ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2008 р.

№ 6/69

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:

Першиков Є.В.

судді

Данилова Т.Б., Муравйов О.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод"

на постанову

Донецького апеляційного господарського суду від 09.06.2008р.

у справі

господарського суду

№ 6/69

Донецької області

за позовом

закритого акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод"

до

третя особа

державного підприємства "Донецька залізниця"

спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку

про

за участю представників сторін

позивача -

відповідача -

третьої особи -

стягнення 8385,85грн.

не з’явився

Ігнатова Н.О. дов. № Н-01/837 від 14.03.

Маркітанова С.В. дов. № 41297/10/10 від 30.11.07.

Широков В.Г. дов. № 17035/10/10 від 20.05.08.

Розпорядженням № 02-12.2/352 від 17.09.2008. у зв'язку з відпусткою судді Ходаківської І.П. змінено склад колегії суддів у справі № 6/69 призначеної до розгляду у складі - головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Муравйов О.В.

В С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство ” Донецьксталь –металургійний завод ” звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Донецька залізниця ” про стягнення безпідставно отриманої майнової вигоди у розмірі 8385,85грн. на тій підставі, що Закон України “Про податок на додану вартість ” не передбачає нарахування ПДВ на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших у зв’язку із внесенням останніми цих сум третім особам на виконання відповідних зобов’язань.

Рішенням від 31.05.2007 господарський суд Донецької області задовольнив позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь –металургійний завод” і стягнув з Державного підприємства “Донецька залізниця ” 8385,85грн. безпідставно набутої майнової вигоди.

Постановою від 24.07.2007 Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 31.05.2007. по справі № 6/69 скасував, позовні вимоги ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод ” про стягнення з державного підприємства “Донецька залізниця ” безпідставно списаного податку на додану вартість у сумі 8385,85 грн., нарахованого на плату за користування вагонами інших держав, задовольнив, але з інших підстав, стягнув з ДП “Донецька залізниця ” на користь ЗАТ “Донецьксталь” - металургійний завод ” 8385,85 грн., що становить суму податку на додану вартість, нарахованого на плату за користування вагонами інших держав.

Постановою від 24.01.2008 Вищий господарський суд України скасував рішення господарського суду Донецької області від 31.05.2007 та постанову від 24.07.2007 Донецького апеляційного господарського суду, та справу № 6/69 направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 8385,85грн. збитків, нанесених позивачу списанням суми ПДВ з особового рахунку, як неналежного виконання договірних зобов’язань.

Ухвалою від 19.02.2008 господарський суд Донецької області залучив до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку.

Рішенням від 18.03.2008 господарський суд Донецької області (суддя Матюхін В.І.) задовольнив позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь –металургійний завод ”, стягнув з Державного підприємства “Донецька залізниця ” 8385,85грн. та судові витрати.

Рішення мотивоване тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 192 від 17.06.2004, предметом якого є надання залізницею позивачеві послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги. Донецькою залізницею у грудні 2006 року позивачу були подані вагони власності Російської федерації для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, облік часу перебування яких на під’їзній колії проводився станцією Донецьк за відомостями плати за користування вагонами, які були підписані відповідачем із зауваженням. Позивач заперечував проти нарахування ПДВ і не давав згоди на списання з його особового рахунку суми податку на додану вартість, нараховану у розмірі 20% на плату за користування іновагонами.

На підставі відомостей залізниця списала з особового рахунку позивача 8385,85грн. як податок на додану вартість, нарахований на суму плати за користування іновагонами та 41 929,25грн. як плату за користування іновагонами; ч.4 ст. 119 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовласники та порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів з цих питань.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.06.2008 (головуючий суддя Акулова Н.В., суддів Дзюби О.М., Старовойтової Г.Я.) апеляційна скарга державного підприємства "Донецька залізниця" задоволена частково, рішення господарського суду Донецької області по справі скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог про стягнення 8385,85 грн. збитків відмовлено.

Постанова апеляційного суду обґрунтована відсутністю у позивача збитків.

Не погоджуючись із Постановою Донецького апеляційного господарського суду, Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь –металургійний завод ” звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.06.2008 скасувати, а залишити в силі рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2008 по справі.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що вантажовідправники, вантажоодержувачі та порти не є користувачами іновагонів, одержаних ними від українських залізниць для виконання вантажних операцій, і Закон України "Про податок на додану вартість" на передбачає нарахування ПДВ на суми, що підлягають відшкодуванню одними особами на користь інших.

У відзиві на касаційну скаргу "Донецька залізниця" проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає постанову апеляційного суду законною та обґрунтованою, просить залишити постанову в силі, оскільки вважає, що користування вагонами незалежно від їх державної належності є об’єктом оподаткування податком на додану вартість, залізниця є платником податку на додану вартість і зобов’язана включати ПДВ у ціну наданих послуг з користування вагонами та утримувати його і перераховувати до Державного бюджету України. Крім того, позивач отримав відшкодування сплаченого податку за рахунок бюджету, тому не має збитків, які можна стягнути з залізниці.

Позивач ЗАТ" Донецьксталь металургійний завод" належним чином повідомлений про час розгляду касаційної скарги, не скористався правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не направив свого представника в судове засідання.

