ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20"
червня 2008 р.

Справа
№ 16/8/7211

За позовом Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Шепетівка

до Приватного підприємства „Ірина -2”,
м. Ізяслав

за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача -

Приватного підприємця
ОСОБА_2, м. Шепетівка

про стягнення 88 628 грн.13 коп.

та за зустрічним позовом ПП „Ірина -2”, м.
Ізяслав

до Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Шепетівка

про стягнення збитків у розмірі 65 956
грн.00коп.;

визнання недійсним договору оренди з ПП
ОСОБА_2.

зобов'язати приватного підприємця
ОСОБА_1. заключити договір оренди торгової площі

торгового комплексу
„Дружба”

Суддя Магера В.В.

Представники
сторін:

Позивача
: ОСОБА_3 - за довіреністю від 14.11.2006р.

ОСОБА_1. -приватний
підприємець

Відповідача
: Думановський Р.А. - за дорученням № 164 від 13.12.06р.

Третьої особи: ОСОБА_3 -за
довіреністю від 09.06.08р.

Рішення приймається 20.06.08р., оскільки в
судовому засіданні 11.06.08р. оголошувалась перерва.

Ухвалою суду від 11.05.07р.
зупинено провадження у справі, матеріали справи для організації перевірки та
прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України
надіслані в прокуратуру Ізяславського району. 25.03.08р. Шепетівським
МРВ УМВСУ в Хмельницькій області матеріали справи разом з постановою про
відмову в порушенні кримінальної справи від 02.07.07 р. повернені до
Господарського суду Хмельницької області. Розпорядженням  голови господарського суду області  за № 199 від 26 березня 2008 р. справу
передано до розгляду   судді  Магері В.В. Ухвалою суду від 26.03.08р.
призначено судовий розгляд справи на 09.04.08р. Ухвалою суду відкладено розгляд
справи на 07.05.08р. В судовому засіданні 07.05.08р. оголошувалась перерва до
12.05.08р. Ухвалою суду від 12.05.08. відкладено судовий розгляд справи на
21.05.08р. Ухвалою суду від 21.05.08р. відкладено розгляд справи на 11.06.08р.
В судовому засіданні 11.06.08р. оголошено перерву до 20.06.08р.

Суть спору: Позивач у первісному позові просить
суд стягнути з відповідача на свою користь
87 633 грн.79 коп., в тому числі: неустойку в сумі 12 186 грн.13 коп. за
період  01.10.2006 р.- 04.12.2006 р.;
штрафні санкції у сумі 19 341грн.50коп.; 56 105 грн.50 коп. у вигляді
неотриманого прибутку (втрачена вигода) за жовтень-листопад 2006 р. за
договором оренди ПП ОСОБА_1. з ПП ОСОБА_2.

Первісний відповідач у зустрічному
позові просить суд з урахуванням клопотання про збільшення суми позовних вимог
стягнути з первісного позивача 65 956,00 грн., з яких: 524,00 грн. -сума
виплаченої заробітної плати працівникам аптеки; 192,00 грн. -сплачених податків
на заробітну плату; 17 890,00 грн. - недотриманої планової реалізації; 8 640,
00 грн. -затрат на монтаж та демонтаж обладнання; 5 620,00 грн. -ліків, в яких
вийшов термін зберігання; 33 000,00 грн. -витрат, пов'язаних з відкриттям нової
аптеки; визнати недійсним договір оренди з ПП ОСОБА_2.; зобов'язати приватного
підприємця ОСОБА_1. заключити договір оренди торгової площі торгового комплексу
„Дружба”.

Повноважний
представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на те, що вони підтвердженні
поданими доказами.

Повноважний
представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти
заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в їх задоволенні відмовити,
між тим наполягав на задоволенні вимог за зустрічним позовом.

Повноважний
представник третьої особи в судовому засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог по первісному позову, посилаючись на те, що вони підтверджені
поданими доказами. Проти зустрічного позову заперечував та просив суд в його
задоволенні відмовити.

