ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 02-2/9-192
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної
заяви

Суддя ,
розглянувши позовні матеріали  Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м. Одеса,  до Філії ТОВ “Славпродукт”, с. Плотичка,
Тернопільський район, Тернопільська область,
в якому позивач просить  визнати
договір поставки укладеним, зобов'язати відповідача виконати обов'язок за
договором з поставки товару належної якості, надати сертифікат якості товару,
вважає подані матеріали недостатніми для порушення провадження  з огляду на таке:

Відповідно до ст. ст. 1, 21 ГПК
України сторонами в господарському процесі (позивачами, відповідачами) можуть
бути підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому
числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у встановленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності.

Як вбачається із змісту ст. 91 ЦК
України частиною правоздатності юридичної особи є її право бути позивачем
(відповідачем) в суді.

У відповідності до ст. 55
Господарського кодексу України та ст. ст. 80, 96  ЦК України, котрі набрали чинності на момент
існування цивільних відносин, лише юридична особа може від свого імені набувати
майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки, бути позивачами і
відповідачами в суді або господарському суді, нести відповідальність  за
своїми зобов'язаннями у межах майна,
що за ними закріплене.

Як вбачається з документів, доданих
до позовної заяви, правовий статус відповідача -  Філії ТОВ “Славпродукт” -без права юридичної
особи.

Згідно ст. 95 Цивільного кодексу
України відокремлений підрозділ
юридичної  особи,  що розташований поза її місцезнаходженням та
здійснює всі або частину її функцій і не є юридичною особою, а тому не може
бути позивачем або відповідачем у
господарському суді,  що є
підставою згідно ст. 62 ГПК України для відмови
Суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1, м. Одеса, у прийнятті позовної заяви.

?
Не подано доказів сплати
державного мита у встановлених порядку та розмірі.

Згідно ст. 6. “Зарахування
державного мита до бюджету” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне
мито зазначено, що: державне мито сплачується за місцем розгляду та оформлення
документів і зараховується до бюджету місцевого самоврядування, крім мита, що
справляється з позовних заяв, які подаються до господарського суду, із
апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів,
заяв про їх перегляд за нововиявленими обставинами, а також за дії, пов'язані з
одержанням охоронних документів (патентів і свідоцтв) на об'єкти
інтелектуальної власності, і за дії, пов'язані з підтриманням чинності патентів
на сорти рослин, та за подання до Кабінету Міністрів України проекту створення
промислово-фінансової групи, яке зараховується до державного бюджету України.

Згідно п.36 Інструкції  „Про порядок обчислення та справляння
державного мита”, затвердженої Наказом Головної Державної податкової інспекції
України № 15 від 22.04.1993 р., позовні
заяви по спорах, які виникають при укладенні, зміні або розірванні
господарських договорів, що носять
одночасно майновий характер, до яких включено вимоги про стягнення
штрафу, тощо, оплачуються державним митом як за ставками, встановленими для
позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду
позовних заяв по спорах, що виникають при укладенні, зміні або розірванні
господарських договорів.

У такому ж порядку оплачуються  державним митом позовні заяви, що носять
одночасно майновий і немайновий характер.

Натомість, згідно
представленої  квитанції №  000006 від 02.04.2008 р., вбачається, що
державне мито ним сплачено лише за немайнову вимогу у розмірі 85,00 грн., без
сплати вимоги  майнового характеру.

Наведене є підставою  для повернення позовної заяви та доданих до
неї документів без розгляду по п. 4  ст.
63 ГПК України.

не засвідчено належним чином копії
доданих до позовної заяви матеріалів.

Згідно ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях,
проте документи, додані до позовної заяви не можуть бути належними доказами,
так як подані в не засвідчених копіях.

У відповідності до вимог п. 4.10.2.
ПРИМІРНОЇ ІНСТРУКЦІЇ з діловодства у Міністерствах, інших центральних органах
виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах
виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 1997 р. N 1153, яка відповідно до п. 2 постанови обов'язкова для
здійснення діловодства на підприємствах, в установах та організаціях - Копія
документа виготовляється рукописним, машинописним способами або засобами
оперативної поліграфії.

Під час виготовлення копії
рукописним і машинописним способами текст документа відтворюється повністю,
включаючи елементи бланка, і засвідчується підписом посадової особи, яка
підтверджує відповідність копії оригіналу. Відмітка "Копія"
зазначається у верхній правій частині лицьового боку першого аркуша документа.
Напис про засвідчення документа складається із слова "Згідно",
найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту
"Підпис". Вказані реквізити відсутні на копіях, доданих до позовної
заяви матеріалів.

Таким чином, не засвідчено належним
чином копії доданих до позовної заяви матеріалів, відтак не подано належних
доказів обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Суддя