ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№ 6/289-07-7387

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйов О.В. –головуючий

Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Одеської міської ради

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 року

у справі

№ 6/289-07-7387 Господарського суду Одеської області

за позовом

Одеської обласної ради

до

третя особа –1:

третя особа –2:

Виконавчого комітету Одеської міської ради та

Одеської міської ради

Управління охорони культурної спадщини Одеської обласної адміністрації

Комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості

про

визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності і визнання права власності на нерухоме майно

За участю представників сторін:

від позивача:

від відповідачів:

від третьої особи - 1:

від третьої особи –2:

Шевченко Ю.В. - дов. від 03.04.2007 року

Самодурова Н.В. - дов. від 17.12.2007 року

не з'явився

не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Одеська обласна рада звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.01.2008 року по справі № 6/289-07-7378 (суддя Демешин О. А.) в задоволенні позовних вимог Одеська обласної ради відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 року по справі № 6/289-07-7387 (головуючий суддя Величко Т. А., судді Бойко Л. І., Жукова А. М.) апеляційну скаргу Одеської обласної ради задоволено, рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2008 року скасовано, позов задоволено: визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності від 28.02.2007 року № ЯЯЯ 988974, видане Одеській міській раді на домоволодіння, розташоване в м. Одеса, вул. Пушкінська, 10; визнано право власності на домоволодіння, розташоване в м. Одеса, вул. Пушкінській, 10 за територіальними громадами сіл, селищ, міст Одеської області в особі Обласної ради.

Одеська міська рада звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 року по справі № 6/286-07-7387.

В касаційній скарзі заявник стверджує про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржену постанову, залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

У відзиві на касаційну скаргу Одеська обласна рада проти доводів та вимог скаржника заперечує.

Представники третіх осіб в судове засідання не з’явились, хоча про дату, час та місце були повідомлені належним чином, ухвалу суду направлено на їх адресу рекомендованою кореспонденцією.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судом апеляційної інстанції задоволені позовні вимоги про визнання права власності за позивачем Одеською обласною радою, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону УРСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури" повноваження на затвердження переліків пам'яток історії та культури місцевого значення надавались виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.04.1982 року Одеською обласною Радою було прийнято рішення № 230 "Про затвердження додаткового списку пам'яток архітектури місцевого значення", на підставі якого будівлі, розташованій в м. Одесі по вул. Пушкінська, 10, було надано статус пам'ятки містобудування та архітектури місцевого значення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)", Одеською обласною Радою 25.11.1991 року було прийнято рішення № 266-11 "Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області", яким затверджено перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, зокрема, у власність м. Одеси. Згідно зазначеного переліку, нерухомі пам'ятники історії та культури як окремі об'єкти права власності та об'єкти спільної сфери до комунальної власності міст обласного підпорядкування та районів області не передавалися.

Вказаним рішенням передбачено, що розмежування державного майна здійснювалося між власністю області, районів та міст обласного підпорядкування, тобто, частина державного майна одразу була передана у комунальну власність Одеської області (спільну власність сіл, селищ, та міст області) в особі Одеської обласної Ради.

Рішенням Одеської обласної Ради від 12.05.1993 року № 449-21 "Про заходи для охорони і використання нерухомих пам'яток історії і культури в Одеській області" нерухомі пам'ятки історії та культури в Одеській області, які перебували у державній власності, були прийняті у комунальну власність Одеської обласної Ради.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент прийняття Одеською обласною Радою рішення від 25.11.1991 року № 266-21 спірна будівля перебувала на балансі Головного управління архітектури і містобудування виконавчого комітету Одеської обласної Ради.

Рішенням Одеської обласної Ради від 24.04.2003 року № 154-24 "Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління якими здійснює обласна Рада" затверджено перелік об'єктів спільної власності територіальних громад області станом на 01.04.2003 рік, де в р. 11 зазначено об'єкти культурної спадщини, що розташовані на території м. Одеси.

В п. п. 11.1.305 Переліку вказана будівля Товариства взаємного кредиту, збудована в 1903 році за проектом архітектора А. Бернардацці та розташована в м. Одеса, вул. Пушкінська, 10.

22.09.2006 року рішенням Одеської обласної Ради від 22.09.2006 року № 73-5 "Про майно спільної власності територіальних громад сіл,селищ, міст області, управління яким здійснює обласна Рада", затверджена нова редакція Переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області, в якому перелік пам'яток культурної спадщини залишений в редакції р.11 додатку до рішення від 24.04.2003 року № 154-24.

Суд касаційної інстанції відхиляє доводи заявника касаційної скарги про те, що позивач не може бути суб'єктом права власності, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 311 розмежування майна відбувалося саме до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) в особі областей, як це випливає з п. 1 постанови та п. 1 Переліку, затвердженого нею.

Чинна на той час редакція Закону України "Про власність" передбачала, що суб'єктами права комунальної власності є адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів (ч. 2 ст. 32).

Отже, позивач міг набувати майно у власність і набув його відповідно до Закону та зазначеної постанови.

В подальшому, діючи в межах наданих законодавством повноважень, позивач залишив спірне майно у власності обласної ради, не передавши його до комунальної власності відповідача.

Зазначені висновки апеляційної інстанції грунтуються на законодавстві та підтверджуються наявними в справі доказами, оцінка яких зроблена без порушення чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що 29.06.2005 року Виконавчий комітет Одеської міської Ради прийняв рішення № 259 "Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м. Одеси". Вказаним рішенням Комунальному підприємству "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" було доручено провести технічну інвентаризацію та реєстрацію об'єктів нерухомості згідно з додатком, оформити та видати свідоцтва про право власності на об'єкти комунальної власності, зазначені в додатку до рішення, де під №56 значиться спірний об'єкт.

Рішенням № 395 від 22.08.06 року виконавчим комітетом Одеської міської ради внесено зміни до вищевказаного рішення, а саме: в назву: "Про реєстрацію об'єктів нерухомості —пам'яток архітектурної спадщини, що розташовані в м. Одесі", в п. 2: "Комунальне підприємство “Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" - оформити та видати свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомості у відповідності до вимог чинного законодавства".

Всупереч прийнятим рішенням № 259 від 29.06.2005 року і змін до нього від 22.08.2006 року рішенням № 395, виконавчий комітет Одеської міської ради (а не Комунальне підприємство "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості") з посиланням тільки на власне рішення від 29.06.2005 року № 259 видає 28.02.2007 року свідоцтво про право власності на домоволодіння по вул. Пушкінська, 10 в м. Одесі, згідно з яким цей об'єкт належить територіальній громаді м. Одеси в особі міської Ради.

Суд касаційної інстанції вважає вірним висновок апеляційної інстанції про те, що відповідач на набув права власності на спірне майно, що стало підставою для задоволення позову в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновок суду апеляційної інстанції відповідає встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 року по справі № 6/289-07-7387 залишити без змін.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді А. Г. Полянський

Г. М. Фролова