Розглядом
матеріалів справи встановлено:

01.11.2005
р. між приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП „Ірина-2” (орендар)
укладено договір оренди приміщень. Предметом даного договору є частина торгової
площі торгового комплексу „Дружба”, а саме 1 поверх названого комплексу
загальною площею 20,2 кв.м., а також складські приміщення, що знаходяться в м.
Шепетівка по вул. К. Маркса, 33.

Згідно
п. 4.1 Договору термін орендни закінчується 01.10.2006 р.

Згідно
п. 5.1 Договору орендна плата за торгівельну площу становить 16 у.о. за 1 кв.м.

01.08.2006
р. між приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП „Ірина-2” (орендар)
укладено договір оренди приміщень. Предметом даного договору є частина торгової
площі торгового комплексу „Дружба”, а саме 1 поверх названого комплексу
загальною площею 20,2 кв.м., а також складські приміщення, що знаходяться в м.
Шепетівка по вул. К. Маркса, 33.

Згідно
п. 4.1 Договору термін оренди закінчується разом з терміном дії ліцензії,
01.09.2011 р.

Згідно
п. 5.1 Договору орендна плата за торгівельну площу становить 16 у.о. за 1 кв.м.

22.08.2006
р. ПП ОСОБА_1. надіслано на адресу ПП „Ірина-2” лист в якому він просить
здійснити передачу об'єкта відповідно до умов розділу 8 Договору оренди
приміщень від 01.11.2005 р. Лист отримано представником відповідача за
первісним позовом фармацевтом ОСОБА_4

23.09.2006
р. між ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2 укладено попередній договір, істотними умовами
якого є строк укладення та дії договору з 01.10.06 р. по 01.09.07р.; площа
оренди 20,2 кв.м. узгоджена угодою сторін про наміри від 13.09.06р.; ціна 50
у.о.; заключення основного договору не пізніше 01.10.2006 р.; ПП ОСОБА_1
зобов'язаний надіслати проект основного договору не пізніше ніж до 28.09.2006
р.; у разі виникнення обставин у будь-якої із сторін, які перешкоджають
виконанню зобов'язань по підписанню основного договору, ця сторона повинна
негайно попередити іншу сторону.

01.10.2006
р. між приватним підприємцем ОСОБА_1. (орендодавець) та ПП ОСОБА_2 (орендар)
укладено договір оренди приміщень. Предметом даного договору є частина торгової
площі торгового комплексу „Дружба”, а саме 1 поверх названого комплексу
загальною площею 20,2 кв.м., а також складські приміщення, що знаходяться в м.
Шепетівка, вул. К. Маркса, 33.

Згідно
п. 4.1 Договору термін оренди закінчується 01.09.2007 р.

Згідно
п. 5.1 Договору орендна плата за торгівельну площу становить 50 у.о. за 1 кв.м.

08.10.2006
р. та 31.10.2006 р. між ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2. укладені Додаткова угода № 1
та Додаткова угода № 2 до договору оренди від 01.10.2006 р. Згідно положень
даних угод штрафні санкції за невиконання взятих на себе орендодавцем
зобов'язань становлять 50 у.о. за кожен прострочений день. Також даними угодами
переносився строк виконання зобов'язань на 11.10.2006 р. та 01.12.2006 р. відповідно.

13.10.2006
р. ПП ОСОБА_1. звернувся з листом до ПП „Ірина-2”  в якому просить здійснити передачу об'єкта
відповідно до умов розділу 8 Договору оренди приміщень від 01.11.2005р. За
строк з 01.10.06р. просить оплатити перебування з розрахунку 50 у.о. за 1 кв.м.
по ціні заключеного нами договору з іншим суб'єктом господарювання.

28.10.06р.
ПП ОСОБА_2 надіслав ПП ОСОБА_1 претензію в якій зазначає, що згідно договору
орендодавець в разі прострочення терміну передачі торгівельної площі
зобов'язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 50 у.о. на день. Станом на
28.10.2006 р. борг складає 800 у.о. (4 040,00 грн.). В претензії третя особа
просить надати необхідну інформацію, щодо виконання договору, а також сплати
штраф, або проведення переговорів щодо розірвання даного договору.

Позивач
відповіддю на претензію від 30.10.2006 р. повідомив, що претензію визнає в
повному обсязі та зобов'язується задовольнити її до 02.11.2006 р.

