ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"08" липня 2008 р.

Справа № 5/71/08

м.
Одеса

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого
М.В. Сидоренко

суддів Н.Б. Таценко, Г.П. Разюк

при секретарі судового засідання  Скуділо О.В.

за участю представників сторін

від позивача -  не
з'явився

від відповідача -  Філевський Р.М.

від ІІІ осіб:

ОСОБА_2.
- не з'явився

Реєстраційної
палати в м. Миколаєві виконавчого комітету Миколаївської міської ради - не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

ОСОБА_1

на рішення господарського суду Миколаївської
області від 20.05.2008 р.

у справі №
5/71/08

за позовом ОСОБА_1

до відповідача
Закритого акціонерного товариства „Маген-плюс”

треті особи, що не заявляють самостійних вимог
на предмет спору:

ОСОБА_2

Реєстраційна
палата в м. Миколаєві виконавчого комітету Миколаївської міської ради

про визнання недійсним статуту
відповідача та скасування державної реєстрації відповідача

Склад
судової колегії змінено розпорядженнями голови Одеського апеляційного
господарського суду від 07.07.2008 р. № 76.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням господарського суду від
20.05.2008 р. (суддя Міщенко В.І.) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (далі -
ОСОБА_1.) про визнання недійсним статуту Закритого акціонерного товариства
„Маген-плюс” (далі - ЗАТ „Маген-плюс”) та скасування державної реєстрації відповідача
відмовлено, оскільки суд дійшов висновку про необхідність застосування строку
позовної давності, так як позивач міг дізнатись про порушення його прав після
закінчення строку дії доручення, виданого ним ОСОБА_2.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його (рішення)
скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позову. При цьому скаржник
вважає, що рішення суду  постановлено з
порушенням норм матеріального і процесуального права, у тому числі з неповним
з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи. Крім того, скаржник
зазначає, що в оскаржуваному рішенні в порушення вимог ст. 84 ГПК України не
вказано стислий виклад вимог позивача, відзиву на позовну заяву, заяв, пояснень
і клопотань сторін та їх представників, опис дій, виконаних судом, обставини
справи, встановлені судом, докази, на підставі яких прийнято рішення, доводи,
за якими суд відхилив клопотання і докази сторін. Також, скаржник вважає, що
суд першої інстанції безпідставно застосував строк позовної давності, не
надавши ніякої оцінки його доводам про дату перебігу строку позовної давності і
не вказав коли на його думку він почався і сплив та безпідставно відхилив
клопотання про витребування у відповідача документів, на підставі яких
відбулися зміни в складі його акціонерів, ухилившись від розгляду спору по
суті. Обґрунтовуючи свою правову позицію скаржник посилається на те, що дії
ОСОБА_2. здійснювались останнім всупереч його вказівкам і це, на його думку,
підтверджуються тим, що вартість 846,5 кв. м. нежитлової нерухомості майже в 3
рази менше, ніж предмети меблів, побутової техніки та інше, які ОСОБА_2. вніс у
статутний фонд відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача, судова колегія, приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК
України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в
повному обсязі, а згідно до приписів ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона
повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона
посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

28.03.1998 р. ОСОБА_1. дорученням
від 28.03.1998 р., посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 1133, уповноважив
ОСОБА_2. управляти та розпоряджатись всім його майном, де б воно не було та з
чого б воно не складалося, укладати від його імені усі дозволені законом угоди.
Доручення було видане строком на 3 роки до 28.03.2000 р. (а. с. 12).

11.05.1998 р. між ЗАТ „Гексіт”
(Продавець) та ОСОБА_2.,  ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_2.
(діючим за ОСОБА_1. на підставі доручення), ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_13.
(Покупці) укладено договір купівлі-продажу 60/100 частин нежитлових приміщень
цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою в м. Миколаєві, вул.
1-а Слободська, 62-а за 18596 грн. При цьому, за вказане нежитлове приміщення
покупці виплатили кошти у розмірі: ОСОБА_2. - 6286 грн., ОСОБА_3. - 378 грн.,
ОСОБА_4. - 4395 грн., ОСОБА_5. - 960 грн., ОСОБА_6. - 378 гн., ОСОБА_7. - 1074
грн., ОСОБА_8. - 960 грн., ОСОБА_9. - 378 грн., ОСОБА_10. - 378 грн., ОСОБА_1.
- 2269 грн., ОСОБА_11. - 378 грн., ОСОБА_12. - 378 грн., ОСОБА_13. - 378 грн.

