ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"15" вересня 2008 р.

справа № 5020-2/238

За позовом комунального підприємства „Севтеплоенерго” Севастопольської міської Ради

(99011, м. Севастополь, вул. Павліченко, 2)

до відповідачів Качинської селищної ради Нахімовського району міста Севастополя

(99804, м. Севастополь, вул. Нестерова, 5),

виконавчого комітету Качинської селищної ради Нахімовського району міста Севастополя (99804, м. Севастополь, вул. Нестерова, 5),

про стягнення 27294,04 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники:

позивача –не з’явився;

відповідачів:

Качинська СР Нахімовського району міста Севастополя - Янко М.П., довіреність б/н від 26.02.2008; Політова В.П., довіреність б/н від 30.06.2008;

ВК Качинської СР Нахімовського району міста Севастополя –не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство „Севтеплоенерго” Севастопольської міської Ради (далі-КП „Севтеплоенерго” СМР) звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до Качинської селищної ради Нахімовського району міста Севастополя, виконавчого комітету Качинської селищної ради Нахімовського району міста Севастополя про стягнення 27294,04 грн., з яких: 21323,47 грн. –сума основного боргу за фактично отриману теплову енергію та 5970,57 грн. –сума збитків від інфляції.

Позовні вимоги з посиланням на норми статей 173-174 Господарського кодексу України, статей 526-527 Цивільного кодексу України КП „Севтеплоенерго” СМР обґрунтовує тим, що відповідачем не виконані зобов’язання по оплаті теплової енергії, яка була спожита загальноосвітньою школою №46 у період з 12.12.2006 по 31.12.2006.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав з мотивів, викладених у ньому, основні з яких полягають у тому, що між сторонами договір про постачання теплової енергії не укладався, а так у відповідача відсутні зобов’язання перед позивачем по оплаті спожитої загальноосвітньою школою №46 теплової енергії.

Позивач явку повноважних представників у судове засідання 15.09.2008 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

20.09.2006 рішенням президії Нахімовської районної у м. Севастополі ради „Про передачу соціальної інфраструктури державного підприємства „Радгосп-завод ім. П. Осипенко” рекомендовано:

- Нахімовській районній державній адміністрації, Качинському селищному голові до 10.10.2006 забезпечити приймання-передачу відомчого житлового фонду державного підприємства „Радгосп-завод ім. П. Осипенко” у комунальну власність територіальної громади м. Севастополя та визначити підприємство, яке буде його обслуговувати;

- Головному управлінню житлово-комунального господарства Севастопольської міської державної адміністрації до 10.10.2006 організувати приймання-передачу КП „Севтеплоенерго” систем теплоспоживання, підготувати їх до роботи в осінньо-зимовий період 2006-2007 років та забезпечити необхідним запасом палива.

Крім цього, пунктом 3 Рішення визначено, що Качинська селищна рада повинна замовити виконавчу документацію по котельні загальноосвітньої школи №46 та надати ії до Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради до 10.10.2006.

Наказом голови Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради від 26.09.2006 №683 наказано директору КП „Севтеплоенерго” прийняти на баланс теплові інженерні мережі житлового фонду с. Осипенко (вул. Сухий) та с. Орловка (вул. Качинське шосе, 5) від державного підприємства „Радгосп-завод ім. П.Осипенко” по акту приймання-передачі у строк до 10.10.2006.

Як стверджує позивач, у період з 12.12.2006 по 31.12.2006 на виконання вищевказаних розпорядчих документів він здійснював постачання теплової енергії до загальноосвітньої школи №46, фінансування якої здійснювалось Качинською селищною радою. Постачання теплової енергії здійснювалось без договору, оскільки школа є об’єктом соціального значення, а передача котельні здійснювалась у терміновому порядку.

Згідно рахунку-акту виконаних робіт №049 від 23.03.2007, виставленого позивачем виконавчому комітету Качинської селищної ради, заборгованість останнього за спожиту загальноосвітньою школою №46 теплову енергію у грудні 2006 року склала 21323,47 грн.

Листом №1004 від 27.03.2007 позивач направив голові Качинської селищної ради претензію з вимогою оплатити рахунок-акт прийнятих робіт №049 від 26.03.2007 за фактичне користування послугами теплопостачання на суму 21323,47 грн.

У відповідь на цю претензію виконавчий комітет Качинської селищної ради повідомив про неможливість оплати вищевказаного рахунку-акту у зв’язку з тим, що з 01.01.2007 фінансування загальноосвітньої школи №46 здійснюється Нахімовським районним відділом освіти, та у бюджеті Виконавчого комітету Качинської селищної ради данні витрати не передбачені. Крім цього, відповідач повідомив позивача про те, що між сторонами не укладався договір купівлі-продажу теплової енергії для загальноосвітньої школи №46 у 2006 році.

Згідно листів загальноосвітньої школи №46 від 08.08.208, відділу освіти Нахімовської районної державної адміністрації м. Севастополя №1389 від 26.08.2008 фінансування витрат на теплопостачання загальноосвітньої школи №46 в період з 12.12.2006 по 31.12.2006 здійснювалось Качиньскою селищною радою Нахімовського району міста Севастополя.

Згідно довідки №127 від 24.07.2008, наданої директором школи №46, та листа виконавчого комітету Качинської селищної ради №451 від 28.08.2008 у період з 12.12.2006 по 31.12.2006 загальноосвітня школа №46 за рахунок власних коштів та коштів Качиської селищної ради здійснювала оплату за вугілля, електроенергію та воду, спожиті котельною.

Згідно частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі-Кодекс) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно частин першої та другої статті 14 Кодексу цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до вимог статті 275 Господарського кодексу України енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту) за договором енергопостачання.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно положень статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що між комунальним підприємством „Севтеплоенерго” Севастопольської міської ради та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини про постачання загальноосвітній школі №46 теплової енергії у 2006 році, а так останні не можуть нести відповідальності по оплаті боргу або збитків за поставлену теплову енергію.

Таким чином, у зв’язку з тим, що у відповідачів відсутні будь-які зобов’язання перед позивачем по оплаті теплової енергії, яка, як стверджує позивач, постачалась загальноосвітній школі №46 у грудні 2006 року, суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених комунальним підприємством „Севтеплоенерго” Севастопольської міської Ради позовних вимог, та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення оформлено відповідно до вимог

ст. 84 Господарського процесуального кодексу України

і підписано 22.09.2008.