ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "04" вересня 2008 р.
по справі  № 7/107-75

за
позовом суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Луцьк

треті
особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Луцький
районний відділ земельних ресурсів, м. Луцьк

товариство
з обмеженою відповідальністю „Горизонт”, с. Милуші Луцького району

Управління
культури і туризму Волинської обласної державної адміністрації, м.Луцьк

до
відповідача:
Підгайцівської сільської ради, с. Підгайці Луцького району

про визнання права власності

Суддя          Шум М.С.

За
участю представників сторін:

від
позивача: н/з

від
відповідача: :
Колтонюк Ю. В., представник (довіреність від 01.07.2008р.).

від
третьої особи Луцького районного відділу земельних ресурсів: Стрільчук А. А.
спеціаліст-юрист (довіреність № 839 від 04.09.2008р.).

Відповідно
до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін
було роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому
засіданні учасникам судового процесу на підставі ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України були роз'яснені їх процесуальні права та
обов'язки. Заяв та клопотань від останніх на розгляд господарського суду не
поступило.

Суть спору: суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1звернувся до господарського суду Волинської
області з позовом до відповідача -Підгайцівської сільської ради про визнання за
ним права власності на земельну ділянку несільськогосподарського призначення
площею 2,6256 га, яка знаходиться в с. АДРЕСА_1 а також з вимогою зобов'язати
посадових осіб Підгайцівської сільської ради підписати Державний акт на право
власності на зазначену земельну ділянку.

Позовні
вимоги вмотивовані тим, що позивачем в установленому законодавством порядку
набуто право власності на земельну ділянку, однак відповідач ухиляється від
підписання та видачі державного акта, чим порушуються права позивача.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у
позові.

Відповідач
-Підгаєцька сільська рада в поданому господарському суду відзиві на позовну
заяву вважає, що розгляд справи про визнання права власності та зобов'язання
підписати державний акт на право власності є передчасним.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення, доводи та заперечення сторін,
господарський суд, - ВСТАНОВИВ: згідно
договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 15.04.2005р., посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_2 позивачем набуто у власність нежитлове приміщення,
яке розташоване за адресою: сАДРЕСА_1

За
результатами розгляду заяви підприємця ОСОБА_1. рішенням відповідача від
23.09.2005р. за №22-19 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки розміром 2,6256 га для продажу у власність.

Луцьким
районним відділом земельних ресурсів складено висновок №3402 від 12.10.2005р.,
яким позивачу погоджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної
ділянки, який містить відповідні висновки та погодження уповноважених органів
(санепідемстанція, екологічна інспекція, Відділ містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства, Управління культури і туризму).

31.10.2006р.
між підприємцем ОСОБА_1. та Підгаєцькою сільською радою в особі сільського
голови ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення. Вказаний договір посвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_2. (реєстр. НОМЕР_1).

На
виконання умов договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.2006р.
позивачем згідно платіжних доручень №1 від 06.06.2006р. та №2 від 15.12.2006р.
перераховано на користь відповідача грошові кошти в сумі 210 369,00 грн.

На
підставі рішень відповідача та виготовленої технічної документації на ім'я підприємця
ОСОБА_1. виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку
(серія НОМЕР_2) для будівництва та обслуговування пункту технічного
обслуговування автомобілів, автомийки, офісу та автостоянки.

У
відповідності до ст. 120 Земельного кодексу України передбачено перехід перехід
права власності на земельну ділянку до особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду.

Згідно
вимог ст.ст. 123, 127, 128 ЗК України визначено умови та порядок набуття
громадянами та юридичними особами земельних ділянок, що включає, зокрема,
розроблення та погодження проекту відведення земельної ділянки. Крім цього,
продаж земельних ділянок комунальної власності громадянам та юридичним особам
здійснюється на конкурентних засадах (аукціон), крім викупу земельних ділянок,
на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих
ділянок.

Відповідно
до п.6.1. договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.2006р. сторонами
обумовлено, що право власності на земельну ділянку у покупця виникає з моменту:
реєстрації договору в Державному реєстрі правочинів; виконання покупцем своїх
зобов'язань, передбачених п.2.1. договору (щодо сплати вартості земельної
ділянки); отримання державного акту на право власності на землю та реєстрації
його в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на
землю.

Згідно
п.10.2. договору купівлі-продажу земельної ділянки передбачено, що договір
після реєстрації в реєстрі правочинів і документ про оплату вартості за землю є
підставою для видачі державного акта на право приватної власності на землю.