Заслухавши присутніх представників відповідача та третьої особи, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що 17.06.2004року між позивачем та відповідачем укладено договір №192 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги ( далі –Договір). Предметом даного Договору згідно з пунктом 1.1 є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги. Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум залізниця відкрила для вантажовласника особовий рахунок № 3916293 з присвоєнням коду № 1032.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що плату за користування вагонами і контейнерами, наданими на під'їзні колії, вантажовласник сплачує згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до п.3.2 Договору залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи тощо) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами. Згідно п.3.3 договору Залізниця не пізніше третього робочого дня після списання надає Вантажовідправнику через станцію перелік списаних сум.

По закінченні кожного місяця Залізниця надає Вантажовласнику витяг з його особового рахунку і податкову накладну.

Як встановлено судами, у грудні 2006року державним підприємством “Донецька залізниця ” позивачу були подані вагони власності Російської федерації для здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, облік часу перебування яких на під’їзній колії проводився станцією Донецьк Донецької залізниці за відомостями плати за користування вагонами №№ 1121750, 2121755, 5121768, 6121774, 8121785, 9121791, 10121796, 12121810, 13121814, 14121820, 6111602, 8111616, 10101451, 31101570, 15121830, 16121829, 7121779, 19121844, 20121850, 21121856, 22121861, 23121867, 7101433, 24121873, 25121879, 26121884, 27121889, 28121896, 29121900, 30121909, 31121914.

Вищевказані відомості плати за користування вагонами були підписані відповідачем із зауваженнями, а саме, Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь –металургійний завод ” заперечувало проти нарахування податку на додану вартість у розмірі 20% на плату за користування іновагонами та включення суми ПДВ у податкову накладну.

Залізниця за Переліками ТехПД-1 №№ 216 від 5.12.06р., 215 від 7.12.06р., 233 від 8.12.06р., 242 від 12.12.06р., 227 від 14.12.06р., 218 від 15.12.06р., 202 від 16.12.06р., 135 від 18.12.06р., 227 від 19.12.06р., 219 від 21.12.06р., 212 від 22.12.06р., 187 від 23.12.06р., 105 від 24.12.06р., 126 від 25.12.06р., 215 від 26.12.06р., 213 від 27.12.06р., 206 від 28.12.06р., 209 від 29.12.06р., 267 від 30.12.06р., 95 від 31.12.06р., 80 від 01.01.07р., 47 від 02.01.07р.списала з особового рахунку позивача 41 929,25грн. плати за користування вагонами та 8385,85грн. податку на додану вартість, нарахованого на дану суму.

Позивач визначив предмет позовних вимог з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог як стягнення на підставі ст. ст.22, 509,623 Цивільного кодексу України з відповідача 8385,85грн. збитків, нанесених позивачу списанням суми з особового рахунку як ПДВ, оскільки умовами договору № 192 не передбачено зобов’язання позивача сплачувати відповідачу ПДВ за користування вагонами. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача йому спричинені збитки у вищевказаній сумі.

Задовольняючи позовну вимогу ЗАТ "Донецьксталь-металургійний завод" суд першої інстанції не врахував приписи пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів ( розділ 11 Правил перевезень вантажів), згідно з якими у випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списується з особового рахунку платника, тому за таких обставин нема необхідності передбачати в договорі зобов’язання позивача сплачувати відповідачу ПДВ за користування вагонами.

Вирішуючи спір по суті, Донецький апеляційний господарський суд виходив із аналізу заявлених позовних вимог з урахуванням їх уточнення позивачем та норм законодавства, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог стягнути з відповідача збитки.

Згідно ст.623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, які є одним із видів правових наслідків порушення зобов’язання згідно із ст.611 ЦКУ.

За приписами ст.22 Цивільного кодексу України під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою відповідальності за порушення зобов’язання є вина особи, яка порушила зобов’язання, якщо інше не встановлено договором або законом, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання , що встановлено ст.614 ЦКУ.

Об’єктивною стороною правопорушення є наявність збитків в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов’язання, причинний зв’язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов’язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідач надав позивачу податкові накладні №№ 14062/0011,14063/0011, 568/12873. Вищезазначені податкові накладні прийняті позивачем та відповідачем до податкового обліку.

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з пояснень Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку, , ПДВ на плату за користування вагонами за листопад 2006року, у тому числі 8385,85грн. податку на плату за користування іновагонами, стягнення якого в якості збитків є предметом спору, включено позивачем до податкового кредиту по декларації за грудень 2006року та задекларовано у загальній сумі до відшкодування з бюджету 11059881грн., декларацію зареєстровано в СДПІ 22.01.2007року за №12237.

Сума відшкодування повернута із бюджету позивачу на його рахунок на підставі висновку про суми відшкодування податку на додану вартість № від 12.03.2007року, факт перерахування підтверджується витягом з облікової картки платника за відповідний період.

На цій підставі колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що збитки у позивача відсутні, оскільки умовами застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, є доведена наявність збитків кредитора, а наданими позивачем в підтвердження позовних вимог матеріалами справи не доведена наявність збитків.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновок суду першої інстанції відносно обґрунтованості та правомірності заявлених позовних вимог, а відповідно й висновок щодо задоволення позовних вимог є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова апеляційного суду прийнята на підставі всебічного, повного та об’єктивного розгляду заявлених позовних вимог та правильного застосування норм матеріального та процесуального права і підстав для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду нема.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства "Донецьксталь- металургійний завод" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.06.2008р. у справі № 6/69 господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий           Є. Першиков

Судді           Т. Данилова

О. Муравйов