ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.11.2008

Справа №2-5/8260-2008

За позовом – Прокурора м. Ялти в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель АР Крим, м. Сімферополь

До відповідачів – 1. Ялтинської міської ради, м.Ялта;

2. СПД – фізичної особи Парафійова Олександра Івановича, м.Ялта.

Про визнання недійсною додаткової угоди.

Суддя М.П.Гаврилюк

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – не з’явилися.

Від відповідачів – 1.не зявився.

2. Яценко О.А. – представник – дов. нотаріально посвідчена від 16.10.2008р.

За участю прокурора – не зявився.

Сутність спору:

Прокурор м. Ялти в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель АР Крим, м.Сімферополь звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідачів – СПД фізичної особи Парафійова О.І., м. Ялта та Ялтинської міської ради, м. Ялта, в якій просить суд визнати недійсною додаткову угоду від 15.05.2007р. до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2003р., зареєстровану 10.02.2004р. у виконкомі Ялтинської міськради у книзі записів договорів оренди земельних ділянок за №0016 та скасувати її, посилаючись на те, що сторонами за договором не додержана процедура поновлення договору оренди землі, а саме питання про продовження договору не виносилось на розгляд міської ради, тобто не узгоджено з нею: не виконано умов п.2.2 договору тобто орендар не звертався до орендодавця з письмовим повідомленням про бажання продовжити договір оренди.

Відповідач – СПД фізична особа Парафійов О.І. позов не визнав, вказавши у відзиві на позовну заяву, що він належним чином виконує свої обов’язки за додатковою угодою до вказаного договору, а саме як орендар продовжував користуватись земельною ділянкою належним чином та в строк сплачувати орендну плату.

Відповідач – Ялтинська міська рада направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника у справі, в якому вказав про свою згоду з позовними вимогами прокурора.

Справа розглядається у відповідності зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2003 року між Ялтинської міською радою та СПД фізичною особою Парафійовим О.І., на підставі Рішення №47 16–ї сесії Ялтинської міської ради 24 скликання «Про затвердження проектів відводів та технічних звітів по встановленню меж земельних ділянок підприємствам, установам та підприємцям та передачі їх в оренду на землях м.Ялти» від 08.10.2003р. укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у виконкомі Ялтинської міськради у книзі записів договорів оренди земельних ділянок 10.02.2004р. за №0016.

Відповідно до п.1.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає у тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку площею 50 кв.м. із земель комунальної власності Ялтинської міської ради, за адресою – АР Крим, м.Ялта, вул.Мухіна (в районі спортивного майданчику).

Відповідно до п.2.2. договір оренди укладено строком на три роки, з дня прийняття рішення Ялтинською міською радою про надання земельної ділянки. По закінченні строку договору орендодавець має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому випадку зацікавлена сторона повинна повідомити письмово іншу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий строк не пізніш, ніж за два місяці до його закінчення.

15.05.2007р. між Ялтинською міською радою та СПД фізичною особою Парафійовим О.І. укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, зареєстровану в КРФ ДП «ЦДЗК» при Держкомзезі України, про що зроблено запис 02.11.2007р. за №85.

Згідно до п.1 додаткової угоди договір оренди подовжується строком до 08.10.2009р.

Прокурор вважає, що укладена додаткова угода є протиправною, у зв’язку з цим просить визнати недійсною додаткову угоду від 15.05.2007р. до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2003р.

Суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне:

Як на підставу своїх вимог прокурор посилається на те, що договір оренди земельної ділянки від 10.02.2004р. припинив свою дію 10.02.2007р. а додаткова угода була укладена 15.05.2007р., тобто через три місяці після закінчення договору. Прокурор також вважає, що питання укладення додаткової угоди на продовження терміну дії договору повинно бути погоджено міською Радою, не виконано умов п.2.2 Договору оренди, а саме те що орендар не звертався до орендодавця з письмовим повідомленням про бажання продовжити договір оренди.

Умови припинення та поновлення договору оренди земельної ділянки визначені статтями 31, 33, 34 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у разі, зокрема закінчення строку на який його було укладено.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмові заперечення здійснюються листом – повідомленням.

