СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

20.06.2008

Справа №2-29/12613-2007А

За позовом - Державної податкової
інспекції в м. Керч, м. Керч.

До відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Керч.

Про спонукання виконати певні дії.

Суддя
Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів
В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - не з'явився.

Від відповідача - не з'явився.

Суть спору: Державної податкової
інспекції в м. Керч звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до
відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про спонукання перейти на
загальну систему оподаткування.

Провадження у цій справі
порушено ухвалою господарського суду АР Крим від 05.09.2007р. суддею Іщенко
Г.М.

Ухвалою від 04.02.2008р. Заступник
голови господарського суду АР Крим залучив до розгляду цієї справи замість
судді Іщенко Г.М. суддю О.І. Башилашвілі, у зв'язку з чим справі був
привласнений новий номер № 2-29/12613-2007А.

Заявою від 09.04.2008р. позивач
змінив предмет позову та просить суд: визнати недійсним свідоцтво про сплату
єдиного податку НОМЕР_1 з моменту його видачі, а саме з 2007р., фізичній особі
підприємцю ОСОБА_1 та понудити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до переходу на
загальну систему оподаткування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач є платником єдиного податку та одночасно здійснює торгівлю алкогольними
напоями, що є порушення Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», у зв'язку з чим, позивач
вважає, що відповідач повинен сплачувати податки на загальних підставах.

Відповідач проти позову заперечує
посилається на те, що закон містить обмеження, щодо сплати єдиного податку, у
тому разі якщо платник податків здійснює торгівлю лікеро-горілочними виробами,
продаж яких позивач не здійснює, а здійснює на підставі відповідної ліцензії,
продаж алкогольних напоїв які не відносяться до лікеро-горілочних виробів.

Після з'ясування усіх обставин
справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, та після
закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої
кімнати.

Розглянувши матеріали справи,
заслухав представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач зареєстрований як
фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Керченської міської ради та
видане свідоцтво про державну реєстрацію від 08.12.1998 року.

Згідно заяв на право застосування
спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, свідоцтва про сплату
єдиного податку, за період з 2007 року по теперішній час, відповідач
знаходиться на спрощеній системі оподаткування.

14.12.2006 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 подав до ДПІ в м. Керчі АРК заяву про право застосування
спрощеної системи оподаткування, обліку і звітності, вказавши наступні види
діяльності: громадське харчування-кафе «Улибка» і закусочна «ЮВИС» з алкоголем
- без лікеро-горілчаних, про що було видане свідоцтво про право застосування
спрощеної системи оподаткування.

27.03.2007 року при проведенні
перевірки закусочної «ЮВИС» було виявлено ліцензію на право реалізації
алкогольних напоїв серії АВ № 244757 від 31.01.2007 року, а також встановлений
факт реалізації алкогольних напоїв, а саме горілки (акт № 000723 від
27.03.2007р.).

27.03.2007 року при проведенні
перевірки закусочної «ЮВИС» було виявлено ліцензію на право реалізації
алкогольних напоїв серії АВ № 244757 від 31.01.2007 року, а також встановлений
факт реалізації алкогольних напоїв, а саме горілки ( акт № 000723 від
27.03.2007р.).

Позивач посилається на те, що
доказом того що горілка підпадає під класифікацію лікеро - горілчаних виробів є
Лист концерну «Укрспирт» від 19.01.2000 року № 22-10-1/5, згідно якого, до
складу лікеро - горілчаних виробів входить горілка та лікеро - горілчані напої,
у зв'язку з чим на думку позивача, відповідач порушив Указ Президента України
«Про внесення змін до Указу Президента України від 03.07.1998р. №727 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 28.06.1999 р. № 746/99».

Відповідно до п. 7 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів
малого підприємництва», фізичних осіб - суб'єктів  підприємницької діяльності, які займаються
підприємницькою діяльністю  без  створення
юридичної особи  і  здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та
тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами.

Відповідач посилається на те, що
закон, зокрема: Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування,
обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва» не обмежує його здійснювати
продаж алкогольних напоїв та при цьому мати статус платника єдиного податку,
оскільки алкогольні напої не є лікеро-горілчаними виробами, при цьому
відповідач посилається на лист ДПА України N 11516/7/17-0217 від 23.08.2001р.
«Про віднесення до лікеро-горілчаних слабоалкогольних напоїв».

Суд, не може погодитися з такою
позицією відповідач у зв'язку з наступним.

Згідно листа ДПА України N
11516/7/17-0217 від 23.08.2001р., ДЕСТом 7190-93 "Вироби  лікеро-горілчані. Загальні  технічні умови" до лікеро-горілчаних
напоїв віднесено слабоградусні (слабоалкогольні) напої, які мають міцність 6,0
- 12.0 %,  масову концентрацію загального
екстракту 4,5 - 10,0 г/100 см3,  цукру
0,2 - 0,7  г/100  см3. Алкогольні  напої "Бренді-кола",
"Ром-кола", "Джин-тонік" відносяться до цієї групи
лікеро-горілчаних виробів.

