ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"08" грудня 2008 р.

Справа № 4/167

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Ю.І. Хилька, розглянувши матеріали справи № 4/167

за позовом: приватного підприємства "Рефідім";

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор";

про стягнення 1 150 819 грн. 91 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Жила А.І., довіреність № б/н від 01.01.08 юрист;

від відповідача: участі не брав. Про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений.

Про обізнаність відповідача про час та місце розгляду справи засвідчує його клопотання, яке надійшло до суду через канцелярію 04.12.2008 року з проханням про відкладення розгляду справи на іншу дату в межах строку, передбаченого ст. 69 ГПК України через перебування працівника відповідача який безпосередньо займався матеріалами даної справи у відрядженні. Вказане клопотання залишене судом без задоволення з наступних мотивів.

Відповідачем не подано будь- яких доказів про неможливість забезпечитим участь у судовому засіданні іншого представника. Про час та місце розгляду справи позивач належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України (вих.№ 26933 від 26.11.2008 року). Своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні відповідач не скористався, витребувані судом матеріали ухвалами суду від 11.08.2008 року, від 05.09.2008 року та від 24.11.2008 року до суду не подав. Справу розглянуто згідно до ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

При цьому враховано, що суд може відкласти розгляд справи лише в межах передбаченого ст. 69 ГПК України двомісячного строку розгляду справи.

Клопотання відповідача не містить пропозиції про продавження строку розгляду справи за погодженням між сторонами спору, натомість представник позивача категорично заперечує проти відкладення розгляду справи або продовження строку розгляду справи, а ухвалою від 05.09.2008 року заступником голови господарського суду вже продовжувався строк вирішення спору на один місяць.

Крім того, позивач не є фізичною особою-підприємцем, а є товариством з обмеженою відповідальністю з певною штатною чисельністю працівників, тому він не був позбавлений права уповноважити на участь у судовому засіданні будь-якого з працівників підприємства або звернення до фахівців в галузі права для надання юридичної допомоги. Витребувані ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 24.11. 2008 року документи від відповідача, через їх неподання відповідачем, не перешкоджають розгляду справи по суті, як і не перешкоджає розгляду справи неявка представника позивача в судове засідання.

Поряд з цим, господарський суд приймає до уваги, що починаючи з 25.04.2008 року коли було порушене проввадження у справі №4/167 відповідачем неодноразово направлялись апеляційні та касаційні скарги на ухвали суду, які не підлягали до оскарження, через що господарський суд зупиняв провадження у справі, що потягло за собою затягування строків розгляду справи. Ухвалами Вищого господарського суду України від 07.07.2008 року та Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.09.2008 року у прийнятті касаційної та апеляційної скарги відмовлено у звязку з тим, що оскаржувані ухвали господарського суду Кіровоградської області взагалі не підлягали до оскарження, а касаційна скарга на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.09.2008 року повернута без розгляду і лише після надходженя справи до господарського суду Кіровоградської області справу прийнято до свого провадження суддею Хилько Ю.І, та поновлено провадження у справі.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач недобросовісно використовує свої процесуальні права, визначені Господарським процесуальним кодексом України, що є порушенням, зокрема, приписів статті 22 названого Кодексу.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством "Рефідім" поданий позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор" 820 600 грн. основного боргу, 164 120 грн. штрафу, 154 364 грн. 21 коп. втрат від інфляції, 11 735 грн. 70 коп. 3% річних на загальну суму 1 150 819 грн. 91 коп. за неналежне виконання договору поставки № 47/10П від 24.10.07.

За погодженням з присутнім в судовому засіданні представником позивача 05.12.2008 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивча, який повністю підтримав позовні вимоги, господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі укладеного в результаті вільного волевиявлення повноважних представників сторін договору поставки № 47/10П від 24.10.2007 року ( в подальшому договір), предметом якого сторони визначили проведення господарських операцій по передачі постачальником ( позивач по справі) покупцеві (відповідач по справі) товарів та зобовязання по прийманню товару і проведенню розрахунку за отриманий товар. Умови договору без будь- яких заперечень чи зауважень прийняті повноважними представниками сторін та їх підписи скріплено відтисками печаток підприємств.