Ані прокурором, ані позивачем не надано суду доказів того, що орендар по закінченню дії договору оренди повернув земельну ділянку орендодавцю, не подано відомостей і про те, що орендодавець – Ялтинська міська рада вимагала повернення земельної ділянки у СПД Парафійова О.І. у місячний термін, як це передбачено ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Тобто орендар СПД Парафійов О.І. користувався земельною ділянкою, сплачував орендну плату у сумі 343,50 грн у рік, а орендодавець приймав платежі та не вимагав повернення земельної ділянки, з чого виходить, що взаємовідносини між Ялтинською міською радою та СПД Парафіновим О.І. по користуванню земельною ділянкою, врегульовані договором №0016 від 10.02.2004р., продовжувались і, як наслідок, договір підлягав поновленню.

Щодо посилань прокурора, що питання про поновлення договору оренди землі підлягає розгляду міською радою то суд має зауважити наступне:

Відповідно до ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Тобто, відповідно до цих норм, передбачена процедура набуття права на підставі рішення органів виконавчої влади України або органів місцевого самоврядування, а потім реалізація такого набутого права шляхом отримання землі, зокрема у користування (постійне користування чи оренда).

Документом, якій посвідчує право громадянина чи юридичної особи на оренду (термінове, платне користування) є договір оренди.

Тобто для того щоб приступити до використання земельної ділянки, особа яка у цьому зацікавлена має, по-перше: набути таке право – згоду вповноваженого органу наділити її таким правом, по-друге: реалізувати набуте право – укласти угоду з уповноваженим органом.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку що СПД Парафійов О.І. набув право оренди земельної ділянки на підставі рішення Ялтинської міської ради №47 від 08.10.2003р., реалізував його, уклавши договір №0016 від 10.02.2004р.

По закінченню терміну дії договору СПД Парафійов О.І. не виказав наміру відмовитися від свого права на оренду земельної ділянки, не повернув її, а Ялтинська міська рада в свою чергу не приймала рішень про припинення такого права СПД Парафійова О.І. та не вимагала повернення земельної ділянки. Тобто право у СПД «Парафійова О.І. не зникло та повинно було бути реалізованим у спосіб, встановлений ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі», тобто поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правовідносини, пов’язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», та іншими законами, але в цих актах цивільного законодавства не визначена процедура поновлення договору оренди землі.

Суд вважає, що термін «поновлення» відносин по договору оренди землі, слід розуміти як виникнення договірних відносин вдруге з тим же самим об’ємом прав та обов’язків у сторін за договором та терміном дії договору.

Беручи до уваги що процедура поновлення договорів законодавством не встановлена, то суд вважає, що укладення сторонами за договором додаткової угоди про термін дії договору нічому не суперечить, навіть якщо вона укладена через три місяці після спливу раніш встановленого терміну дії договору.

Що до посилань прокурора на невиконання умов п.2.2 Договору оренди, а саме не звернення орендаря до орендодавця з письмовим повідомленням про бажання продовжити дії договору то суд має зазначити наступне: прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель АР Крим основними завданнями якої, відповідно до п.3 Положення про Державну інспекцію з контролю за використанням і охороною земель, участь у межах своєї компетенції в реалізації державної політики у сфері земельних відносин; організація та здійснення державного контролю за використанням і охороною земель; узагальнення практики застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розроблення пропозицій щодо його вдосконалення. Зокрема відповідно до абз.1-3 п.п.1 п.4 вказаного Положення організує і здійснює державний контроль за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, а також іноземними юридичними особами земельного законодавства; дотриманням встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, в тому числі на землі водного і лісового фонду; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення, тощо. Конроль за виконанням умов договору сторонами по договору на інспекцію не покладено.

Сторони за оспорюваним договором встановили у п.п.2 Договору для себе порядок продовження договору, відмінний від порядку встановленого законом (ч.3 ст.33 Закону України «Про оренду землі») і в подальшому керувалися нормами Закону України «Про оренду землі». На думку суду, така їх поведінка не суперечить закону, не зачіпає інтересів держави, та не є підставою визнання недійсним договору.

Тим самим суд дійшов висновку, що підстав для визнання недійсною додаткової угоди як такої, що суперечить вимогам закону не має.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.