ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2008 р.

Справа № 7/91-11А.

За позовом Закритого акціонерного товариства «Волинський шовковий комбінат»», м.Луцьк

до відповідача: Луцької міської ради, м. Луцьк

про зобов’язання прийняти рішення

Головуючий суддя Шум М.С.

Судді Філатова С.Т.

Якушева І. О.

Секретар судового засідання Яцишин В.А.

----

За участю представників сторін:

від позивача: Василюк І. М., адвокат (довіреність № 3819/05 від 28.05.08р.).

від відповідача: Гордійчук М. А., нач. юридичного управління (довіреність № 1.1-8/1682 від 12.05.2008р.).

Відповідно до ст. 127 Кодексу адміністративного судочинства України представникам сторін було роз’яснено право відводу судді та секретарю судового засідання. Відводу судді та секретарю судового засідання заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу на підставі ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України було роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки. Заяв та клопотань від останніх на розгляд господарського суду не поступило.

Суть спору: закрите акціонерне товариство «Волинський шовковий комбінат», м. Луцьк звернулось до господарського суду Волинської області з позовною заявою в якій ставить питання зобов’язати Луцьку міську раду прийняти рішення про виділення товариству в користування земельну ділянку для створення 300-метрової санітарно-захисної зони навколо об’єктів позивача, котрі знаходяться за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева, 2.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що закрите акціонерне товариство «Волинський шовковий комбінат»є підприємством, яке спеціалізується на переробці хімічних волокон (віскоза, лавсан та ін.), а тому процес переробки супроводжується великим виділенням текстильного пилу. До виробничої діяльності товариства законодавством передбачено обов’язок дотримання екологічних вимог, а тому просив зобов’язати Луцьку міську раду прийняти рішення про виділення в користування ЗАТ «Волинський шовковий комбінат»земельної ділянки для створення 300 метрової санітарно-захисної зони навколо об’єктів позивача.

04.09.2008р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд позовні вимоги прийняти до розгляду в наступній редакції: «зобов’язати Луцьку міську раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку (складання) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду ЗАТ «Волинський шовковий комбінат»земельної ділянки для створення 300 метрової санітарно-захисної зони навколо об’єктів за адресою м.Луцьк, вул.Карбишева, 2».

Відповідач - Луцька міська рада позовні вимоги заперечила. В поданому суду відзиві на позовну заяву просить в задоволенні позову відмовити, мотивуючи це тим, що позивач не спеціалізується на переробці хімічних волокон, тому у встановленні санітарно-захисної зони немає необхідності, а сама санітарно-захисна зона не пов’язана із виділенням земельної ділянки для обслуговування об’єкта нерухомого майна.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, вважаючи позовні вимоги безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, господарський суд, - ВСТАНОВИВ: закрите акціонерне товариство «Волинський шовковий комбінат»створене на основі виробничих активів, які отримані від ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс»». Місце розташування підприємства –Північний промисловий вузол м. Луцька по вул. Карбишева, 2.

До видів діяльності ЗАТ «Волинський шовковий комбінат», згідно статуту та цілей створення підприємства, віднесено переробка хімічних волокон, що включає в себе виготовлення, фарбування пряжі, заключну обробку тканин та ін.

В зверненнях ЗАТ «Волинський шовковий комбінат»до Луцької міської ради повідомлялось про необхідність офіційного закріплення 300-метрової санітарно-захисної зони для небезпечного промислового об’єкта.

Позивачем в обгрунтування позовних вимог надано суду ситуаційний план з нанесенням санітарно-захисної зони, розроблений Державним комітетом легкої промисловості, для Луцького державного підприємства «Волтекс», правонаступником якого є ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс», на основі виробничої бази якого здійснює діяльність позивач, а також лист головного державного санітарного лікаря Волинської області Янко Н.В. від 04.05.2007 р., в якому головним санітарним лікарем зазначено, що розмір санітарно-захисної зони в 300 метрів для ЗАТ «Волинський шовковий комбінат»витримується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 Земельного кодексу України, санітарно-захисні зони створюються навколо об’єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об’єктів від територій житлової забудови.

Згідно п.5.6 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров’я України №173 від 19.06.1996р. та додатку №4 до правил, передбачено, що для підприємств текстильного виробництва та виробництва легкої промисловості по просочуванню та обробці тканин хімічними речовинами за винятком сірковуглецю та по вибілюванню та фарбувально-апретурні, встановлюється санітарно –захисна зона в розмірі 300 м.

Згідно листа №222-1.20 від 17.07.2008 року, наданої управлінням земельних ресурсів у місті Луцьку Волинської області, інформація про нанесення меж санітарно-захисних зон для обслуговування адміністративних та виробничих приміщень Північного промвузла м. Луцька по вул. Карбишева, 2 в наявній базі управління земельних ресурсів відсутня.

Крім того, позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що виробничі приміщення ЗАТ «Волинський шовковий комбінат»є джерелом виділення шкідливих речовин в розумінні ст. 114 Земельного кодексу України.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що до компетенції відповідача не відноситься питання визначення та врегулювання меж санітарно-захисних зон, що є компетенцією органів державної санітарно-епідеміологічної служби.

В силу ч. 1 та 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди (в даному випадку господарський суд) перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія): з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення: своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позивачем не надано достатньо доказів в обгрунтування позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.114 Земельного кодексу України, ст.ст. 2,14, 17,71, 76, 86, 104, 105, 158-163, 167, п.п. 6-7 Розділу 7 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Головуючий суддя                                                            М.С. Шум

Судді                                                                                С. Т. Філатова

І. О. Якушева

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду протягом 10 –днів з дня ї складення в повному обсязі за правилами ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через господарський суд Волинської області заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом 20 днів апеляційної скарги.

дата виготовлення

повного тексту постанови

12.09.2008р.