ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2008 р.

№
2-157/07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Губенко
Н.М.,

суддів:

Барицької
Т.Л., Шевчук С.Р.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

1.
ОСОБА_1 2. ОСОБА_2 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова
фірма "Магазин"Славутич"
4.ОСОБА_3

на  рішення  та на
постанову

Зарічного
районного суду міста Суми від
13.03.2007 року Харківського апеляційного господарського суду від
11.03.2008 року

у
справі

№
2-157/07

за
позовом

ОСОБА_4

до
треті особи            про

Товариства
з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма
"Магазин"Славутич"  на
стороні позивача, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 на стороні
відповідача без самостійних вимог на предмет спору 1) Державний
реєстратор виконкому Сумської міської ради 2) ОСОБА_63) ОСОБА_7 4) ОСОБА_8 5)
ОСОБА_9
6) ОСОБА_107)ОСОБА_11 припинення діяльності юридичної особи,   за участю представників сторін від :

позивача: ОСОБА_12. (дов. б/н від 13.07.2006
року);

відповідача: ОСОБА_13 (дов. б/н від 25.10.2007
року); третіх осіб:1.ОСОБА_5- ОСОБА_12. (дов. б/н від
21.06.2006 року); 2. Державного реєстратора виконкому Сумської міської ради -
не з'явився;  2. ОСОБА_6. - ОСОБА_12.
(дов. б/н від 28.01.2008 року); 3. ОСОБА_7 - не з'явився; 4. ОСОБА_8. -
ОСОБА_12. (дов. б/н від 28.01.2008 року); 5.ОСОБА_9 - не з'явився; 6.
ОСОБА_10. -      ОСОБА_13 (дов. б/н від
08.04.2008 року); 7. ОСОБА_2. - ОСОБА_13 (дов. б/н від 04.04.2008 року);

ВСТАНОВИВ:

У
серпні 2006 року ОСОБА_4 (позивач), звернувся до Зарічного районного суду м.
Суми з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма
"Магазин "Славутич" (далі -
ТОВ ТФ "Магазин
"Славутич"), відповідача та третіх осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_5,ОСОБА_3,
ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_2, державного реєстратора виконкому Сумської
міської ради про припинення діяльності юридичної особи.

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 13.03.2007 року (суддя - Собина О.І)
позовні вимоги ОСОБА_4. та 3-ої особиОСОБА_5 яка заявляє самостійні вимоги,
задоволено повністю, припинено діяльність ТОВ ТФ "Магазин
"Славутич", призначено ліквідаційну комісію по припиненню діяльності
ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" у складі ОСОБА_4, ОСОБА_6., ОСОБА_5
ОСОБА_7, ОСОБА_8.,ОСОБА_9, ОСОБА_10., ОСОБА_2., встановивши, що члени ліквідаційної
комісії мають по одному вирішальному голосу. Зобов'язано директора ТОВ ТФ
"Магазин "Славутич" ОСОБА_2, передати обраному представнику
ліквідаційної комісії по припиненню діяльності ТОВ  ТФ "Магазин "Славутич" круглу
печатку, штамп та бухгалтерські документи ТОВ ТФ "Магазин
"Славутич". Зобов'язано ліквідаційну комісію по припиненню діяльності
ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" провести ліквідацію товариства у
встановленому законом порядку.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.2007 року (колегія
суддів у складі: Олійник В.Ф. - головуючий, Кравець Т.В., Істоміна О.А.)
апеляційну скаргу ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" задоволено
частково. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13.03.2007 року у справі
№ 2-157/2007 скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_4 та 3-ої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_5,
про припинення діяльності ТОВ ТФ "Магазин "Славутич". Стягнуто з
ОСОБА_4 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_5 в солідарному
порядку на користь ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" 42,50 грн.,
сплачених при подачі апеляційної скарги.

Не
погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції третя особа з самостійними
вимогами на предмет споруОСОБА_5подала касаційну скаргу до Вищого господарського
суду України.

Постановою
Вищого господарського суду України від 05.12.2007 року касаційну скаргу
задоволено частково, скасовано постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 14.06.2007 року, справа направлена до суду апеляційної
інстанції для нового розгляду апеляційної скарги.

Постановою
Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 року (колегія
суддів у складі: Бондаренко В.П. -головуючий, Білоконь Н.Д., Сіверін В.І. )
рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03.03.2007 року у справі №
2-157/07 залишено без змін.

ТОВ
ТФ "Магазин "Славутич" та 3-ті особи ОСОБА_10., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами,
в яких просять скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від
13.03.2007 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від
11.03.2008 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_4. та 3-ої особиОСОБА_5 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права. Також скаржники просили зупинити дію оскаржуваних рішень до закінчення
їх перегляду в порядку касації.

Ухвалами
Вищого господарського суду України від 20.05.2008 року дані касаційні скарги
було прийнято до провадження та зупинено виконання рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 13.03.2007 року та постанови Харківського апеляційного
господарського суду від 11.03.2008 року до закінчення їх перегляду в порядку
касації.

