ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 р.

№
02/3916

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

головуючого
судді

Добролюбової
Т.В.,

суддів

Рогач
Л.І.,

Швеця
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1

на постанову

Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 25 лютого 2008 року

у
справі

№
02/3916

господарського
суду

Черкаської
області

за
позовом

Військової
прокуратури Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна України в Черкаській області та Державного
підприємства Міністерства оборони України "Черкаський військовий торг
північного оперативного командування"

до

суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1

про

зобов'язання
звільнити займане приміщення та стягнення 11 203, 26 грн.

Згідно
з Розпорядженням Вищого господарського суду України                          № 02-12.2/208 від
18.06.08 у зв'язку з відпусткою судді Гоголь Т.Г. для розгляду справи № 02/3916
сформовано колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В. (головуючого), Рогач
Л.І., Швеця В.О.

за участю представників сторін від:

позивача:
Петрик В.А. (дов.
від 25.02.08);

відповідача: ОСОБА_1.,

ВСТАНОВИВ:

У
липні 2007 року Військовий прокурор Черкаського гарнізону в інтересах держави в
особі Регіонального відділення ФДМ України по Черкаській області та Державного
підприємства Міністерства оборони України "Черкаський військовий торг
північного оперативного командування" звернувся до Господарського суду
Черкаської області з позовом з урахуванням уточнень до суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача звільнити
займане приміщення; стягнути недоотриману орендну плату в розмірі 10 245,61
грн. та  штрафні санкції за несвоєчасне
страхування орендованого майна і несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 1
999,82 грн. (а.с.42-44).

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір укладено з порушенням вимог статті
287 ГК України, оскільки передано в орендне користування неуповноваженим на це
органом а саме - ДП "Черкаський військовий торг північного оперативного
командування", що має наслідком визнання такого договору нікчемним та
звільнення незаконно займаного приміщення орендарем.

Рішенням
Господарського суду Черкаської області від 26 листопада 2007 року (суддя Пащенко
А.Д.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з СПД ОСОБА_1на користь ДП
"Черкаський військовий торг північного оперативного командування" 5
516,99 грн. заборгованості з орендної плати.

Постановою
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2008
року (колегією суддів у складі: Жук Г.А. - головуючого, Агрикової О.В.,
Рудченка С.Г.) апеляційне подання Військового прокурора Черкаської області
задоволено, апеляційну скаргу СПД ОСОБА_1задоволено частково. Рішення Господарського
суду Черкаської області від 26.11.07 змінено, позов задоволено частково,
стягнуто з СПД ОСОБА_1пеню в розмірі 1 005, 26 грн. і зобов'язано звільнити
орендоване приміщення.

Постанова
обґрунтована посиланнями на статті 526, 759, 785 ЦК України, статті 193, 283,
291 ГК України, на підставі яких суд дійшов до висновку про припинення дії
спірного договору у зв'язку з закінченням його строку, що свідчить про
безпідставне користування СПДОСОБА_1. орендованим приміщенням, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, суд вказав на необхідність стягнення з
відповідача штрафних санкцій за прострочення сплати орендних платежів.

Не
погоджуючись з прийнятими судами попередніх інстанцій судовими актами, СПД
ОСОБА_1. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,
в якій просить постанову Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 25.02.08 в частині зобов'язання СПД ОСОБА_1звільнити займане
приміщення та стягнення державного мита за розгляд апеляційного подання в сумі
42, 50 грн. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні  позовних вимог. Касаційна
скарга вмотивована доводами щодо порушення апеляційним судом приписів статей
291 ГК України, вказуючи на те, що відносини за договором оренди приміщення №
18 від 20.12.03 між сторонами продовжуються у зв'язку з відсутністю заяви
будь-якої сторони про припинення або зміну договору оренди протягом місячного
строку після закінчення терміну дії вказаного договору. Крім того, скаржник
вказав, що не підписував додаткову угоду від 27.04.06 про внесення змін до
договору оренди № 18, у зв'язку з чим остання не може вважатися належним
доказом в підтвердження факту внесення змін до договору оренди.

Заслухавши
суддю-доповідача Швеця В.О., розглянувши та обговоривши доводи касаційної
скарги, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм
процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 20
грудня 2003 року між Державним підприємством “Черкаський військовий торг
Північного оперативного командування” (орендодавець) та суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (орендар) було укладено
договір № 18, відповідно до умов якого орендодавець здав, а орендар прийняв в
строкове, платне користування нежитлове приміщення загальною площею 322,1 м2  (складського приміщення) за адресою: м.
Черкаси, вул. Ільїна, 218, що знаходиться на балансі Військторгу, вартість
якого визначена згідно з експертним висновком про оцінку майна і становить 82
882,00 грн. (далі - Договір, а.с. 4-9). Про передачу вказаного приміщення
свідчить підписаний між сторонами акт прийому-передачі нежитлового приміщення
від 20.12.03  (а.с.12).

