ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2008 Справа№ 28/256-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого: судді Чимбар Л.О. (доповідач),

суддів: Чохи Л.В., Тищик І.В.,

секретар судового засідання: Мірошниченко Н.В.,

за участю представників сторін

від позивача: Левченко М.В., довіреність №23/06 від 23.06.08;

від відповідача: Овсянікова Є.Д., довіреність №б/н від 04.08.08; Носик Б.М., довіреність № б/н від 27.05.08р.

представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлено належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2008р. по справі № 28/256-07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Стратегія”, м. Дніпропетровськ,

до відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ,

за участю третьої особи без самостійних позовних вимог державного промислового підприємства “Кривбаспромводопостачання”, м. Кривий Ріг,

про визнання угоди недійсною та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Стратегія” (далі- позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” (далі- відповідач) з урахуванням зміни позовних вимог позивач просив визнати недійсною угоду № 161 від 02.10.2003р. про уступку права вимоги застосувавши правові наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача 1913 000 грн. 60 коп. за недійсною угодою № 161 від 02.10.2003р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2008р. по справі № 28/256-07 (суддя- Манько Г.В.) позов задоволено частково: визнано недійсною угоду № 161 від 02.10.2003р. про уступку права вимоги; застосовано правові наслідки недійсності правочину та стягнуто з відповідача на користь позивача 1913000грн., держмито в сумі 19214грн. 99коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 117грн. 99коп.; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення господарського суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Скаржник посилається на те, що господарський суд не взяв до уваги звіти про спожиту електроенергію, рахунки споживача, розрахунок заборгованості, що є доказами підстав та розміру боргу третьої особи перед відповідачем на момент укладання угоди, що свідчить про відсутність будь-якого факту обману чи помилки при укладенні спірної угоди; додатковим рішенням від 03.11.03р. з боржника ДПП “Кривбаспромводопостачання” стягнуто заборгованість за перетоки реактивної електроенергії за договором № 104- ц від 01.01.02р. в розмірі 320822, 75 грн., однак в жодному з пунктів повідомлення № 0062 від 02.10.2003р. боржнику не зазначена вказана сума. Скаржник стверджує, що ця заборгованість не входить до заборгованості, відступленої згідно спірної угоди; повідомлення про відступлене право вимоги направлено пізніше дати укладання спірної угоди, на її підставі та на її виконання; у своїх поясненнях третя особа лише зазначила, що всього за період з 01.01.2002р. по 01.11.2003р. її заборгованість перед відповідачем за перетікання реактивної електроенергії склала 410632,44 грн. не зазначивши на яку дату утворилася зазначена заборгованість; скаржник вважає, що у випадку визнання угоди недійсною ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” повинно буде повернути ТОВ “Стратегія” отримані від нього векселі ВАТ “ДДТЕЦ”, однак не відшкодувати їх вартість грошима; скаржник посилається на те, що вимоги про визнання недійсною угоди, укладеної внаслідок помилки, розглядаються судами за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки, однак у зазначеній справі позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилався лише на помилку, вчинену відповідачем; справа розглянута по суті за відсутності представника третьої особи, докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні; невиконання чи неналежне виконання угоди, згідно законодавства, не тягне за собою наслідків у вигляді визнання угоди недійсною.

Заслухавши доповідь головуючого судді –доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає по наступним підставам.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 02.10.2003р. було укладено угоду № 161 від 01.10.2003р. про уступку права вимоги.

Згідно п. 1.1. угоди, первісний кредитор уступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, належне первісному кредиторові, і стає кредитором за договором про постачання електричної енергії № 104-Ц від 01.01.2002р., укладеним між первісним кредитором та державним промисловим підприємством "Кривбаспромводопостачання".

Відповідно до п. 1.2. угоди новий кредитор одержує право замість первісного кредитора, вимагати від боржника сплати грошової суми за перетоки реактивної електроенергії в розмірі, визначеному в п. 2.1. угоди.

Згідно з п. 2.1. угоди, уступка права вимоги, передбачена цією угодою, за зобов'язаннями боржника від первісного кредитора до нового кредитора визначена сторонами в сумі 1 913 000 грн.

Позивач своє зобов'язання перед відповідачем зі сплати 1 913 000 грн. за відступлене право вимоги виконав шляхом передачі векселів ВАТ „ДДТЕЦ", згідно протоколу-погодження від 02.10.2003р. та акта прийому-передачі векселів від 02.10.2003р.

Відповідач свого зобов'язання, встановленого п. 5.1 угоди, щодо передачі позивачу документів, що підтверджують відступлене право вимоги, не виконав, доказів виконання вказаного зобов'язання не надав.

Відповідно до змісту повідомлення про уступку права вимоги №0062 від 02.10.2003р., направленого відповідачем на адресу третьої особи, позивачу передається право вимоги до боржника в розмірі 1 913 000 грн., в тому числі: 81609,27 грн. —заборгованість, яка виникла в 1999р.; 29 615,94 грн. -заборгованість, яка виникла в 2000р.; 6 924,48 грн. -заборгованість, яка виникла в 2001р.; 1203399,84 грн. -заборгованість, яка виникла в 2001р.; 10 062, 75 грн. -заборгованість, яка виникла з 01.01.2002р. по 31.07.2002р.; 224 462, 08 грн. -заборгованість, яка виникла з 01.01.2002р. по 31.07.2002р.; 16 753,06 грн. —заборгованість, яка виникла з 01.08.2002р. по 31.12.2002р.; 17 502, 18 грн. - заборгованість, яка виникла з 01.08.2002р. по 31.12.2002р.; 9 546, 27 грн. -заборгованість, яка виникла в 2003р.; та ПДВ 313 124,13 грн.

