ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 43/724

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Короткевича О.Є.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Голосіївському

районі м. Києва

на ухвалу

господарського суду м. Києва

від 07 лютого 2008 року

у справі

господарського суду

№ 43/724

м. Києва

за заявою

Приватного підприємства "Октопус"

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкор"

про

визнання банкрутом,

ліквідатор

арбітражний керуючий Ульянчук Ю.А.,

за участю представників сторін:

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва –Мишковець О.В. (дов. від 06.06.08);

встановив:

У листопаді 2007 року ПП "Октопус" звернулося до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Делюкор" в порядку ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Вказувала на наявність заборгованість у розмірі 24800,00 грн. за виконані роботи по розробці модулів та блоків пошукових інформаційних систем без даних та самостійних інформаційно-довідкових комп'ютерних систем, яку неможливо стягнути з боржника у зв'язку з відсутністю керівних органів боржника за місцем свого знаходження, що підтверджує відсутність підприємницької діяльності.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.11.2007 порушено провадження у справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду м. Києва від 07.12.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю "Делюкор" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ульянчука Ю.А., якого зобов'язано письмово повідомити про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкор" банкрутом усіх відомих йому кредиторів банкрута, підприємницьку діяльність завершено, строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати податків і зборів вважати таким, що настав 07.12.2007, припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 07.12.2007, ліквідатора також зобов'язано провести ліквідаційну процедуру та надати суду свій звіт та ліквідаційний баланс банкрута у строк до 07.10.2008.

Ухвалою господарського суду м. Києва (суддя Пасько М.В.) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута. Товариство з обмеженою відповідальністю "Делюкор" ліквідовано як юридичну особу. Провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з винесеною у справі ухвалою ДПІ у Голосіївському районі м. Києва звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та припинити провадження у справі. В обґрунтування посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 32, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову господарського суду, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Відповідно до ст. 107 Господарського процесуального кодексу України право касаційного оскарження надано, зокрема, особам, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав та обов’язків.

Статтею 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон) передбачено, що у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також, за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Наведена норма передбачає, що заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника є підставою для порушення провадження у справі й у випадку наявності будь-якої з підстав, передбачених статтею 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи постанову про визнання

ТОВ "Делюкор" банкрутом на підставі ст. 52 Закону місцевий господарський суд виходив з того, що заявлені вимоги ініціюючого кредитора визнані боржником, документально підтверджені, не виконані боржником після настання встановлено строку їх оплати, а факт відсутності боржника за юридичною адресою підтверджено актами відсутності юридичної особи від 13.09.2007 та від 28.09.2007, які складені представниками ініціюючого кредитора та орендодавця (а.с. 24-25).

23.01.2008 ліквідатором банкрута було надано господарському суду на затвердження звіт та ліквідаційний баланс (а.с. 38-41), в якому вказано, що здійсненими ліквідатором заходами майнових активів боржника не виявлено, майно у банкрута відсутнє. Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.02.2008 подані звіт та ліквідаційний баланс було затверджено.

Однак, при винесенні оскаржуваної ухвали господарський суд не з’ясував дійсних обставин справи, прав і обов’язків учасників спірних правовідносин, що вплинуло на правильність застосування норм матеріального та процесуального права, чим порушення судами вимог ст. 43 ГПК України щодо повного, всебічного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 32 Закону після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються показники виявлення ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси, реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Отже, законодавцем передбачено обов’язкову процедуру встановлення вимог кредиторів шляхом письмового повідомлення ліквідатором всіх потенційних кредиторів боржника, таких кредиторів належать податкові органи, органи стягнення загальнообов'язкових внесків до фондів соціального страхування, а також передбачено перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із звітом ліквідатора та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів).

Матеріалами справи підтверджується, що ухвала суду першої інстанції про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу не містить аналізу звіту ліквідатора; не дає оцінки наявності (відсутності) необхідних додатків до звіту ліквідатора, зокрема, реєстру (переліку) вимог кредиторів, даних інвентаризації майна боржника; не дає оцінки відсутності запитів фондам соціального страхування, управлінню пенсійного фонду та податковому органу на предмет встановлення їх кредиторських вимог; не встановлює переліку кредиторів, чиї вимоги виявились незадоволеними за наслідками проведеної ліквідаційної процедури; не мотивує висновків суду про необхідність ліквідації юридичної особи боржника.

Матеріалами справи підтверджується подання звіту ліквідатора без реєстру вимог кредиторів, який є обов’язковим додатком, згідно з частиною 1 статті 32 Закону, без жодних запитів ліквідатора до фондів та ДПІ, на обліку яких стояв боржник з метою встановлення їх кредиторських вимог (т.1 а.с. 38-49).

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та припинення провадження у справі є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій ліквідатором по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, встановлення судом обставин неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, встановлення неможливості задоволення визначених за звітом ліквідатора вимог кредиторів та необхідності у зв’язку з цим ліквідації боржника, обґрунтування оплати послуг арбітражного керуючого, якщо до звіту ліквідатора додається звіт про його витрати та оплату послуг), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 №11).

З врахуванням викладеного оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду на стадії ліквідаційної процедури.

При новому розгляді справи суду слід врахувати приписи статей 17-18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, ст.ст. 32, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", повно та всебічно дослідити всі суттєві обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, перевірити ствердження та заперечення сторін, всім зібраним доказам надати належну оцінку в їх сукупності та вирішити спір відповідно до вимог закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі М.Києва задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду м. Києва від 07.02.2008 про затвердження звіту та ліквідаційного балансу у справі № 43/724 скасувати, справу передати на розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий                                                                      М.І. Хандурін

Судді                                                                                О.Є. Короткевич

О.С. Удовиченко