Відзиви
на касаційні скарги на час розгляду справи в касаційній інстанції суду надані
не були, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає
перегляду судових рішень, що оскаржуються.

3-ті
особи, а саме, Державний реєстратор виконкому Сумської міської ради, ОСОБА_7,
ОСОБА_9не використали наданого законом права на участь своїх представників у
судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені
заздалегідь належним чином.

Оскільки
ухвалами Вищого господарського суду України від 20.05.2008 року явка
представників сторін та третіх осіб  обов'язковою
не визнавалася, додаткові документи від них не витребовувалися, з врахуванням
особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117
ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представників учасників судового
процесу не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до
ст.ст.75, 1115 ГПК України та не є підставою для відкладення
розгляду справи.

У
судову засіданні касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ ТФ
"Магазин"Славутич",ОСОБА_3 було об'єднано в одне провадження.

Колегія
суддів Вищого господарського суду України, заслухавши пояснення присутніх у
засіданні представників сторін та проаналізувавши на підставі встановлених
фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про те, що касаційні
скарги підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова - скасуванню
з постановлянням нового рішення з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій,
згідно з установчим договором від 24.02.1994 року члени організації орендарів
орендного підприємства "Магазин "Славутич" прийняли рішення про
його перетворення у ТОВ ТФ "Магазин "Славутич". Зареєстровано
ТОВ ТФ "Магазин "Славутич", згідно з свідоцтвом про державну
реєстрацію юридичної особи, було 25.02.1994 року.

Відповідно
до Статуту ТОВ ТФ "Магазин "Славутич", затвердженого 24.02.1994
року (із змінами та доповненнями) товариство створювалось для здійснення
торговельної, виробничої та комерційної діяльності, задоволення суспільних
потреб в товарах народного споживання, виробництва продукції, надання різних
видів послуг і виконання робіт з метою одержання прибутку (п.11 розділ 2).

Згідно
з новою редакцією Статуту ТОВ ТФ "Магазин "Славутич",
затвердженою загальними зборами учасників даного товариства 23.02.2006 року,
також було зазначено, що метою діяльності товариства є одержання прибутку
від  його комерційної діяльності.

Судом
першої інстанції встановлено, що 22.09.2005 року на підставі договору
купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі), учасник ТОВ
ТФ "Магазин "Славутич", ОСОБА_14. продав ОСОБА_4 право власності
на частину в розмірі 21,5 % у статутному капіталі ТОВ ТФ "Магазин "Славутич"
(право на володіння, користування і розпорядження ним). Договором було також
передбачено, що право власності на корпоративні права включають також право на
управління цим товариством, на призначення посадових осіб і працівників
товариства, на отримання прибутку від господарської діяльності, а також активів
у разі його ліквідації відповідно до чинного законодавства.

У
серпні 2006 року ОСОБА_4, звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з
позовом  про припинення діяльності ТОВ ТФ
"Магазин "Славутич".

Задовольняючи
позовні вимоги про припинення ТОВ ТФ "Магазин "Славутич", суд
першої інстанції виходив з встановлених обставин про те, що згідно з протоколом
№ 1 загальних зборів учасників ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" від
23.02.2006 року, на яких з восьми учасників цього товариства були присутні лише
його учасники ОСОБА_10. та ОСОБА_2., товариство працювало зі збитками з 1997 по
2006 рік. Окрім того, відповідно до звіту аудиторської перевірки товариства
протягом 2002-2004 років спостерігається ріст збитковості товариства, на підприємстві
відсутня калькуляція собівартості орендної плати, ціна формується на договірних
засадах з окремим підходом до кожного орендаря.

Оскільки
ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" було створено, як господарське
товариство (а саме товариство з обмеженою відповідальністю), і основною метою
його діяльності в розумінні ст. 84 ЦК України є одержання прибутку та наступний
його розподіл між його учасниками, що і передбачено його Статутом, суд першої
інстанції дійшов висновку, що діяльність ТОВ ТФ "Магазин "Славутич"
суперечила установчим документам з огляду на її збитковість, а тому на підставі
ч. 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" ТОВ ТФ "Магазин "Славутич"
підлягало припиненню.

Залишаючи
в силі рішення суду першої інстанції, Харківський апеляційний господарський суд
дійшов висновку, що, приймаючи оскаржуване рішення, Зарічний районний суд м.
Суми  забезпечив дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи і дав належну оцінку наявним у матеріалах справи
доказам та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами
матеріального права.

Однак,
колегія суддів не може погодитись із такими висновками судів попередніх
інстанцій, оскільки при постановленні оскаржуваних рішень судами першої та
апеляційної інстанцій були порушені вимоги норм матеріального та процесуального
права виходячи з наступного.

