті 92 Земельного кодексу України.

На час розгляду справи керівником ДП „Благодатне” є Гамага Сергій Віталійович (довідка з Єдиного державного реєстру АБ № 124307 про включення підприємства до ЄДРПОУ, наказ № 1-к від 03.09.2008 року). Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві від 07.11.2008 року щодо правового статусу підприємства-позивача та керівника підприємства є безпідставними.

Статтею 77 Земельного кодексу України визначено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Крім того, частиною 2 цієї статті передбачено, що відносини,т пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно частини 1 статті 93 цього ж кодексу право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частина 6 статті 93 Земельного кодексу України передбачає, що орендодавцями земельних ділянок можуть бути їх власники або уповноважені ними особи.

Стаття 1 Закону України "Про оренду землі" визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 3 вищенаведеного Закону об'єктами оренди можуть бути виключно земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Отже, фізичні та юридичні особи, яким земля надана у користування, не можуть бути орендодавцями землі.

Стаття 4 Закону України "Про оренду землі" наголошує, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Статтею 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Стаття 116 Земельного кодексу України наголошує, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно статті 122 вищезазначеного Кодексу набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ст.123 Кодексу).

Статтею 18 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно вимог статті 20 цього Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку (ст.25 Закону).

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (частини 2,3 ст.123).

У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

На підставі статті 112 ГПК судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору або розгляду справи про банкрутство і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що при прийнятті судового рішення від 02.06.2008 року по справі № 15/ 217-08 в його основу покладені факти, які спростовуються належними доказами при розгляді заяви позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Суд вважає за необхідне також зазначити, що суд критично ставиться до того факту, що при розгляді справи 15/217-08 позивачем „замовчено” той факт, що ВР „Благодатний” не є власником спірної земельної джілянки, а є її землекористувачем згідно Державного акту на право постійного користування. При розгляді справи 15/217-08 судом неповно з'ясовано всі обставини справи.

За таких обставин, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне заяву про перегляд судового рішення задовольнити.

Згідно статті 114 ГПК України, суд вважає за необхідне скасувати рішення по справі № 15/217-08 від 02.06.2008 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Керуючись ст.112-114 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти до розгляду уточнення до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 06.11.2008 року.

Заяву позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Скасувати рішення по справі № 15/217-08 від 02.06.2008 року.

Прийняти нове рішення.

Позов Державного підприємства "Благодатне" задовольнити.

Визнати недійсним договір на використання земель № 8 від 25.04.2007 року, укладений між Військовим радгоспом „Благодатний” (перейменованим в Державне підприємство „ Благодатне” ) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ВС „Благодатний”) з моменту його укладання.

Стягнути з ТОВ"Військовий радгосп "Благодатний" (Харківська обл, Зміївський район, с.Благодатне, код ЄДРОПУ 34713214 п/р 0804 філія відділення Промінвестбанк смт.Комсомольське, МФО 351210) на користь Державного підприємства "Благодатне" ( Харківська обл, Зміївський район, с.Благодатне, п/р 0130 філія відділення Промінвестбанк см.Комсомольське, МФО 351210) суму 42,50 грн.

Суддя Лаврова Л.С.

рішення підписане 10.11.2008 р.