ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рівне,  вул. Яворницького, 59
РІШЕННЯ

"24"
червня 2008 р.
Справа  № 5/42

За  позовом
Приватного підприємства
науково-виробничих технологій "Тиса"

до відповідача  підприємця ОСОБА_1

про  стягнення заборгованості в сумі 3 556 грн.
76  коп.

Суддя  Войтюк В.Р.

Представники:

Від
позивача  :  не з`явився

Від
відповідача :  не з`явився

Ст.ст.
20, 22  роз`ясненні.

СУТЬ
СПОРУ:

Приватне
підприємство науково-виробничих технологій "Тиса" звернулось до
господарського суду з позовною заявою про стягнення з підприємця ОСОБА_1  1 019 грн. 94 коп. боргу,  2 513 грн. 11 коп. пені, 23 грн. 71 коп.
індексації. У ході судового розгляду позивач подав заяву про уточнення позовних
вимог в частині стягнення з відповідача пені. Відповідно до Закону України "Про
відповідальність за невиконання грошових зобов`язань" просить стягнути з
відповідача 166 грн. 50 коп. пені.

Відповідач
відзиву на позов не подав, участі уповноваженого представника в судовому
засіданні не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи.

У
судове засідання 24 червня 2008 року сторони не з`явились. За таких обставин
суд уважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Вивчивши
подані письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
господарський суд Рівненської області прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають до задоволення частково, з огляду на таке.

25
липня 2007 року приватне підприємство науково-виробничих технологій
"Тиса" та підприємець ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу.
Відповідно до п.1.1 даного договору позивач продає, а відповідач купує та
оплачує на умовах та в порядку, що визначаються
договором , товари в асортименті, в кількості та за цінами, вказаними в
накладних. На підставі договору позивач поставив відповідачу товар згідно
накладних № 1377 від 27 липня 2007 року, № 1750 від 31 липня 2007 року, № 1400
від 01 серпня 2007 року на загальну суму 1 619 грн. 94 коп. Згідно п.3.4.
договору оплата здійснюється не пізніше семи поточних днів з дня надходження
товару. Відповідач оплату за поставлений товар
провів частково в сумі 600 грн. 00 коп., чим допустив виникнення заборгованості
в сумі          1 019 грн. 94 коп.

Частиною
1 ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом,
в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник)
зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського характеру на
користь іншого суб`єкта (виконати певну роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт
(управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної
сторони виконання її обов`язку.

Згідно
вимог статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу
України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов договору
та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

У
відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні
виконуватись в установлений законом або договором строк.

Докази
виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в матеріалах справи
відсутні, а тому позовні вимоги про стягнення 1 019 грн. 94 коп. заявлені
обґрунтовано і підлягають задоволенню.

Позивач
також просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 166 грн. 50
коп. за період з 02 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року.

Відповідно
до статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на
підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Згідно
статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним
правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного
виконання господарського зобов`язання.

Відповідно
до ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання
грошових зобов`язань" розмір пені не повинен перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який
нараховувалась пеня.

Відповідно
п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало
бути виконано.

Оскільки
у договорі немає спеціальної вказівки на період, за який стягуються штрафні
санкції, суд стягує з відповідача пеню тільки за півроку від моменту, коли
відбулося фактичне порушення виконання зобов`язання у сумі 86 грн. 52 коп.

Крім
того, позивач просить стягнути з відповідача індексацію в сумі 23 грн. 71 коп.

Відповідно
до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Нарахування
23 грн. 71 коп. інфляційних втрат за період з серпня 2007 року по березень 2008
року включно, підтверджується обґрунтованим розрахунком позивача та підлягають
задоволенню повністю.

З
урахуванням вищевикладеного, на основі ст.ст.526, 530, 625 Цивільного кодексу
України, ст.ст.193, 198, 216, 230, 232 Господарського кодексу України, вимоги
позивача правомірні, ґрунтуються на договорі та законі і підлягають задоволенню
частково.

На
підставі ст.49 ГПК України на відповідача покладаються державне мито та судові
витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись
ст. ст.49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.
Позов задоволити частково.

2.
Стягнути з підприємця ОСОБА_1  (АДРЕСА_1,
код НОМЕР_1) на користь приватного підприємства науково-виробничих
технологій "Тиса" (35350, Рівненський район, смт.Квасилів,
вул.Індустріальна, 6, код 21082539) 1 019 грн. 94 коп.
боргу, 86 грн. 52 коп. пені, 23 грн. 71
коп. інфляційних, 95 грн. 27 коп. державного мита
та 110 грн. 20 коп. за послуги по інформаційно-технічному
забезпеченню судового процесу.

3.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

4. У
стягненні 79 грн. 98 коп. пені відмовити.

Суддя
Войтюк В.Р.

підписано "26"
червня 2008 р.