Відповідно
до ст. 91 Господарського кодексу України припинення діяльності господарського
товариства відбувається шляхом його ліквідації або реорганізації. Аналогічна за
своїм змістом стаття міститься в ч. 1 т. 19 Закону України "Про
господарські товариства".

У
відповідності до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про господарські
товариства" товариство ліквідується: а) після закінчення строку, на який
воно створювалось, або після досягнення мети, поставленої при його створенні;
б) за рішенням вищого органу товариства; в) на підставі рішення суду за
поданням органів, що контролюють діяльність товариства, у разі систематичного
або грубого порушення ним законодавства; на підставі рішення господарського
суду в порядку, встановленому Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; г) з інших
підстав, передбачених установчими документами.

Відповідно
до ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується: 1) за
рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це
установчими документами, в тому числі, у зв'язку із закінченням строку, на який
було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в
інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про
визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені
при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Частиною
2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" визначений перелік підстав для постановлення
судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з
банкрутством юридичної особи.

Так,
зокрема, п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що підставою для
постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи є провадження
нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена
законом.

Згідно
із ч. 4 ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" товариства
можуть займатися будь-якою підприємницькою діяльністю, яка не суперечить
законодавству України. Відповідно до положень ст. 44 Господарського кодексу
України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, вільного вибору
підприємцем видів підприємницької діяльності.

Як
вбачається зі місту ч. 2 ст. 4 Закону України "Про господарські
товариства", установчі документи товариства, визначаючи види діяльності
товариства, повинні містити відомості про предмет діяльності товариства.

Таким
чином, види діяльності та напрямки діяльності товариства визначаються установчими
документами товариства і входять до предмету його діяльності. Предмет
діяльності ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" визначений його Статутом.
Так, у розділах 2 Статуту товариства, затвердженого 24.02.1994 року (із змінами
та доповненнями) та  нової редакції Статуту,
затвердженого загальними зборами учасників 23.02.2006 міститься перелік видів
діяльності, якими  має право займатися
товариство.

Виходячи
з вимог п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців" для застосування судом правових
наслідків, передбачених названою нормою позивачем повинно бути доведено
вчинення ТОВ ТФ "Магазин "Славутич"  дій, які не відносяться до предмету його
діяльності, визначеного установчими документами товариства або здійснення товариством
діяльності, яка заборонена законом.

У
відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст. 34 Господарського процесуального
кодексу України  передбачає, що обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені належними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При
розгляді справи, судами попередніх інстанцій не було встановлено обставин, які
б свідчили про здійснення ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" діяльності,
що суперечить його установчим документам або заборонена законом.

Що
стосується негативних наслідків діяльності ТОВ ТФ "Магазин
"Славутич", то у відповідності до ст. 42 Господарського кодексу
України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з
метою отримання прибутку. Згідно ст. 84 Цивільного кодексу України метою
створення будь-якого підприємницького товариства, в тому числі і господарського
товариства, є одержання прибутку та наступного розподілу його між його
учасниками. Таким чином, збиткова діяльність ТОВ ТФ "Магазин
"Славутич" не може слугувати доказом незаконної діяльності юридичної
особи, оскільки неотримання прибутку не є безумовним наслідком протиправної
діяльності товариства, а є результатом здійснення суб'єктом господарювання
підприємницької діяльності на власний ризик.

Стосовно
посилання позивачів на здійснення ТОВ ТФ "Магазин "Славутич"
такої діяльності, як надання в оренду приміщень,  то виходячи з положень Статутів, товариство
здійснює будь-які види діяльності не заборонені законодавством України, які
відповідають цілям його діяльності, зокрема, предметом діяльності товариства є
надання в оренду жилих та нежилих приміщень.

За
таких обставин у судів попередніх інстанції були відсутні правові підстави для
припинення ТОВ ТФ "Магазин "Славутич" на підставі п.2 ч.2 ст. 38
Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" у зв'язку з недосягненням  мети відповідно до якої воно створювалось та
збитковою діяльність товариства.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови
від 29.12.76 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Отже,
судом касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги
встановлено, що судами першої та апеляційної інстанції повно з'ясовано фактичні
обставини у даній справі, разом з тим, судові рішення не відповідають чинному
законодавству України, оскільки  судами
не правильно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття
помилкових рішень по справі.

Неправильне
застосування місцевим і апеляційним господарськими судами положень п. 2. ч. 2
ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", в силу вимог статті 11110 Господарського
процесуального кодексу України є підставою для скасування судових актів і
ухвалення нового рішення.

З
урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1119 -11111 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.
Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма
"Магазин "Славутич", ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

2.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13.03.2007 року та постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2008 року у справі №
2-157/07 скасувати повністю.

3.
Прийняти нове рішення. В задоволенні позовів ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_5,
яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про припинення діяльності ТОВ
ТФ "Магазин "Славутич"
відмовити повністю.

Головуючий
Н.М. Губенко

Судді:
Т.Л.  Барицька

С.Р. Шевчук