Згідно
рахунку № 8 від 31.10.06р. та видаткового касового ордеру № 1 від 01.11.2006 р.
позивач сплатив третій особі 4 040,00 грн. штрафних санкцій згідно договору від
01.10.06р.

08.11.2006
р. позивач звернувся з претензією до відповідача в якій просить сплатити
неустойку в сумі 4 080,00 грн., штраф в сумі 4 040,00 грн., недоотриманий
прибуток в сумі 10 100,00 грн.

Листами
від 17.11.2006 р., 20.11.2006 р., 23.11.2006 р. позивач звернувся до
відповідача з пропозицією про врегулювання питання щодо заборгованості та
строку розрахунку по ній.

24.11.2006
р. між ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2. укладено угоду про розірвання договору оренди
згідно якого останній відмовляється від договору та просить відшкодувати
збитки. Сума заборгованості ПП ОСОБА_1 становить 15 301,50 грн. Суму
заборгованості та компенсації ПП ОСОБА_1. повинен внести до 05.12.2006 р., в разі
несплати будуть нараховуватися штрафні санкції по 50 у.о. за кожен день
прострочення платежу. Угода набирає чинності з 01.12.2006 р. у разі якщо ПП
ОСОБА_1 не зможе надати торгівельну площу передбачену договором оренди від
01.10.06 р.

В
матеріалах справи наявні договір підряду № 1 від 21.07.2007 р., оборотні
відомості, акти списання, які подані відповідачем за первісним позовом на
підтвердження понесених ним витрат.

Ухвалою
суду від 23.01.2007р. провадження у справі № 8/7211 зупинено, матеріали справи для
організації перевірки в порядку ст.97 КПК України надіслано в прокуратуру
Ізяславського району для всановлення факту підроблення договору оренди від
01.08.2006 р. За наслідками проведеної перевірки Прокуратурою Ізяславського
району 07.02.2007р. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи.

Ухвалою
суду від 11.05.07р. провадження у справі № 8/7211 зупинено, матеріали справи
для організації перевірки в порядку ст.97 КПК України надіслано в прокуратуру
Ізяславського району. Проведеною прокуратурою перевіркою не встановлено факту
зловживання службовим становищем за фактом передачі ПП ОСОБА_1. частини
приміщення в торгівельному комплексі „Дружба”.
За наслідками проведеної перевірки Прокуратурою Ізяславського району
02.07.2007р. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

Рішенням Господарського суду Хмельницької
області від 12.04.2007 р. по справі № 12/368 в позові Приватного підприємства „Ірина-2” м. Ізяслав до
Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Шепетівка про стягнення 24 300 грн. 20 коп.
відмовлено. При цьому судовим рішенням встановлено, що строк дії договору між
ПП ОСОБА_1. та ПП „Ірина-2” від 01.11.2005 р. припинив свою дію 01.10.2006 р.
Також встановлено, що ПП „Ірина-2” (позивач у справі) не надано належних
доказів про те, що ПП ОСОБА_1. вчиняв будь які дії стосовно недопущення
позивача до лікарських засобів. Рішення сторонами не оскаржено та відповідно
набрало законної сили.

Таким
чином, позивач у первісному позові просить суд стягнути з відповідача на свою
користь  87 633 грн.79 коп., в тому
числі: неустойку в сумі 12 186 грн.13 коп. за період  01.10.06 р.- 04.12.2006 р.; штрафні санкції у
сумі 19 341грн. 50 коп.; 56 105 грн.50 коп. у вигляді неотриманого прибутку
(втрачена вигода) за жовтень-листопад 2006 р. по договору оренди ПП ОСОБА_1. з
ПП ОСОБА_2., а первісний відповідач у зустрічному позові просить суд з
урахуванням клопотання про збільшення суми позовних вимог стягнути з первісного
позивача 65 956,00 грн., з яких: 524,00 грн. -виплаченої заробітної плати;
192,00 грн. -сплачених податків на заробітну плату; 17 890,00 грн. -
недотриманої планової реалізації; 8 640, 00 грн. -затрат на монтаж та демонтаж
обладнання;            5 620,00 грн.
-вартість ліків, в яких вийшов термін зберігання; 33 000,00 грн. -витрат,
пов'язаних з відкриттям нової аптеки; визнати недійсним договір оренди з ПП
ОСОБА_2.; зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1. заключити договір оренди
торгової площі торгового комплексу „Дружба”.