Відповідно до пп. 3.4.1. „Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів”, яка затверджена наказом МВС України № 17 від 11.01.1999 р. та зареєстрована в Мін’юсті України 28.04.1999 р. за № 264/3557, відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб’єктів господарської діяльності. Відповідач не надав доказів того, що печатку було втрачено або викрадено.

Відповідно до умов договору відповідач зобов’язався поставити позивачу товар, а позивач зобов’язався прийняти цей товар і сплатити за нього позивачу певну грошову суму, передбачену договором (п.1.1 договору).

У п. 2.1 сторони узгодили, що асортимент та кількість товару, що є предметом даного договору зазначаються в накладних, які є невідємною частиною договору.

Згідно до умов розділу 2 договору ціна товару зазначається в накладних на кожну партію товару. Сума договору формується із суми накладних на поставлений товар. Покупець зобовязаний провести 100% попередню оплату за товар в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника в національній валюті України-гривні. Згідно до п.2.3 договору поставка товару здійснюється транспортом покупця у строк 1-2 дні з моменту надходження грошових коштів на рахунок постачальника.

На виконання умов договору позивачем за платіжними дорученнями №26 від 24.10.2007 року, №46 від 06.11.2007 року, №473 від 23.11.2007 року та №62 від 03.12.2007 року перераховано на розрахунковий рахунок відповідача в якості попередньої оплати 956400 грн., які відповідач отримав та розпорядився ними на свій розсуд. Натомість, відповідач змінивши в односторонньому порядку умови договору, в період з 24.10.2007 року по 14.11.2007 року провів поставку позивачу товар трьома партіями на загальну суму 135800 грн., а від поставки решти оплаченого товару на суму 820600 грн. ухилився, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно розрахунку позивача складає 820600 грн. та повністю визнана відповідачем станом на 21.12.2007 року. Однак, направлена відповідачу в порядку ст. 530 ЦК України претензія- вимога про проведення оплати заборгованості № 03/03 від 04.03.2008 року залишена відповідачем без задоволення.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм юридичну оцінку, господарський суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення враховуючи наступне.

Господарський суд при розгляді даного спору враховує, що укладений між сторонами договір є договором постачання.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець /постачальник/, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності... а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідач не подав господарському суду доказів виконання зобов’язань за договором щодо поставки товару на суму попередньої оплати або повернення грошових коштів після закінчення строку виконання зобовязання, тобто відповідач не надав доказів про відсутність заборгованості та належного виконання зобовязання.

Натомість, перерахування коштів у вигляді попередньої оплати підтверджується наданим позивачем реєстром електронних платіжних доручень від 24.10.2007 року, від 06.11.2007 року, від 23.11.2007 року та від 03.12.2007 року Дніпропетровської філії АТ “ Індекс- Банк”, а часткова поставка товару (цукру) видатковими накладними №АГ-000600 від 24.10.2007 року, №АГ=000712 від 08.11.2007 року, №АГ-000777 від 14.11.2007 року (а.с.17-19).

Крім того, станом на 21.12.2007 року сторонами погоджено акт звірки взаєморозрахунків та визначено наявність заборгованості відповідача на суму 820600 грн. (а.с.20).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняв кошти в якості попередньої оплати в сумі 956400 грн. повністю, але не виконав свої зобов'язання по поставці товару.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639,655,691 ЦК України підтверджують що це саме договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в видаткових накладних (а.с. 18-19).

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в документах на отримання товару про ціну з ПДВ.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Укладений між сторонами договір та норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення відповідача від обов'язку виконати зобов'язання по поставці оплаченого товару.

Позивач правомірно просить стягнути основний борг в розмірі 820600 грн. з відповідача на підставі ст. ст.526, 693 ЦК України.

