СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30"
жовтня 2008 р.
м. Черкаси
Справа №  17/4117

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Боровика С.С., з секретарем Волна С.В., за участю
представників сторін:  позивача -не
з'явився,          відповідача -не
з'явився

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу № 17/4117

за
позовом

товариства
з обмеженою відповідальністю “ЧеркасиЕлеваторТорг”

до

суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення
3 305 грн. 02 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю «ЧеркасиЕлеваторТорг»(далі-позивач) звернулось в
суд з позовом про стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (далі-відповідач) заборгованості в сумі 3 305,02 грн. за
поставлений та переданий у власність металопрокат (далі-товар), з яких: 2
255,12 грн. сума основного боргу, 375,70 грн. пені, 485,20 грн. інфляційних
втрат, 53,50 грн. - 3% річних та 135,50 грн. штрафу.

Підставою
позову, на думку позивача, є невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті
вартості поставленого металопрокату за договором від 30.11.2007 року № 264.

Сторони
без поважних причин в судове засідання не з'явилися, відповідач проти позову не
заперечував, відзив на позов та витребувані документи до дня судового засідання
суду не надав, позивач до початку розгляду справи по суті надіслав заяву від
29.10.2008 року про відмову від позову, тому суд відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

Дослідивши
наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд припиняє
провадження у справі в частині позову про стягнення 2 255,12 грн. та відмовляє
у позові в частині стягнення 375,70 грн. пені, 485,20 грн. інфляційних втрат,
53,50 грн. - 3% річних та 135,50 грн. штрафу з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на
підставі договору поставки металопрокату від 30 листопада 2007 року № 264, за
умовами якого позивач зобов'язався поставляти і передавати у власність
відповідачу металопрокат, а відповідач зобов'язався приймати й оплачувати за
поставлений товар на умовах пункту 5.3 цього договору.

Відповідно
до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно
зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено
договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

В
силу статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором від
30.11.2007 року № 264 виконав, поставивши відповідачу металопрокат на загальну
суму 2 710,12 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-10069 від
03.12.2007 року на суму 455 грн. та № РН-09973 від 30.11.2007 року на суму 2
255,12 грн. (а.с.15-16).

Проте,
відповідач свої зобов'язання за договором від 30.11.2007 року № 264 виконав
частково, сплативши позивачу лише 455 грн., що підтверджується випискою з
особового рахунку від 01.08.2008 року (а.с.14), і станом на 18.08.2008 року
борг відповідача за поставлений товар становив 2 255,12 грн.

Як
встановлено статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей
строк (термін).

Зобов'язання,
строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо
строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного законодавства.

Таким
чином, суд вважає, що між сторонами у даній справі був укладений та виконувався
договір від 30.11.2007 року № 264, який за своєю правовою природою є договором
поставки. Умовами договору було визначено порядок і умови оплати відповідачем
за отриманий від позивача товар, а саме: сторони в пункті 5.3. договору
встановили, що відповідач (покупець) оплачує товар на підставі рахунка-фактури
на умовах 100 % передоплати шляхом перерахування коштів на розрахунковий
рахунок позивача (продавця), і лише в окремих випадках, по узгодженню сторін,
можливе відстрочення платежу до 3-х календарних днів після отримання товару.
Тобто сторони встановили конкретний спосіб розрахунку за металопрокат - передоплата
100 %. З матеріалів справи вбачається, що будь-яких інших узгоджень
(домовленостей), в тому числі про можливе відстрочення платежу, між сторонами
не було, змін або додатків до договору поставки від 30.11.2007 року № 264 щодо
порядку, умов та строків погашення заборгованості відповідача сторони не
укладали.

Суд
встановивши, що позивач до відповідача з претензією (вимогою) щодо оплати за
переданий металопрокат не звертався, вважає, що строк зобов'язання відповідача
щодо оплати за отриманий від позивача металопрокат за правилами статті 530
Цивільного кодексу України не настав.

Проте,
з надісланої на адресу суду заяви від 29.10.2008 року з Актом звірки
розрахунків за період з 01.01.2008 по 29.10.2008 року вбачається, що відповідач
сплатив заборгованість в сумі 2 255,12 грн., тому суд на підставі пункту 11
частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України припиняє
провадження у справі в частині стягнення 2 255,12 грн. основного боргу у
зв'язку з відсутністю предмета спору.

Крім
того, в позовній заяві ставиться вимога про стягнення з відповідача 375,70 грн.
пені, 485,20 грн. інфляційних втрат, 53,50 грн. - 3% річних та 135,50 грн.
штрафу, від яких позивач відмовляється в заяві від 29.10.2008 року.

Проте
звернення до суду з такою заявою передбачає наявність повноважень на вчинення
цих дій у представника позивача та обов'язок суду щодо їх перевірки, і якщо
такі дії позивача суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси, суд повинен вирішити спір по суті згідно з
вимогами чинного законодавства (частина 6 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України).

Заява
від 29.10.2008 року підписана ОСОБА_2, проте в матеріалах справи відсутні
документи (довіреність тощо), які б підтверджували право зазначеної особи на
підписання заяви про відмову від позову від імені позивача та представлення ТОВ
“ЧеркасиЕлеваторТорг” в господарських судах України, тому суд не приймає
відмову позивача від позову в частині стягнення 375,70 грн. пені, 485,20 грн.
інфляційних втрат, 53,50 грн. - 3% річних та 135,50 грн. штрафу, і вирішує спір
по суті.

В
силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена
цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням
встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з
простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був
передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Крім
того, за змістом пункту 1 статті 199 Господарського кодексу України та пункту 1
статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, в тому
числі пенею.

Проте,
стягнення річних, інфляційних, пені та штрафу здійснюється за умови
прострочення виконання грошового зобов'язання (стаття 625 Цивільного кодексу
України), а оскільки в даному випадку позивачем не доведено за правилами статей
33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України прострочення виконання
грошового зобов'язання, то суд відмовляє в позові про стягнення з відповідача 375,70
грн. пені, 485,20 грн. інфляційних втрат, 53,50 грн. - 3% річних
та 135,50 грн. штрафу.

Крім
того, щодо позовних вимог про стягнення штрафу на підставі пункту 6.2 договору,
то суд зазначає:

по-перше:
стягнення штрафу за правилами цього пункту ставиться в залежність від
прострочки більше ніж на три дні погодженого сторонами строку оплати по
досягнутій між сторонами домовленості щодо відстрочки платежу. Будь-яких домовленостей
між сторонами щодо відстрочки платежу не існувало;

по-друге:
відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 61
Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення і
юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому одночасне
застосування пені і штрафу в договорі (тобто юридичної відповідальності одного
виду) за одне й те саме правопорушення є неможливим.

У
зв'язку з тим, що позов було подано безпідставно, на підставі статті 49 ГПК
України витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.
покладаються на позивача.

Керуючись
статтею 49, пунктом 11 частини 1 статті 80 та статтями 82, 84
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження
у справі № 17/4117 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю
«ЧеркасиЕлеваторТорг»до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 в частині стягнення 2 255,12 грн. -припинити.

В
іншій частині позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду
через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня
прийняття.

Суддя
С.С.Боровик

Повний
текст рішення оформлений та підписаний 30.10.2008 року