Аналізуючи
надані по справі докази,  оцінюючи їх в
сукупності, до уваги приймається наступне:

Відповідно
до ч. 2 п.1 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов'язання, які виникають
між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно
п.4. Прикінцевих положень Господарського кодексу України, кодекс застосовується
до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними
положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються
щодо тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання
чинності цими положеннями.

Відповідно
до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не
суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.546 КЦ України виконання  зобов'язання
може  забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Ст.547
ЦК України передбачено, що правочин щодо
забезпечення   виконання    зобов'язання вчиняється у письмовій формі.
Правочин   щодо   забезпечення   виконання
зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які   боржник   повинен
передати  кредиторові  у
разі  порушення боржником
зобов'язання.

Між
учасниками процесу мало місце укладення договорів оренди нежитлових приміщень.
Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором  найму  (оренди)
наймодавець  передає   або зобов'язується передати наймачеві майно
у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 283 Господарського
кодексу України за  договором  оренди
одна сторона (орендодавець) передає другій  стороні
(орендареві)  за  плату
на   певний   строк
у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Істотними
умовами договору оренди є:  об'єкт оренди
(склад і  вартість  майна
з урахуванням її індексації);
строк,  на який укладається  договір
оренди;  орендна  плата
з  урахуванням   її індексації;   порядок
використання  амортизаційних  відрахувань; відновлення  орендованого
майна  та  умови
його  повернення  або викупу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з
відповідача 12 186,79 грн. неустойки, посилаючись на ст.785 ЦК України, однак в
договорі про оренду приміщень від 01.11.2005 р., що був укладений між приватним
підприємцем ОСОБА_1 та ПП „Ірина-2” не передбачено підстави стягнення неустойки
за невиконання обов'язку щодо повернення речі за час користування річчю за час
прострочення. Між тим, законодавством чітко встановлено вимоги щодо форми
правочину про забезпечення виконання зобов'язання, саме в письмовій формі.

Відповідно до ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема,
включаються:

додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів  тощо),
понесені   стороною,  яка
зазнала  збитків  внаслідок
порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний
прибуток (втрачена вигода), на який сторона,
яка зазнала   збитків,  мала
право  розраховувати  у
разі  належного виконання
зобов'язання другою стороною.

Згідно
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 3 „Звіт про фінансові
результати»Міністерства фінансів України № 87 від 31.03.99 р. (далі Положення) під
доходами слід розуміти збільшення
економічних вигод у вигляді надходження активів
або  зменшення  зобов'язань,
які призводять до зростання власного
капіталу  (крім  зростання
капіталу  за рахунок внесків
власників)  за  звітний
період. Витрати -це зменшення
економічних  вигод  у
вигляді вибуття активів  або  збільшення
зобов'язань, які призводять до зменшення власного  капіталу (за винятком зменшення капіталу за
рахунок його вилучення  або  розподілу
власниками)  за звітний період.  В свою чергу, прибуток - це  сума,
на яку доходи перевищують пов'язані з ними витрати.

Позивач у первісному позові просить суд стягнути на його користь 19
341,50 грн. з яких                 4
040,00 штрафні санкції, 5 100,50 грн. -збитки у вигляді повернення попередньої
оплати за договором з ПП ОСОБА_2, 10 201,00 грн. сума узгодженої компенсації
згідно угоди про розірвання договору оренди з ПП ОСОБА_2, крім того ним
заявлено вимоги про стягнення 56 105,50 грн. за 11 місяців з розрахунку 5
100,00 грн. за один місяць, як неодержаний прибуток (втрачена вигода) за
укладеним договором оренди з ПП ОСОБА_2, проте згідно вищезазначеного
Положення, дана сума є неодержаними доходами, а не  неодержаним прибутком, як вважає позивач.

Договір
оренди між ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2. припинив своє існування 24.11.2006 р., що
підтверджується угодою про розірвання договору оренди.