Однак суд встановив, що на
виконання доручення Голови Комітету Верховної Ради України з питань податкової
та митної політики від 22.02.2008 N 04-27/250 Державною податковою
адміністрацією України проведено інвентаризацію податкових роз'яснень з  метою
виявлення тих,  що  не в повній мірі відповідають законодавству
або втратили свою актуальність станом на 14 травня 2008 року.

За наслідками інвентаризації, ДПА
України скасувало вказаний лист листа ДПА України N 11516/7/17-0217 від
23.08.2001р., про що повідомила відповідні Державні адміністрації України  листом від 17.05.2008р. N 10022/7/31-1018.

Таким чином, суд не приймає
посилання відповідача на листа ДПА України N 11516/7/17-0217 від 23.08.2001р.

З аналізу положень Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів
малого підприємництва», зокрема пункту 7, суд робить висновок, що поняття
лікеро-горілочні вироби, в розумінні цього Указу, має більш широке розуміння
ніж, будь-які технологічні характеристики таких виробів. Суд вважає, що до
категорії таких товарів, як лікеро-горілочні вироби, також входять алкогольні
напої, оскільки в основу виробництва, як лікеро-горілочних так і алкогольних
виробів, покладений вміст спирту, при цьому на думку суду, процентне
співвідношення спиртової маси в цих виробах, не має значення в розумінні
вказаного пункту Указу Президента України.

За викладених обставин, суд вважає,
що відповідач, маючи статус платника єдиного податку, позбавлений можливості
здійснювати реалізацію, як алкогольних так і лікеро-горілочних напоїв, оскільки
дія Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів малого підприємництва» не поширює свою дію, у разі
здійснення фізичними особами - підприємцями торгівлі вказаними виробами.

Так, суд вважає, що наявне у відповідача
свідоцтво про сплату єдиного податку НОМЕР_1, не відповідає п.7 Указу
Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів малого підприємництва», у зв'язку з чим, вимога позивача про визнання
недійсним цього свідоцтва підлягає задоволенню.

Що ж до вимоги позивача про
примушення відповідача перейти на загальну систему оподаткування, то суд
вважає, що підстави для задоволення цієї вимоги позивача відсутні, у в зв'язку
з наступним.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства
є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з
використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод
та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням  права
особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України,
є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 42 Конституції
України, кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена
законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
державну підтримку малого підприємництва», державна підтримка малого
підприємництва здійснюється за такими напрямами:

1) формування  інфраструктури підтримки і розвитку малого
підприємництва, організація державної підготовки, перепідготовки та підвищення
кваліфікації кадрів для суб'єктів малого підприємництва;

2) встановлення системи пільг для
суб'єктів малого підприємництва;

3) запровадження спрощеної системи
оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності;

4) фінансово-кредитна підтримка
малого підприємництва;

5) залучення суб'єктів  малого
підприємництва  до  виконання науково-технічних і
соціально-економічних програм, здійснення поставки продукції (робіт, послуг)
для державних та  регіональних потреб.

Стаття 11 Закону України «Про
державну підтримку малого підприємництва», встановлює, що для суб'єктів малого
підприємництва в порядку, встановленому законодавством України, може
застосовуватися спрощена система оподаткування, бухгалтерського обліку та
звітності, яка передбачає: заміну сплати встановлених законодавством податків і
зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку; застосування спрощеної
форми бухгалтерського обліку та звітності.

Порядок ведення спрощеної системи
бухгалтерського обліку та звітності визначається Кабінетом Міністрів України.

Спрощена система оподаткування,
бухгалтерського обліку та звітності може застосовуватися поряд з діючою
загальною системою оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності,
передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Аналогічні положення містять у собі
ст.ст. 2,4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності».

Викладені обставин та наведені
норми, свідчать про те, що реалізація права вибору того чи іншого виду
оподаткування здійснюється виключно суб'єктом малого підприємництва, і не може
бути обмежена органами державної податкової служби.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не представив суду належних
доказів в обґрунтування позовної вимог про примушення відповідача перейти на
загальну систему оподаткування.

Вступна та резолютивна чистини
постанови оголошені - 20.06.2008р.

Повний текст постанови оформлений
та підписаний - 25.06.2008р.

На підставі викладеного, та
керуючись ст.ст. 160,162,167 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним свідоцтво про
сплату єдиного податку НОМЕР_1 з моменту його видачі Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2).

3. В іншій частині, в задоволенні
позову - відмовити.

Постанова  може бути
оскаржена  до Севастопольського
апеляційного господарського суду через  господарський
суд АР Крим шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження постанови в  десятиденний строк з дня її проголошення, з  подальшим поданням апеляційної скарги на
постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (
ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Башилашвілі О.І.