Відповідно
до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку
орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і складає 12 445,92
грн. за рік (без індексів інфляції та ПДВ).

Пунктом
3.2 Договору сторони передбачили, що орендна плата за базовий місяць (квітень)
розраховується згідно з додатком № 4 до цього договору і складає 1 037,16 грн.
Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування базової
орендної плати на індекс інфляції за період до першого місяця та за перший
місяць оренди.

Згідно
до пунктів 10.1, 10.7 Договору  сторони
визначили строк його дії - з 20.12.03 по 20.11.04 та погодили, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди
протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається
продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачено
договором.

Пунктом
2.1 Угоди про внесення змін до Договору № 18 від 20.12.03   сторони продовжили термін дії Договору до
30.04.07 (а.с.10).

За
змістом положень Цивільного та Господарського кодексів України договір оренди -
реальний, оплатний та двосторонній договір, оскільки кожна із сторін цього
договору несе обов'язки на користь іншої сторони. Зокрема, до обов'язків
орендаря частина 1 статті 762 ЦК України і статті 285, 286 ГК України
відносять, в тому числі, внесення плати за користування майном, розмір якої
встановлений договором оренди.

У
відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України, в силу
господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або
утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно
зі статтею 526 ЦК України та статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В
силу вимог статті 291 ГК України та умов п. 10.9 Договору договір оренди
припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено. Правові
наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання
договору найму Цивільним Кодексом України.

Згідно
зі статтею 785 ЦК України, у разі припинення договору найму (оренди) наймач
(орендар) зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона
була одержана, або у стані який було обумовлено договором. Пунктом 5.4
Договору  сторони  передбачили обов'язок орендаря, у випадку
припинення дії договору оренди, повернути орендодавцю майно в належному стані,
не гіршому ніж на час передачі його в оренду з врахуванням фізичного зносу.

Відповідно
до статті 287 ГК України та статті 5 Закону України “Про оренду державного та
комунального майна” орендодавцями державного та комунального майна (цілісних
майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого
майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених
законом) є Фонд державного майна України, його регіональні відділення.

Судами
встановлено, що листами від 04.04.07 та від 31.05.07 ДП “Черкаський військовий
торг Північного оперативного командування” повідомляло СПД ОСОБА_1про
необхідність звернення до Регіонального відділення ФДМ України для
переукладення договору оренди, у протилежному випадку відповідач зобов'язаний
звільнити займане ним орендоване приміщення (а.с.45-46).

Враховуючи
те, що угодою від 27.04.06 строк дії Договору визначено сторонами до 30.04.07,
а також те, що орендодавець належним чином повідомив орендаря про відмову від
продовження дії договору оренди на новий термін, апеляційний господарський суд
дійшов до обґрунтованого висновку, що строк дії договору оренди № 18 від
20.12.03 закінчився 30.04.07, у зв'язку з чим, СПД ОСОБА_1 безпідставно
користується орендованим ним приміщенням.

У
касаційній скарзі СПД ОСОБА_1. посилається також на неправомірне стягнення з
нього апеляційним судом державного мита за внесення Військовим прокурором
Черкаського гарнізону апеляційного подання.

Відповідно
до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито, від
сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з
відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо
відповідач не звільнений від сплати державного мита. Оскільки, в силу вимог
статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 № 7-93 “Про державне
мито” Генеральна прокуратура України та її органи звільнені від сплати
державного мита за позовами, з якими вони звертаються до господарського суду в
інтересах держави, а відповідач доказів про його звільнення від сплати суду не
подав, колегія суддів вважає правомірним розподіл судом судових витрат у даній
справі.

Викладене
свідчить про те, що приймаючи оскаржувану постанову, апеляційний суд дав вірну
юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального
та процесуального права.

Щодо
доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаного висновку суду, та,
крім того, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень
касаційної інстанції.

Відповідно
до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти їх.

Враховуючи
вищенаведене, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що
оскаржувана постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду
є законною та обґрунтованою, а тому не вбачається підстав для її зміни чи
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського
суду від 25 лютого 2008 року у справі Господарського суду Черкаської області №
02/3916 - без змін.

Головуючий
суддя
Т. Добролюбова

Судді

Л. Рогач

В. Швець