Відповідно
до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно ст.34
Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд
звертає увагу, на ті обставини, що позивачем не надано належних доказів, у
розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, які б підтверджували розмір його вимоги та
законні підстави до стягнення. Крім того вимогами чинного законодавства не
встановлено відповідальності одного суб'єкта господарювання по господарським
зобов'язаннях іншого перед третіми особами, якщо то прямо не передбачено
Законом чи договором.  В матеріалах справи
відсутні докази та обґрунтування позовних вимог про можливість відповідальності
ПП „Ірина-2” за господарськими угодами ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2. Позивачем за
первісним позовом не надано також належних та допустимих доказів стосовно
розміру неодержаного прибутку (втраченої вигоди).

Враховуючи
викладені обставини, суд вважає за необхідне в позові ПП ОСОБА_1. про стягнення
88  628 грн.13 коп. відмовити.

Відповідач за первісним
позовом в зустрічному позові,
урахуванням поданого клопотання про збільшення розміру позовних вимог
просить суд стягнути з позивача за первісним позовом                 65 956,00 грн. де: 524,00 грн. -розмір виплаченої
заробітної плати; 192,00 грн. - сплачених податків на заробітну плату, 17
890,00 грн. - недотриманої планової реалізації, 8 640, 00 грн. -затрат на
монтаж та демонтаж обладнання, 5 620,00 грн. -вартість ліків, в яких вийшов
термін зберігання, 33 000,00 грн. -витрат, пов'язаних з відкриттям нової
аптеки; визнати недійсним договір оренди з ПП ОСОБА_2. та зобов'язати
приватного підприємця ОСОБА_1. заключити договір оренди торгової площі
торгового комплексу „Дружба”

Ст.
22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками
є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати
за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право,
одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має
відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів,
одержаних особою, яка порушила право.

Згідно
ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установленні вимоги щодо здійснення господарської діяльності
повинен відшкодувати завданні цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Таким чином господарські санкції (згідно ч.2 ст. 217 ГК
України, які включають в себе відшкодування збитків) можуть бути застосовані
лише до суб'єкта господарювання, який порушив господарсько-договірні
зобов'язання.

Рішенням Господарського суду Хмельницької
області від 12.04.2007 р. по справі № 12/368 в позові Приватного підприємства „Ірина-2” м. Ізяслав до
Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Шепетівка про стягнення 24 300 грн. 20 коп.
відмовлено. Рішення сторонами не оскаржено та відповідно набрало законної сили.

Відповідно до ст.35 ГПК України
факти,   встановлені  рішенням
господарського  суду  (іншого органу,  який
вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи,  не
доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК
України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Тому суд вважає за необхідне,
провадження у справі в частині стягнення з позивача за первісним позовом  24 300 грн. припинити.

Свої
зобов'язання за договором позивач за первісним позовом виконав, що підтверджено
матеріалами справи та поясненнями представників сторін в судовому засіданні, і
тому до нього не можуть бути застосовані господарські санкції відшкодування
збитків згідно ч.1 ст.225 ГК Україниу вигляді втраченої вигоди, збитків
внаслідок пошкодження лікарських засобів та витрати на заробітну плату
фармацевту аптечного кіоску. Водночас, суд звертає увагу, що позивачем за
зустрічним позовом не подано належних доказів про те, що відповідач за
зустрічним позовом вчиняв  будь-які дії
стосовно недопущення позивача за зустрічним позовом до лікарських засобів. Крім
того, діюче законодавство не встановлює відповідальності суб'єктів
господарювання щодо обов'язку відшкодування витрат пов'язаних з нарахуванням
заробітної плати та відповідних відрахувань із них у вигляді податків та зборів
за рахунок інших учасників господарських правовідносин.  Докази, що надані позивачем за зустрічним
позовом (акт про порчу виробничих запасів від 06.02.07р.) судом не можуть бути
прийняті як належні та допустимі докази, оскільки складені в односторонньому
порядку, за відсутності представників відповідача за зустрічним позовом та
через 4 місяці після того, як договірні зобов'язання між сторонами перестали
існувати.

