ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2008 р.

№ 37/59

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 02.07.2008 р.

у справі

№37/59

господарського суду

Донецької області

за позовом

ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча"

до

ВАТ "Ясиновський коксохімічний завод"

про

стягнення 28 598,40 грн., отриманих без достатніх правових підстав

у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:

Альошина С.В., Огненний А.Б.

від відповідача:

Савенкова М.А., Назаренко О.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.06.2008 р. у справі №37/59 (суддя Яманко В.Г.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.07.2008 р. (судді: Акулова Н.В., Алєєва І.В., Геза Т.Д.), у задоволенні позову ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча" до ВАТ "Ясиновський коксохімічний завод" про стягнення 28 598,40 грн., отриманих без достатніх правових підстав, відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча" просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 09.06.2008 р., постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.07.2008 р. у справі №37/59 та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме: ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до розпорядження в.о.Голови судової палати Першикова Є.В. від 01.10.2008 р. №02-12.2/402 змінено склад колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючого —судді Грейц К.В., суддів: Глос О.І., Бакуліної С.В.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши правильність застосування гос подарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить із обставин, встановлених у справі господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, а саме.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

27.12.2005 р. між ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча" та ВАТ "Ясиновський коксохімічний завод" було укладено договір №106/739-01 про надання послуг з виробництва коксу валового та обслуговування майна, відповідно до умов якого виконавець (відповідач) зобов’язується надати замовнику (позивач) послуги з виробництва коксу валового з кам’яновугільної шихти та технічного обслуговування майна КБ №5 і КБ №6 ВАТ "Ясиновський коксохімічний завод", найменування якого наведено в додатку №1 до договору оренди майна №9189/721/01 від 27.12.2005 р., а замовник зобов’язується прийняти послуги оплатити їх (а.с. 9–14).

Додатковою угодою від 30.11.2006 р. №2 до договору від 27.12.2005 р. №106/739-01 строк дії даного договору було продовжено до 31.10.2007 р.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що замовник (позивач) зобов’язується поставити кам’яновугільну шихту на умовах поставки ЕХW вугільна башта №3 ВАТ “Ясиновський КХЗ” (Інкотермс 2000 року). Виконавець (відповідач) зобов’язується поставити КД (кокс доменний), КГ (коксовий горішок), КД (коксову дрібницю) на умовах поставки FСА ст.Кринична Донецької залізниці (Інкотермс 2000 року). Виконавець згідно з діючим порядком замовляє план перевезень на постачання продукції на адресу замовника, проводить оплату залізничного тарифу. Замовник (позивач) компенсує суму залізничного тарифу відповідно до наданих виконавцем платіжних документів.

Відкритим акціонерним товариством "Ясинівський коксохімічний завод" за укладеним із ДП "Донецька залізниця" договором №66007 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 20.12.2005 р. та додатковою угодою №5 від 29.12.2006 р. до даного договору було сплачено за період з 1 по 14 травня 2007 р. суми залізничного тарифу, розраховані ДП "Донецька залізниця", що підтверджено платіжними дорученнями (а.с. 112–120, 128–131).

На виконання п. 2.4 договору від 27.12.2005 р. №106/739-01 у період з 01.05.2007 р. по 14.05.2007 р. відповідачем було виставлено позивачу рахунки на компенсацію залізничного тарифу за перевезення коксу на загальну суму 1 120 030,80 грн., сплаченого ДП "Донецька залізниця" (а.с. 34–64), які були оплачені позивачем у повному обсязі.

Позивач, вважаючи, що відповідачем безпідставно пред'явлено до відшкодування залізничний тариф за період із 01.05.2007 р. по 14.05.2007 р., розрахований із застосуванням наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 28.04.2007 р. №356 "Про затвердження Розмірів знижок до тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у власних залізничних вантажних вагонах та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України" (який набув чинності лише з 15.05.2007 р.), звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ВАТ "Ясиновський коксохімічний завод" про стягнення з відповідача на користь позивача 28 598,40 грн., отриманих без достатніх правових підстав на підставі ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що враховуючи встановлене договором від 27.12.2005 р. №106/739-01 зобов'язання позивача відшкодувати відповідачу сплачену ним залізниці суму залізничного тарифу відповідно до наданих відповідачем платіжних документів відповідач мав встановлені договором правові підстави для одержання відшкодування залізничного тарифу в обсязі, визначеному залізницею та фактично сплаченого залізниці, у зв'язку з чим застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України є безпідставним.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову є законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Предметом позову є стягнення на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України з відповідача 28 598,40 грн., які отримані відповідачем у якості відшкодування залізничного тарифу без достатніх правових підстав, оскільки залізничний тариф в період з 01.05.2007 р. по 14.05.2007 р. було нараховано залізницею на підставі збільшених коефіцієнтів до Тарифного керівництва №1, введеного в дію наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 28.04.2007 р. № 356, який набрав чинності лише 15.05.2008 р.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вищевказана норма закону передбачає регулювання окремого виду недоговірного зобов'язання, що виникає внаслідок набуття або збереження майна за рахунок іншої особи без достатніх правових підстав.

Безпідставність полягає в тому, що придбання або зберігання майна відбувається без правових підстав, встановлених законом, іншими правовими актами чи правочином.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини

Як встановлено господарськими судами та підтверджено матеріалами справи, обов'язок позивача відшкодувати відповідачу суму сплаченого останнім залізниці залізничного тарифу відповідно до наданих відповідачем платіжних документів встановлено умовами п. 2.4 договору від 27.12.2005 р. №106/739-01, укладеного між позивачем і відповідачем.

Факт сплати відповідачем залізниці залізничного тарифу у визначеному залізницею обсязі у період з 01.05.2007 р. по 14.05.2007 р. і виставлення відповідних рахунків на відшкодування вказаного тарифу позивачу згідно з умовами п. 2.4 договору від 27.12.2005 р. №106/739-01 також встановлено господарськими судами та сторонами не заперечується.

З огляду на викладене, висновки господарських судів про наявність у відповідача встановлених договором від 27.12.2005 р. №106/739-01 правових підстав для одержання відшкодування сплаченого ним залізничного тарифу в обсязі, визначеному залізницею, і, відповідно, відсутність підстав для застосування до даних правовідносин норм ст. 1212 Цивільного кодексу України, є законними і обґрунтованими.

За таких обставин, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій з дотриманням правил ст. 43 Господарського процесуального кодексу України факти, на підставі яких касаційна інстанція відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, спростовують доводи касаційної скарги щодо порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.07.2008 р. у справі №37/59 не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.07.2008 р. у справі №37/59 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.07.2008 р. у справі №37/59 —без змін.

Головуючий

К.Грейц

Судді:

О.Глос

С.Бакуліна