ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.05.2008
Справа №  13/36

за позовом  Приватного підприємця  ОСОБА_1, м. Полтава

до  Приватного підприємця ОСОБА_2, м.
Комсомольськ

про
стягнення 54688,61 грн.

Суддя  Босий В.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3., дов. від
06.12.2007р., ОСОБА_1.

від відповідача:  ОСОБА_4.

Рішення приймається в умовах
перерви, оголошеної в судовому засіданні 16.04.2008р.

Обставини спору: Розглядається
позовна заява про стягнення з відповідача 10229,76 грн. основного боргу,
42888,35 грн. пені, 1394,30 грн. інфляційних витрат та 176,20 грн. річних за
неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 1-6 від
04.01.2007р. Позивач просить стягнути вартість юридичних послуг в розмірі
800,00 грн.

Представники позивача позовні
вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник  відповідача в судовому засіданні та в  письмових
поясненнях (вхід. № 07616 від 20.05.2007р.) проти задоволення позовних
вимог заперечує, зазначає, що товар ним не замовлявся, товар не  передавася.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін суд встановив, що 04.01.2007р. між сторонами по
справі укладено Договір купівлі-продажу № 106, відповідно до умов якого
Продавець (Позивач) зобов"язався передавати у власність Покупця
(Відповідача) товари народного споживання, а відповідач - приймати отримані
товари та своєчасно за них сплачувати.

На виконання умов Договору позивач
передавав відповідачу товари, про що свідчать видаткові накладні ( в матеріалах
справи) на загальну суму 10229,76 грн.

Відповідач в порушення взятих на
себе зобов"язань не розрахувався з позивачем.

Умовами договору передбачено
безготівковий розрахунок протягом семи календарних днів з моменту поставки
товару.

Видаткові накладні скріплені
печаткою Приватного підприємця ОСОБА_2 та підписами. У суду відсутні підстави
вважати, що товар відповідачем не отримувався.

Відповідно до п. 5.2  Договору
позивачем нарахована пеня в розмірі 2 % за кожний день прострочки
платежу від суми заборгованості, що становить 42888,35 грн.

У відповідності з Законом України
“Про відповідальність  за несвоєчасне
виконання грошових зобов”язань” розмір пені
за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Ст. 232 Господарського кодексу
України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за  прострочення виконання зобов”язання, якщо
інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців
від дня, коли зобов”язання мало бути виконано.

За власним
розрахунком, здісненим судом, відповідно до вимог ст. 232 ГК України та ЗУ
"Про відповідальність  за
несвоєчасне виконання грошових зобов”язань”, до стягнення підлягає - 820,78
грн. пені.

Отже, в частині  стягнення
42067,57 грн. пені суд відмовляє.

Згідно зі ст. 625 ЦК України  боржник, який прострочив виконання грошового
зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3%
річних  від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати, за розрахунками
позивача,  становлять 1394,30  грн.  за  час
прострочення  виконання грошового
зобов”язання.  Три проценти річних з
простроченої суми складає 176,20 грн.

У відповідності до вимог ст. ст. 525,
526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання  та  інші
учасники  господарських
відносин  повинні  виконувати
господарські  зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів,  договору.
Не допускаються  одностороння   відмова
від   виконання зобов'язань,  крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у
зобов"язанні  встановлений строк
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,
визначених  змістом  зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, суд дійшов  висновку, що відповідач дійсно  порушив
взяті на себе зобов"язання.

Суд відмовляє позивачу в
задоволенні вимоги стосовно стягнення 800,00 грн. витрат на юридичну допомогу,
виходячи з наступного.

Позивач вимагає стягнути з
Відповідача  розмір юридичних послуг в
сумі 800,00  грн., які надані
позивачу,  згідно  платіжного доручення №  292 від
18.02.08р.

Судом досліджено, що юридичні
послуги надані Позивачу СПД -ФО ОСОБА_5.                     Згідно вимог ст. 48 ГПК
України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката,  визначаються
у порядку, встановленому Законом України “Про адвокатуру”.

Статтею 44 ГПК України передбачено,
що до складу  судових  витрат віднесено лише витрати на оплату
послуг адвоката.

Пунктом
10 Роз"яснень Вищого Арбітражного Суду України № 02-5/78 від
04.03.1998р. передбачено, що   витрати  позивачів
та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських
бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських  об'єднань
з  надання  правової допомоги щодо ведення справи в
господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних  підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.  Відшкодування цих  витрат
здійснюється  господарським  судом шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності документального
підтвердження  витрат,  як-от  угоди  про надання послуг щодо  ведення
справи  у  суді
та/або  належно  оформленої довіреності,  виданої стороною представникові  її інтересів у суді, і платіжного
доручення  або  іншого
документа,  який  підтверджує сплату відповідних послуг.

За таких обставин, витрати на
юридичні послуги  СПД -ФО ОСОБА_5. не
відносяться до складу судових витрат і на цій підставі не можуть бути
задоволені господарським судом.

Господарський суд, застосовуючи
основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи
з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні спорів, дійшов висновку задовольнити
позовні вимоги частково.

Судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст.
49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32-33, 43, 49,
82-85    ГПК України,  суд,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги
частково.

2. Стягнути з Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1в
"Промінвестбанк", МФО 331133, ЗКПО НОМЕР_2) на користь Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (м. АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_3в Полтавській дирекції
"Укрсоцбанк", МФО 331014, інн: НОМЕР_4, ПДВ НОМЕР_5) -10229,76 грн. основного
боргу, 1394,30 грн. інфляційних витрат, 176,20 грн. річних,  820,78 грн. пені,  126,21 грн. державного мита та  27,23 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Суддя
Босий В.П.

Згідно з оригіналом.

Помічник судді                 Онищенко О.В.