ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.08

Справа №АС9/416-08.

За
позовом : Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.Суми

до
відповідача: Управління пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м.
Суми

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління державного
казначейства України в Сумській області.

Про  скасування вимоги про сплату  боргу та рішення про застосування фінансових
санкцій.

Суддя           ЛУЩИК М.С.

Представники
сторін:

Від
позивача -        ОСОБА_2.

Від
відповідача -    Макотренко В.П.

третя
особа -         не з?явився

Суть
спору: Позивач  відповідно до позовної
заяви просить суд скасувати вимогу Управління пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми про сплату боргу № Ф-27/1 від 31.01.2008 року та
скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Ковпаківському районі
м. Суми про застосування фінансових санкцій № 226 від 31.01.2008 року.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаюсь на те, що  рішення управління
пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми застосовано до
позивача правомірно.

Представник
третьої особи в судове засідання  не
з'явився, але надіслав до суду  письмове
пояснення відповідно до якого зазначає,
що відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності» від 03.07.1998 р. №727/98 (В редакції Указу
Президента №746/99 від 28.06.1999 р.) передбачено, що  у разі сплати суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою єдиного податку на окремий рахунок органу
Державного казначейства, останній
наступного дня перераховує 42 відсотки від сплаченого  податку до Пенсійного фонду України. Так,
правовідносини з приводу нарахування та сплати страхових внесків  на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інших платежів  до
Пенсійного фонду  виникають перш за все
між платниками таких внесків та  органами
Пенсійного фонду України. Головне управління Державного казначейства, як орган
державної влади,  не  наділений повноваженнями щодо ведення
обліку  платників страхових внесків до
Пенсійного фонду, контролю за виконанням платниками обов'язку за сплатою
застрахованими  особами відповідних
страхових внесків.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив:

В
період з 08.01.2008 року по 31.01.2008 року управлінням Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі м. Суми (надалі - відповідач) була проведена
позапланова документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(надалі -
позивач) з питань правильності повноти нарахування, своєчасності сплати
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших
платежів до Пенсійного фонду України за період з 0112.2004 р. до 08.01.2008 р.

За
результатами перевірки був складений акт №15 від 31.01.2008 р., згідно якого
позивачу донараховано за квітень-червень 2005 року 2 130,32 грн. страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Внаслідок цього
позивачем отримана вимога про сплату боргу №Ф-27/1 від 31.01.2008 р.,
відповідно до якої позивач зобов'язаний сплатити недоїмку зі страхових внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 2 130,32 грн. В
зв'язку із донарахуванням страхових внесків рішенням №226 від 31.01.2008 р. до
позивача застосовані фінансові санкції в сумі 3 411,95 грн.

З
донарахуванням страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
та застосуванням у зв'язку з цим фінансових санкцій, позивач не погоджується
з  тих підстав, що ПП ОСОБА_1 здійснює
господарську діяльність за спрощеною системою оподаткування і сплачує єдиний
податок (свідоцтво про сплату єдиного податку, видане Державною податковою
інспекцією в м. Суми).

При
цьому, позивач просить суд врахувати, що ч. 1 ст. З Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. №400-97 визначено,
що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують
до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.
Отже, вищенаведеною нормою визначено, що сплата цього збору може відбуватися не
тільки у порядку, визначеному цим Законом, але й у порядку, визначеному іншими
нормативно-правовими актами України.

Крім
цього, частиною 8 п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що фізичні
особи - суб'єкти підприємницької діяльності, що обрали особливий спосіб
оподаткування, у тому числі і єдиний податок, на період дії законодавчих актів
з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Пунктом
2 Указу Президента України №727 передбачено, що 42% від суми єдиного податку
піддягає перерахуванню органами Держказначейства на рахунок Пенсійного фонду
України.

Як
зазначає позивач, єдиний податок він сплачує своєчасно та заборгованості не
має, отже при проведенні перевірки відповідач належним чином не врахував суми
єдиного податку, сплачені позивачем, які підлягають зарахуванню до Пенсійного
фонду України, що призвело до необґрунтованого та неправомірного нарахування
сум страхових внесків та застосування фінансових санкцій в тому числі і на суму
фактично сплачених внесків.