Крім того, господарський суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 164120 грн., оскільки згідно до п.7.2 договору в разі несвоєчасного відвантаження, поставки, недопоставки або перешкоджання відвантаженню товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості оплаченого, але не поставленого товару.

Натомість, господарський суд не погоджується з наданими позивачем розрахунками втрат від інфляції та процентів річних, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та правовідносинам, які склались між учасниками спору в період проведення господарських операцій враховуючи наступне.

Згідно до п.2.3 договору поставка товару здійснюється транспортом покупця в строк 1.2 дні з часу надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника , тобто ініціатива на проведення передачі приймання товару покладається на позивача, який не подав доказів того, що саме починаючи з 06.12.2007 року відповідач не виконав з зобовязання пор поставці товару. Отже, визначальним для вирішення питання про дату з якої починається відлік часу коли відповідач не виконував своє грошове зобовязання по поверненню саме грошових коштів є предявлення позивачем вимоги №03/03 від 04.03.2008 року яку відповідач отримав згідно до повідомлення про вручення поштового відправлення 10.03.2008 року (а.с.23) з вимогою провести постачання товару протягом 7 днів, тобто до 17.03.2008 року, а до цієї дати відповідач мав зобовязання лише по поставці цукру. Обгрунтованим буде нарахування процентів річних з 18.03.2008 року по 30.04.2008 року включно: 820600Х 3%:365Х 42= 2832 грн. 76 коп.

Проаналізувавши обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення нарахованої позивачем суми втрат від інфляції в розмірі 154364 грн. 21 коп. господарський суд вважає їх необгрунтованими, оскільки втрати від інфляції можуть бути нараховані лише після дати виникнення грошового зобовязання та за період, що складає повний місяць враховуючи що індекс інфляції офіційно визначається лише за повний місяць, а не за будь- яку його частину. Враховуючи відсутність клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог, господарський суд вважає за необхідне призначити до стягнення суму втрат від інфляції в розмірі 25438 грн. 60 коп. за період з 01.04.2008 року по 30.04.2008 року.

Правовою підставою для такого висновку суду є приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України згідно до яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також втрати від інфляції і три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно до ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Суми, що підлягають до стягнення перебувають в межах позовних вимог.

Розглянувши заяву позивача б/н від 04.12.2008 року про забезпечення позову, господарський суд не вбачає підстав для її задоволення враховуючи наступне.

За приписами ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Мотивуючи заяву про забезпечення позову позивач не навів будь- яких доказів про нгаявність у відповідача майна або грошових коштів у межах позовних вимог та не надав доказів про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З викладених вище мотивів господарський суд прийшов до переконання, що відповідач не виявив бажання скористатись своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні, при наявності необхідного для підготовки пояснень чи можливих заперечень часу, свою позицію щодо позовних вимог до суду не подав, тому приймаючи рішення по справі суд позбавлений можливості врахувати будь- які пояснення чи можливі заперечення відповідача.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, Керуючись ст.ст. 712, 526, 549 Цивільного кодексу України, ст. 44, 49, 82- 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор" м.Кіровоград вул. Комарова, 64 р/р 8 в ФТОВ КБ "Західінкомбанк" в м. Кіровоград, МФО 323679, код 31975271 на користь приватного підприємства "Рефідім" м.Дніпропетровськ вул. Шмідта 4/2 р/р 911 в АКБ "Правекс-Банк" МФО 321983, код 34059442 заборгованість в розмірі 820600 грн., штраф в розмірі 164120 грн., втрати від інфляції в розмірі 25438 грн. 60 коп. та проценти річних в розмірі 2832 грн. 76 коп. на загальну суму 1012991 грн. 36 коп., суму сплаченого державного мита в розмірі 10129 грн. 91 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу в розмірі 103 грн. 86 коп.

Наказ видати.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні заяви позивача б/н від 04.12.2008 року про забезпечення позову відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя