ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.2008
Справа  № 12/136

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю „Корона -люкс”,                 м. Мукачево

до
відповідача фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1,              м. Ужгород

про
стягнення заборгованості в сумі 516,62 грн.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -
не з'явився (явка на розсуд сторін)

Від відповідача -не
з'явився (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов товариством з обмеженою відповідальністю „Корона -люкс”, м.
Мукачево до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород про стягнення
заборгованості в сумі 516,62 грн.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов з доказами в його обґрунтування не подав, свого уповноваженого
представника для участі у розгляді справи не направив, а тому справа
розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою
розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у
справі.

Судом здійснені заходи щодо
повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом процесуальних
дій, чим виконано підпункти 4, 5 пункту 3.5.1 та 3.5.11 „Інструкції з
діловодства щодо порядку направлення учасникам процесу процесуальних документів
та оформлення відмітки про їх відправку” від 10.12.2002 року № 75 (Інформаційний
лист ВГСУ від 02.06.2006 року № 01-8/12/28).

Відповідач не скористався своїм
правом щодо направлення свого представника для участі в судовому засіданні.

Позаяк, суду не надано відповідачем
доказів чи відомостей поважних причин неможливості його участі в судовому
засіданні.

Якщо фізична особа - учасник судового
процесу своєчасно не довела до відома господарського  суду або інших учасників процесу про зміну
свого фактичного місця проживання, то всі процесуальні наслідки такої
бездіяльності покладаються на цю фізичну особу (Інформаційний лист ВГСУ від
18.03.2008 року № 01-8/164 „Про деякі питання застосування норм Господарського
процесуального кодексу України”).

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 516,62 грн.
-основного боргу щодо оплати за поставлений, згідно договору № 177 від
01.01.2008 року, товар, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-
накладною № 39681 від 09.05.2008 року;

-
розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає
стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
поставка товару (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість поставленого товару є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається
(ст. 615; 625 ЦК України).

Між тим, за  договором
поставки  продавець  (постачальник),  який здійснює
підприємницьку  діяльність,
зобов'язується  передати  у встановлений   строк (строки)  товар
у  власність  покупця
для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях, не пов'язаних з особистим,  сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму                  (ч.1
ст. 712 ЦК України).

Відтак, договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання
відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3
ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, поклавши
відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з
огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.
Позов
задоволити  повністю.

2. Стягнути з фізичної особи -підприємця ОСОБА_1           (м.Ужгород, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на
користь товариства з обмеженою відповідальністю „Корона -люкс”                             (м. Мукачево, вул.
І. Франка, 132; код 31230636) суму 516,62 (п'ятсот шістнадцять грн. 62
коп.) -основного боргу та 102 (сто дві грн.) -
у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.)
-у відшкодування витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового
процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.