Кошти витрачені позивачем за
зустрічним позовом на відкриття нової аптеки ніяким чином не можуть бути
пов'язані з обов'язком ПП ОСОБА_1. їх відшкодувати, оскільки відповідно до ст.
42  Господарського кодексу України  підприємництво -це  самостійна, ініціативна, систематична, на   власний
ризик   господарська  діяльність,
що  здійснюється суб'єктами  господарювання  (підприємцями)  з   метою   досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Водночас,
суд звертає увагу, що позивачем за зустрічним позовом не подано належних
доказів про те, що відповідач вчиняв
будь-які дії стосовно недопущення позивача до лікарських засобів.

В
зустрічному позові також заявлено вимоги про визнання недійсним договору
оренди, що був  укладений між ПП ОСОБА_1.
та ПП ОСОБА_2.

Відповідно
до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є  недодержання
в  момент вчинення  правочину
стороною (сторонами) вимог,  які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та  шостою  ст. 203
цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, укладений договір між
ПП ОСОБА_1. та ПП ОСОБА_2. відповідає вимогам ч. 1-3, 5,6 ст.203 Цивільного кодексу
України, крім того на час звернення позивача за зустрічним позовом з такою
вимогою він є розірваним сторонами в добровільному порядку згідно угоди про
розірвання договору оренди. При цьому судом приймається до уваги те, що ПП
„Ірина-2” в даному випадку не є учасником договірних правовідносин і її права
при цьому ніяким чином не порушено.

Відповідно
до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім
правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Щодо
заявлених позовних вимог ПП „Ірина-2” в зустрічному позові в частині
зобов'язання приватного підприємця ОСОБА_1. заключити договір оренди торгової
площі торгового комплексу „Дружба” саме з цим підприємством, суд звертає увагу
на те, що орендодавець -ПП ОСОБА_1. на законних підставах володіє належним йому
приміщенням і як його власник вправі вчиняти ті дії, що передбачені
законодавством. Відповідно до ст. 319 ЦК України  власник майна власник  володіє,
користується,
розпоряджається   своїм майном на
власний розсуд. Власник  має  право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Укладення
господарського договору (правочину) є волевиявленням сторони (сторін).

Тому
позивач за зустрічним позовом не вправі вимагати у суб'єкта господарювання
укладати договір оренди саме з ним, проти волі останнього. Відтак у позивача за
зустрічним позовом відсутні правові підстави звертатися до суду з позовом про
зобов'язання приватного підприємця ОСОБА_1. укласти договір оренди з ПП
„Ірина-2”.

Враховуючи
викладені обставини, суд вважає за необхідне в зустрічному позові ПП „Ірина-2”
в частині стягнення збитків у розмірі 65 956 грн.00коп.; визнання недійсним
договору оренди з ПП ОСОБА_2.; зобов'язання приватного підприємця ОСОБА_1.
заключити договір оренди торгової площі торгового комплексу „Дружба” відмовити.

У
відповідності до ст. ст. 44, 49 ГПК України, в зв'язку з відмовою судом в
задоволенні позовних вимог та зустрічних позовних вимог, судові витрати
здійсненні первісним позивачем та позивачем за зустрічним позовом, сторонам не
відшкодовуються.

Керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, СУД-

В И Р І Ш И В:

В
позові Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Шепетівка  до Приватного підприємства „Ірина -2”, м.
Ізяслав за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні
позивача -Приватного підприємця ОСОБА_2, м. Шепетівка  про стягнення 88 628 грн.13 коп.
відмовити.

В
зустрічному позові ПП „Ірина -2”, м. Ізяслав
до Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Шепетівка  в частині стягнення збитків у розмірі 65 956
грн.00коп.; визнання недійсним договору оренди з ПП ОСОБА_2.;  зобов'язання приватного підприємця ОСОБА_1.
заключити договір оренди торгової площі торгового комплексу „Дружба” відмовити.

Провадження
у справі за зустрічним позовом ПП „Ірина -2”, м. Ізяслав  до Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Шепетівка  в частині стягнення збитків у
розмірі 24 300,00 грн. припинити.

Суддя
В.В. Магера

Віддрук. 4 примірники:

1-до справи,

2-позивачу,

3-відповідачу,

4 -третій особі. Помічник
судді                      В.В.
Комарніцький