ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" серпня 2008 р. Справа № 15/73

за позовом: Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача: Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

про стягнення штрафних санкцій за поставлений газ в сумі 709 005 грн. 35 коп.

Суддя Коломис В. В.

Секретар судового засідання Михалевська Л.В.

Представники:

Від позивача : Жигадло І.Б. (дов. № 105/10 від 15.07.08р.)

Від відповідача : Янкевич Л.Д. (дов. в справі)

Стаття 22 ГПК України сторонам роз'яснена.

В судовому засіданні оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ просить суд стягнути з ВАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз", м.Рівне 709005,35 грн., в тому числі 594802,93 грн. інфляційних нарахувань та 114202,42 грн. відсотків річних.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги.

Відповідач у відзиві на позов і його представник безпосередньо в судовому засіданні позовні вимоги не визнає в повному обсязі в зв'язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. Як вказує відповідач, сума, яка підлягала сплаті за договором №06/06-88 від 31.01.06 р. сплачена повністю, відтак, на його думку підстави для застосування ч.2 ст.625 ЦК України, і відповідно стягнення інфляційних нарахувань та відсотків річних відсутні. Крім того зазначає, що позивачем при здійснені нарахування індексу інфляції не враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладені в Роз'ясненні Верховного суду України від 03.04.97 р. за №6.2-97р.

Враховуючи це, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, давши цьому достатню і об'єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

31 січня 2006 року між сторонами у справі був укладений договір на постачання природного газу з додатковими угодами та протоколом розбіжностей за №06/06-88 (далі договір, а.с.9-15) на виконання умов якого, позивач, протягом січня-вересня 2006 року передав відповідачу у власність природний газ на загальну суму 7615999,039 грн., що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу (а.с.16-24).

Відповідно до п.5.1 Договору, розрахунки за газ здійснюються покупцем грошовими коштами в національній валюті України шляхом поточного перерахування на рахунок постачальника протягом місяця поставки газу. При цьому, остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Натомість, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань та умов договору, розрахунки за спожитий природний газ здійснив несвоєчасно і неналежним чином.

Як з'ясовано судом, і що в свою чергу не оспорюється відповідачем остаточні розрахунки за спожитий природний газ він здійснив тільки 25 квітня 2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.1 Договору, за невиконання, або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Оскільки з 11 лютого 2006 року по 25 квітня 2007 року прострочення виконання з боку відповідача мало місце, позовні вимоги про стягнення з останнього 594802,93 грн. інфляційних нарахувань та 114202,42 грн. відсотків річних, згідно поданого позивачем розрахунку обгрунтовані, законні, відтак підлягають до задоволення.

При цьому посилання відповідача на безпідставність застосування позивачем в даному випадку приписів частини 2 статті 625 ЦК України, так як розрахунки за природний газ проведені в повному обсязі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відтак всі зобов'язання за договором, зважаючи на проведені відповідачем розрахунки припинились тільки 25 квітня 2007 року. З огляду на це, прострочення виконання з боку відповідача почало мати місце з 11 лютого 2006р., відповідно застосування позивачем приписів ч.2 ст.625 ЦК України є правомірним.

Щодо твердження відповідача про неврахування позивачем при здійсненні вищезазначених нарахувань рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в Роз'ясненні Верховного суду України від 03.04.97р. за №6.2-97р., то слід зауважити, що позивачем повністю дотримані вищезазначені рекомендації. Зокрема, позивачем враховано, що індекс розраховується не на кожну дату місяця , а в середньому на місяць, відтак сума внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число відповідного місяця, то розрахунок починається з наступного місяця.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, позовні вимоги, як обгрунтовані та законні підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати, передбачені ст.44 ГПК України і понесені позивачем в зв'язку з звернення до суду за захистом порушеного права на підставі ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст.49, 82-82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (33027, м.Рівне, вул.Білякова, 4, р.№2600797 в РФ ВАТ АБ "Укргазбанк", МФО333692, ) на користь позивача Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м.Рівне, вул.Шолудека,1, р.№14 в ГОУ ПІБ України, МФО300012, ) - 594802 грн. 93 коп. інфляційних нарахувань, 114202 грн. 42 коп. відсотків річних, а всього 709005 грн. 35 коп., 7901 грн. 00 коп. сплаченого державного мита, 118 грн. 00 коп. сплачених інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Коломис В. В.

підписано "01" вересня 2008 р.