Таким чином, зазначена в повідомленні інформація не відповідає умовам угоди №161 від 02.10.2003р. про уступку права вимоги, оскільки, за нею було відступлене право вимоги по основному договору № 104-Ц, що був укладений 01.01.2002р.: заборгованість в розмірі, визначеної відповідачем в повідомленні № 0062 від 02.10.2003р. в сумі 1 321549 грн. 53 коп. без ПДВ не може відноситися до основного договору №104-Ц від 01.01.2002р., так як безпосередньо відповідачем зазначено, що вона виникла до 01.01.2002р.

21.10.2003р. господарський суд Дніпропетровської області виніс рішення у справі №9/267. Додатковим рішенням від 03.11.2003р. у цій справі суд стягнув з ДПП "Кривбаспромводопостачання" на користь відповідача 320 822,75 грн. заборгованості з компенсації витрат на перетоки реактивної електроенергії по договору №104-Ц від 01.01.2002р., за період з 01.01.2002р. по 01.01.2003р.

Доказів, які б свідчили про наявність у відповідача на момент укладення угоди №161 від 02.10.2003р. про уступку права вимоги дійсного права вимоги до державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання" за основним договором №104-Ц від 01.01.2002р. в розмірі 1 913 000 грн. за перетоки реактивної електроенергії сторонами не надано та іншого судом не встановлено.

Згідно висновків Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13.02.2008р. щодо проведення судово-бухгалтерської експертизи з питань, визначених в ухвалі від 16.07.2007р., у справі є неможливим через відсутність необхідних документів.

Апеляційним судом відповідача було зобов”язано надати розрахунок розміру заборгованості з визначенням періоду виникнення окремих сум заборгованості. Розгляд справи двічі було відкладено з вказаних обставин, однак відповідач не надав суду розрахунку заборгованості третьої особи, яка по ствердженню відповідача була передана позивачу згідно договору уступки права вимоги.

В своїх поясненнях(а.с.89-90т.3) представник відповідача посилається на розрахунок заборгованості на а.с.95-96 т.2, однак в розрахунках на цих аркушах розраховується заборгованість лише за 2003 рік з доданням сальдо на 01.01.2003 року, розрахованого за невідомий період.

Відповідно до ч.1 ст.229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 вказаної статті істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов’язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

З врахуванням обставин справи, правильно встановлених господарським судом та вказаних вимог закону, апеляційний суд вважає правомірним висновок господарського суду про те, що відповідач, укладаючи угоду №161 від 02.10.2003р. помилився щодо розміру та підстав виникнення відступленого за угодою права вимоги, позивач, укладаючи спірну угоду, також знаходився під впливом цієї помилки. Відомості щодо розміру та підстав виникнення відступленого права вимоги, зазначені відповідачем в угоді №161 від 02.10.2003р., не відповідають дійсності та не підтверджуються будь-якими належними доказами.

Помилка відповідача щодо розміру та підстав виникнення відступленого права вимоги має істотне значення, оскільки, вона стосується властивостей і якостей відступленого права вимоги.

Згідно із ст. 56 Цивільного кодексу України (редакція 1963р.), якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати його вартість.

У відповідності до ч. 2. ст. 216 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі визнання недійсним правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично не передав позивачеві відступлене за угодою №161 від 02.10.2003р. право вимоги, і така передача з огляду на обставини справи є неможливою, а позивач своє зобов'язання перед відповідачем зі сплати 1 913 000 грн. за відступлене право вимоги виконав шляхом передачі векселів ВАТ „ДДТЕЦ". Повернення відповідачем переданих векселів ВАТ „ДДТЕЦ" позивачу є неможливим внаслідок того, що за опротестованими векселями було вчинено виконавчі написи в інтересах відповідача, які на теперішній час знаходяться на виконанні віддділу державної виконавчої служби у Заводському районі м.Дніпродзержинська, стягувачем по виконавчому провадженню виступає відповідач (т.3 а.с.91-123).

За таких обставин господарський суд обгрунтовано визначив про необхідність відшкодування позивачеві відповідачем вартості переданих векселів ВАТ „ДДТЕЦ" в розмірі 1 913 000 грн.

Посилання апеляційної скарги на те, що справа розглянута по суті за відсутності представника третьої особи, докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні, не може слугувати підставою для скасування рішення, оскільки рішення постановлено спору між позивачем та відповідачем, ст.104 ГПК України не передбачає окремою підставою для скасування рішення суду вказану відповідачем обставину.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області як правильне, законне та обгрунтоване належить залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області 03.07.2008р. по справі № 28/256-07 залишити без змін, апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду.

Головуючий Л.О.Чимбар

Суддя Л.В.Чоха

Суддя І.В. Тищик

Постанова виготовлена в повному обсязі 10.11.2008 року.