Виходячи
з викладеного вище, позивач просить задовольнити позовні вимоги та скасувати
вимогу Управління пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про
сплату боргу № Ф-27/1 від 31.01.2008 року та скасувати рішення Управління
пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про застосування
фінансових санкцій № 226 від 31.01.2008 року,
оскільки донарахування позивачу внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за квітень-червень 2005 року в сумі 2 130,32 грн. є
неправомірним, нормативно необґрунтованим, таким що порушує права і законні
інтереси позивача, а таким чином, і застосування фінансових санкцій в сумі
З411,95 грн. на підставі п.4 ч.9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування " відбуватись не повинно.

Суд,
оцінивши надані позивачем документи та докази по справі, заслухавши пояснення
представника позивача,    дійшов
висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Відносини
з загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 р. №1058-1У та Законом України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування".

Частиною  1 ст. З Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. №400-97 визначено,
що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують
до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.
Отже, вищенаведеною нормою визначено, що сплата цього збору може відбуватися не
тільки у порядку, визначеному цим Законом, але й у порядку, визначеному іншими
нормативно-правовими актами України.

Пунктом  2 Указу Президента України №727 передбачено,
що 42% від суми єдиного податку піддягає перерахуванню органами
Держказначейства на рахунок Пенсійного фонду України

Отже,  Указом Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності» від 03.07.1998р. № 727/98 в
редакції Указу Президента № 746/99 від 2.06.1999р., передбачено, що суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, є платником вичерпного
переліку податків і зборів ( обов'язкових платежів), в тому числі і збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування, тому донараховані внески і фінансова
санкція суперечить чинному законодавству.

Крім
цього, слід зазначити, що згідно п.11.17 Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України,
затвердженої постановою Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663,
суми надмірно сплачених чи помилково сплачених страхових внесків та інших
платежів ( в тому числі частина єдиного та фіксованого податків, що находить за
найманих працівників суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали
відповідний особливий спосіб
оподаткування) повертаються страхувальникам або за їх згодою
зараховуються в рахунок майбутніх платежів страхових внесків. З наведеного  вбачається, що  посадові особи територіальних органів
Пенсійного фонду України при здійсненні перевірок зобов'язані перевіряти суми
фактично сплаченого єдиного податку та враховувати  суми платежів, спрямованих до Пенсійного  фонду України з єдиного податку.

Як
вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, в ході здійснення
перевірки  позивача представниками  Управління Пенсійного фонду України  в Ковпаківському районі м.Суми не враховано
сплату єдиного податку за перевірений період
та платежі до Пенсійного фонду, які позивач перерахував в сумі єдиного
податку (квітень-червень 2005р) в сумі 302 грн. 40 коп., чим завищено  суму донарахованих за результатами перевірки внесків
на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.. Внаслідок  чого до позивача необґрунтовано та
неправомірно  застосовані фінансові
санкції, в тому числі і на суму фактично сплачених внесків.

Таким
чином,  відповідач по справі, суб'єкт
владних повноважень, не скористався своїм правом довести правомірність свого
рішення, та спростувати докази надані позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, доведення правомірності рішення покладено на відповідача.

Зважаючи
на вищевикладене,  вимоги позивача щодо
скасування вимоги Управління пенсійного фонду України в Ковпаківському районі
м. Суми про сплату боргу № Ф-27/1 від 31.01.2008р. та скасування рішення
Управління пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про
застосування фінансових санкцій № 226 від 31.01.2008 р. є правомірними,
обґрунтованими і , відповідно, підлягають задоволенню.

На
підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 158, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.
Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1- задовольнити.

2.
Скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м.
Суми  №Ф-27/1 від 31.01.2008 р. про
сплату боргу в сумі 2 130 грн. 32 коп.

3. Скасувати рішення Управління Пенсійного
фонду України в Ковпаківському районі м. Суми за  №226 від 31.01.2008 р. про застосування
фінансових санкцій в сумі 3 411 грн. 95 коп.

Постанова
може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного  суду. Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ
ЛУЩИК М.С.

Повний  текст постанови підписано 21.10.2008р.