ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2008 р. Справа № 07/252-08

вх. № 6607/5-07

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Попенко Є.Л., дов. б/н від 20.09.08 р.; відповідача - не з'явився;

розглянувши справу за позовом ВКП "Пробат" ТОВ, м. Харків

до ПП "Бігмікс", м. Харків

про стягнення 109180,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Виробничо - комерційне підприємство "Пробат" товариство з обмеженоювідповідальністю просить стягнути з Приватного підприємства "Бігмікс" 51408,00 грн. основного боргу, 4524,08 грн. пені, 53248,00 грн. збитків та судові витрати у справі, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем його зобов'язання з поставки позивачу цементу, відповідно до договору № 19/08 від 28.05.08 р.

Відповідач в судові засідання не з'явився, відзив на позов та докази в його обґрунтування не надав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання даної справи, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.22,23).

Ухвалою заступника голови господарського суду Харківської області строк розгляду даної справи було продовжено до 04.12.08 р. , в порядку ст. 69 ГПК України.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір № 19/08 28.05.08 р. (а.с.11-15), відповідно до умов якого, продавець (відповідач) зобов'язався передати у власність покупця цемент (товар) у кількості та строки, встановлені даним договором, а покупець (позивач) зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах та в порядку, визначених даним договором.

Відповідно до п. 5.3 договору, оплата товару та витрат, пов'язаних з його перевезенням, проводиться покупцем не пізніше 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку на оплату. Відвантаження товару здійснюється після отриманої попередньої опати від покупця за товар та всіх транспортних витрат за перевезення від станції відправлення до станції призначення та в межах оплаченої кількості товару. Оплата проводиться покупцем 100% грошовими коштами, шляхом їх перерахування на поточний рахунок продавця.

Виконуючи умови договору, на підставі рахунку - фактури № СФ - 03/05/08 від 28.05.08 р. (а.с. 37), позивач перерахував відповідачу 51408,00 грн., в якості попередньої оплати за поставку товару (цементу).

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару проводиться залізничним транспортом, на умовах FCA - станція відправлення (якщо інше не передбачено специфікацією), в редакції ІНКОТЕРМС 2000 року. Поставка товару здійснюється не пізніше семи календарних днів з моменту надходження оплати за товар на поточний рахунок продавця.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, відповідач своє зобов'язання з поставки оплаченого позивачем товару не виконав.

Згідно з ч.2 ст. 693 ЦК, у випадку якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію - попередження №1 від 17.07.08 р. (а.с.16-18), з пропозицією у 10-ти денний строк повернути позивачу грошові кошти в сумі 51408,00 грн.

Станом на момент розгляду справи, відповідач свої зобов'язання з поставки позивачу оплаченого в сумі 51408,00 грн. товару не виконав, 51408,00 грн. попередньої оплати, сплаченої позивачем платіжним дорученням № 427 від 29.05.08 р., не повернув.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 06.06.08 р. прострочив виконання зобов'язання з поставки оплаченого позивачем товару, за договором № 19/08 від 28.05.08 р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону

Враховуючи викладене, суд визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача 51408,00 грн. боргу, обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до п. 6.3 вищевказаного договору, у випадку порушення строку поставки товару продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % від суми оплаченого але не поставленого чи недопоставленого товару за кожен день прострочки.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування пені позивачем, суд вважає позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача 4524,08 грн. пені законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 22 та ч. 1 ст. 623 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування .

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 ЦК розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Позивач зазначає, що опинився в скрутній ситуації по виконанню взятих на себе зобов'язань по дрібнооптовим поставкам цементу третім особам, що принесло матеріальні збитки. Позивач стверджує, що за умовами укладеного між сторонами договору, тонна цементу коштувала позивачу 756,00 грн., а третім особам - покупцям позивач мав намір продати цемент по 820,00 грн. за тонну та отримав би прибуток у 64,00 грн. з кожної тонни. Отже, позивач вважає, що якщо перемножити 64,00 грн. прибутку на оплачену позивачем кількість цементу (64 тонни) то отримав би 4096,00 грн.

Крім того, позивач стверджує, що мав намір кожні сім днів замовляти поставку цементу у відповідача, а отже, вважає, що через вину відповідача не відбулось 13 поставок цементу на загальну суму прибутку 53248,00 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача в якості прибутку.

Суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 53248,00 грн. збитків відмовити, оскільки позивачем не доведено суду розміру понесених збитків та причинно - наслідкового зв'язку між порушенням зобов'язання відповідачем та збитками (їх сумою). Позивачем не доведено суду того, що поставка позивачем цементу третім особам - покупцям мала б відбуватись по ціні у 820,00 грн. за тонну, не доведено того, що позивач мав намір замовляти у відповідача поставку цементу кожні сім днів та не доведено, що між сторонами по справі у період з 05.06.08 р. по 01.09.08 р. не відбулося б саме 12 поставок цементу.

Надані позивачем до справи договори з іншими юридичними особами (а.с.52-69) не містять жодного посилання на те, що предметом договорів є саме поставка цементу та жодним чином не підтверджують розмір збитків, заявлений позивачем до стягнення з відповідача.

29.09.08 р. позивачем було надано суду клопотання про вжиття запобіжних заходів по відношенню до відповідача

Суд вважає за необхідне в задоволенні вказаного клопотання позивача відмовити, оскільки, виходячи зі змісту ч.2 ст. 43-3 ГПК України, заява про вжиття запобіжних заходів подається до подачі позовної заяви, а позивачем відповідне клопотання заявлене в процесі розгляду справи № 07/252-08. Крім того, в порушення п.3 ч.1 ст. 43-3 ГПК України, заявником не визначено суті та виду запобіжного заходу, який він просить застосувати до відповідача.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на обидві сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. cт. 525, 526, ч.1 ст. 530, 610, 611 ч.1 ст. 612, ч.1 ст. 624 ч.1 ст. 625, ч.1 ст. 692 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви позивача про вжиття запобіжних заходів, відмовити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Бігмікс" (пров. Криничний, 10, м. Харків, 61022, код за , рах. № 9000 в АКІБ "Укрсиббанк", МФО 351005) на користь Виробничо - комерційного підприємства "Пробат" товариство з обмеженою відповідальністю (вул. Кацарська, 30, м. Харків, 61052, код за , рах.№ 174 у ТОВ ХФ "Укрпромбанк" м. Харків, МФО 350686) 51408,00 грн. основного боргу, 4524,08 грн. пені, 559,32 грн. державного мита та 60,45 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

В частині вимог щодо стягнення з відповідача 53248,00 грн. збитків, в позові відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 01 грудня 2008 року.

Суддя