16.11.1998 р. на зборах засновників
ЗАТ „Маген-плюс”, оформлених протоколом б/н від 16.11.1998 р. сформовано
уставний фонд підприємства в сумі - 68750 грн., з яких  18596 грн. частина нежитлових приміщень
цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою в м. Миколаєві, вул.
1-а Слободська, 62-а та 50160 грн. -вартість майна, внесеного в уставний фонд
ОСОБА_2.

Таким чином, відповідно до статуту
ЗАТ „Маген-плюс”, затвердженого рішенням засновників від 16.11.1998 р. та
зареєстрованого 25.11.1998 р. реєстраційно-ліцензійною палатою Миколаївського
міськвиконкому за № 12298 „долі засновників у статутному фонді товариства
склали: ОСОБА_2. - 82,35 %, ОСОБА_3. - 0,8 %, ОСОБА_4. - 6,64 %, ОСОБА_5. -
1,65 %, ОСОБА_6. - 0,8 %, ОСОБА_7. - 1,81 %, ОСОБА_9. - 0,8 %, ОСОБА_10. - 0,8
%, ОСОБА_1. - 3,55 %, ОСОБА_11. - 0,8 %” (а. с. 44).

Як вбачається з позовної заяви,
ОСОБА_1. просить визнати недійсним Статут та скасувати державну реєстрацію
відповідача посилаючись на порушення, на його думку, допущені його довірителем
(ОСОБА_2.) під час формування статутного фонду ЗАТ „Маген-плюс”. При цьому
позивач посилається на те, що ОСОБА_2. діяв всупереч його вказівкам.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні будь-які докази, які б підтверджували саме наявність відповідних
вказівок позивача, які він надавав представнику (ОСОБА_2.) з приводу створення
статутного фонду відповідача, з урахуванням чого судова колегія приходить до
висновку про недоведеність зазначеного посилання скаржника. Більш того, наявні
в матеріалах справи докази свідчать про наступне схвалення позивачем дій свого
представника. Так, скаржник зазначає, що початком перебігу строку позовної
давності є 18.01.2008 р., тобто дата, коли його адвокат ОСОБА_14. дізнався, що
він до цього є акціонером відповідача (позовна заява - а. с. 9). Отже, з
наведеного доводу позивача можна зробити висновок саме обізнаності скаржника
про те, що раніше він був акціонером відповідача.

Крім того, звертаючись з позовом
про визнання недійсним в повному обсязі Статуту відповідача та скасування його
державної реєстрації позивач взагалі, не обґрунтував чим були порушені його
корпоративні права внаслідок недотримання товариством норм законодавства або
вимог установчих документів.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України - ЦК України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним
чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи, що під час
розгляду даної справи вирішується питання
визнання недійсним статуту та скасування державної реєстрації
відповідача, який на даний час продовжує існувати суду слід керуватись п. 2 ч.
1 ст. 110 ЦК України, згідно з яким юридична особа ліквідується за рішенням
суду про визнання судом недійсною
державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні
порушення, які не  можна усунути. Наразі,
позивачем таких порушень не було наведено ні в позовній заяві, а ні в
апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного вище,
колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. базуються
саме, як зазначає останній, на неналежному виконанням ОСОБА_2. зобов'язань за
дорученням від 28.03.1998 р., яке являється чинним. Відтак, позовні вимоги
фактично не стосуються корпоративних відносин позивача з ЗАТ „Маген-плюс” та
виходить за рамки цих відносин.

Таким чином, доводи скаржника, на
думку апеляційної інстанції, являються помилковими та такими, що не
відповідають вимогам чинного законодавства і матеріалам справи, а, отже, до
уваги не приймаються. Резолютивна частина рішення господарського суду
відповідає вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, а тому
підстав для його (рішення) скасування не вбачається. В задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105
ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від
20.05.2008 р. у справі №  5/71/08 без
змін.

Головуючий суддя
Сидоренко М.В.

Суддя                                                                                       Таценко
Н.Б.

Суддя
Разюк Г.П.

Постанова  підписана 08.07.2008 р.