Вказані
положення договору кореспондують вимогам діючого законодавства. У відповідності
до ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, Згідно ч. 7 ст. 128 ЗК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню, а
документ про оплату є підставою для видачі державного акта на право власності
на земельну ділянку та її державної реєстрації.

Аналізуючи
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем добросовісно виконано
зобов'язання щодо набуття у власність земельної ділянки розміром 2,6256 га, яка
знаходиться за адресою: сАДРЕСА_1

Порядок
оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку визначається
Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних
актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою та договорів оренди землі, що затверджена Наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. №43.

Відповідно
до п.2.9. даної Інструкції передбачено, що заповнення державних актів на право
власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною
ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах»та його
структурні підрозділи. В матеріалах справи міститься заповнений бланк
державного акта на ім'я підприємця ОСОБА_1, серія НОМЕР_2, в якому зазначено,
що підставами оформлення права власності на земельну ділянку є договір
купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.2006р.

Згідно
п.2.14. Інструкції державний акт на право власності на земельну ділянку
складається у двох примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про
передачу земельної ділянки у власність, та відповідним державним органом
земельних ресурсів.

У
відповідності до п.6 Указу Президента України «Про продаж земельних ділянок
несільськогосподарського призначення»від 19.01.1999р. №32/99, який діяв на
момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, встановлено, що
земельні ділянки несільськогосподарського призначення продаються покупцям, яким
належать об'єкти нерухомого майна, що розташовані на такій земельній ділянці.
Згідно п.8 вказаного Указу продавець має право відмовити покупцеві у продажу
земельної ділянки несільськогосподарського призначення в разі:

неподання
документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення;

виявлення
недостовірних відомостей у поданих документах;

якщо
стало відомо, що стосовно покупця порушена справа про банкрутство або про
припинення діяльності юридичної особи.

Крім
цього, згідно п.11 Указу право власності на придбану земельну ділянку виникає
після одержання державного акта на право власності на землю, який видається
покупцеві за умови сплати ним вартості придбаної земельної ділянки.

Доказів
правомірності бездіяльності в частині виготовлення державного акта на ім'я
позивача на право власності на спірну земельну ділянку відповідачем не надано.

Відповідно
до вимог ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь
у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

При
вирішенні спору судом беруться до уваги принципи земельного законодавства щодо
забезпечення гарантій прав на землю, визначені в ст. 5 Земельного кодексу
України.

Згідно
ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання… Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного законодавства… Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу…
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права… Суд
може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений
договором або законом.

У
відповідності до ст. 152 ЗК України одним із способів захисту прав на земельні
ділянки є визнання права на земельну ділянку.

З
огляду на викладене, суд приходить до висновку, що доводи відповідача про
передчасність розгляду справи за позовом підприємця ОСОБА_1. про визнання права
власності на земельну ділянку є безпідставними.

Міркування
відповідача щодо залежності розгляду справи за позовом підприємця ОСОБА_1. від
результатів розгляду справи №6/93-92 та безумовної відмови у визнанні права
власності на земельну ділянку є надуманими, а тому в задоволенні клопотання про
зупинення провадження у справі слід відмовити.

Разом
з тим, позивач не надав доказів в обгрунтування позовних вимог в частині
зобов'язання посадових осіб відповідача підписати державний акт серії НОМЕР_2 на
право власності на земельну ділянку, а тому в задоволенні позову в цій частині
слід відмовити.

Враховуючи
викладене, господарський суд прийшов до висновку про підставність позовних
вимог підприємця ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на земельну
ділянку несільськогосподарського призначення площею 2,6256 га вАДРЕСА_1 та
необхідність задоволення останніх.

Оскільки
спір до суду доведений з вини відповідача, витрати, які поніс позивач пов'язані
з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи господарським судом
(сплата державного мита та оплата інформаційно-технічного забезпечення судового
процесу), підлягають відшкодуванню у відповідності із ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України за рахунок відповідача.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України, ст.ст.
123,127,128,152 Земельного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Визнати за суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, кодНОМЕР_1) право власності на земельну ділянку
несільськогосподарського призначення площею 2,6256 га вАДРЕСА_1

3. В
решті позову відмовити.

Суддя                                                  М.С. Шум

Дата виготовлення

повного тексту рішення
09.09.08р..