ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 р.

№
19/19-08

Вищий господарський суд України
у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової
Т.В.

суддів

Гоголь
Т.Г.,  Костенко Т.Ф.

за
участю представників сторін  позивача

ОСОБА_1
дов. від 30.07.08 № 41

відповідача

не
з'явились, повідомлені належним чином

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні касаційну  скаргу  у справі

Регіонального відділення Фонду державного
майна України по Дніпропетровській області № 19/19-08

на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду

від

22.04.2008
року

за
позовом

Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області

доСуб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи                                     ОСОБА_2

про

зобов'язання
вести зміни до договору

Регіональне
відділення Фонду державного майна України по Дніпро-петровській області
звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом  про зобов'язання відповідача внести зміни до
договору оренди нерухомого майна від 01.11.2005 року №12/02-1953-ОД, що
належить до державної власності із збільшення орендної ставки шляхом укладення
додаткової угоди в наданій позивачем редакції. Позов вмотивований тим, що на
виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік"
та у зв'язку із наказом Фонду Державного майна України від 18.01.2007 року №43
договори оренди державного та комунального майна підлягають обов'язковому
перегляду у шестимісячний термін з метою збільшення розміру орендної плати

шляхом
підписання додаткової угоди, яку відповідач залишив без розгляду.

Господарський
суд Дніпропетровської області рішенням від 14.01.2008 року (суддя Петренко
І.В.) позовні вимоги задовольнив, зобов'язав суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичну особу ОСОБА_2 внести зміни до договору оренди нерухомого
майна від 01.11.2005 року  № 12/02-1953-ОД.
шляхом укладення додаткової угоди у викладеній редакції Регіонального
відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області. В
рішенні суд зазначив, що згідно з вимогами пункту 4 статті 188 Господарського
кодексу України заінтересована сторона має право передати спір на вирішення
суду, оскільки сторони не досягли згоди щодо зміни договору. Судові витрати суд
поклав на відповідача.

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд постановою від 22.04.2008 року (судді Дмитренко
А.К., Прокопенко А.Є., Тищик І.В.) рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 14.01.2008 року скасував, в задоволенні позовних
вимог відмовив, пославшись на те, що сторонами не дотримано вимог статті 188
Господарського кодексу України, якою унормовано порядок внесення змін до
господарських договорів, зокрема позивач не звертався з відповідною пропозицією
до відповідача. Сплату судових витрат апеляційний господарський суд поклав на
позивача.

Регіональне
відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області
звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій
просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду
від 22.04.2008 року, а рішення господарського суду Дніпропетровської області
від 14.01.2008 року залишити без змін, пославшись на порушення апеляційним
господарським  судом норм  матеріального та процесуального права,
зокрема частини 2 та частини 3 статті 188 Господарського кодексу України,
статей 4, 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України. Крім того,
скаржник зазначив, що апеляційний господарський суд   не в повному обсязі дослідив докази у
справі.

Відповідач
не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши
доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення присутнього в судовому засіданні
представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет
правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий госпо дарський суд України вважає, що касаційна
скарга  підлягає  задоволенню з таких підстав.

Господарським
судом Дніпропетровської області в ході розгляду справи встановлено, що
01.11.2005 року між регіональним відділенням Фонду державного майна у
Дніпропетровській області (орендодавець) та суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_2(орендар) був укладений договір оренди
нерухомого майна, що належить до державної власності НОМЕР_1

Пунктом
1 договору сторони погодили, що орендодавець передає, а орендар приймає у
строкове платне користування нерухоме майно: вбудоване приміщення в будівлі
площею 76,6кв.м. за адресою: АДРЕСА_1(1-2 поверхи двоповерхового будинку, що
знаходиться на балансі ПТУ №63). Майно передається в оренду з метою
використання під офіс без права ведення торгівлі.

Згідно
із пунктом 3.1 договору сторонами встановлено, що орендна плата визначена на
підставі Методики розрахунку використання плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 і
за базовий місяць оренди -жовтень 2005 року становить 1329,79 грн. без
врахування податку на додану вартість.

Розмір
орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики
її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених
чинним законодавством ( пункт 3.5 договору).

Пунктом
8.3 договору орендодавцю надано право виступати з ініціативою про внесення змін
до цього договору оренди, або його розірвання у випадках невиконання орендарем
умов договору.

В
ході розгляду справи господарським судом Дніпропетровської області встановлено,
що листом від 27.01.2007 року  № 12/3-480
позивач повідомив відповідача про необхідність перегляду з 01.01.2007 року умов
договору оренди від 01.11.2005 року № 12/02-1953-ОД, щодо зміни орендної плати.
Листом  від 20.04.2007 року № 12/2-2721
позивач направив на адресу відповідача для підписання три примірники додаткової
угоди про внесення змін до договору. Відповідач відмовився  від укладення додаткової угоди щодо змін
розміру орендної плати.

Відносини
щодо оренди державного майна регулюються Законом України "Про оренду
державного та комунального майна". Частиною 1 статті 1 Закону,  про який йдеться,  врегульовано організаційні  відносини,
пов'язані  з  передачею
в  оренду майна   державних   підприємств
та   організацій,   підприємств, заснованих  на
майні,  що належить Автономній
Республіці Крим або перебуває  у  комунальній
власності  (далі  -
підприємства),  їх структурних
підрозділів; майнові відносини  між  орендодавцями
та   орендарями   щодо господарського використання державного
майна,  майна,  що належить Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності.

Як
було зазначено, позивач в позовній заяві просив внести зміни в договір оренди,
за яким відповідач здійснює оренду державного майна.

Правила
щодо зміни розмірів орендної плати встановлені статтею 21 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна", згідно з якою
розмір  орендної  плати
може  бути змінено за погодженням
сторін. Розмір  орендної плати може бути
змінено на вимогу однієї із сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно
змінився стан об'єкта оренди, а також
в   інших  випадках,
встановлених законодавчими актами України. Спори з питань зміни орендної
плати вирішуються відповідно до чинного законодавства. Таким чином, приписами
даної норми визначено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу
сторони, зокрема, у випадку встановленому законодавчими актами України.

З
01.07.2007 року набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", статтею 118 якого установлено, що у 2007 році
передача в оренду державного та комунального майна здійснюється виключно на
конкурсних засадах. Орендна плата за державне та комунальне майно визначається
відповідно до її ринкової вартості у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів
України. Кабінету Міністрів України було надане право затверджувати індикативні
ставки орендної плати для державного та комунального майна, яке передається в
оренду в містах обласного значення, містах Києві та Севастополі.

Договори
оренди державного та комунального майна, укладені до 1 січня 2007 року (крім
договорів на оренду державного та комунального майна, укладених бюджетними
установами, Пенсійним фондом України та його органами, а також щодо цілісних
майнових комплексів), у шестимісячний термін підлягають обов'язковому перегляду
відповідно до встановленої норми.

Договори
про спільну діяльність, укладені державними підприємствами до 1 січня 2007
року, підлягають обов'язковому перегляду у двомісячний термін на відповідність
оцінки вартості переданого державного майна його ринковій вартості та
забезпеченню відповідної прибутковості такого майна.

Таким
чином, приписами наведеної норми надано право Кабінету Міністрів України
затверджувати індикативні ставки орендної плати для державного та комунального
майна, яке передається в оренду та зобов'язано орендодавців у шестимісячний
термін з моменту набрання цим законом чинності здійснити відповідно перегляд
договорів, що укладені до 01.01.2007року.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2006р. № 1846 "Про внесення змін до
Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного
майна" внесено зміни в зазначену методику та визначено орендну ставку
згідно з додатком 2 до Методики.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог, Дніпропетровський апеляційний господарський суд
послався на те, що сторонами не дотримано вимог статті 188 Господарського
кодексу України, якою унормовано порядок внесення змін до господарських
договорів, а саме не виконані дії, які повинні передувати зверненню до
господарського суду.

Така
позиція суперечить вимогам норм, що регулюють ці правовідносини.

Відповідно
до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Як
зазначено в резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 9
липня 2002 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини 2 статті
124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), положення
частини 2 статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не
може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

За
таких обставин посилання Дніпропетровського апеляційного господарського суду на
те, що позивачем не було використано всіх заходів досудового врегулювання
спору,  спростовується матеріалами справи
та не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки
недотримання позивачем вимог частини 2 статті 188 Господарського кодексу
України  щодо обов'язку надсилання іншій
стороні пропозицій про внесення змін до договору ( укладення додаткової угоди),
у разі виникнення такої необхідності, не позбавляє позивача права звернутися за
захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про
внесення змін до  договору.

Господарський
суд Дніпропетровської області приписи наведених правових норм  вірно застосував до встановлених ним обставин
справи, а відтак  підставно задовольнив
вимоги регіонального відділення Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області, зобов'язавши відповідача внести зміни до договору
оренди нерухомого майна від 01.11.2005 року №12/02-1953-ОД, що належить до
державної власності із збільшення орендної ставки шляхом укладення додаткової
угоди в наданій позивачем редакції. Постанова апеляційної інстанції прийнята з
неправильним застосуванням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню.

Керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 6 частини 1 статті 1119,
статтями 11110, 11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 22.04.2008 року у справі №19/19-08  скасувати.

Рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2008 року у справі
№19/19-08  залишити без змін.

Касаційну скаргу
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській
області  задовольнити.

Головуючий        суддя
Т. Добролюбова

Судді                                                                                Т.Гоголь

Т.Костенко