ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2008

Справа №2-22/8078-2008

03 листопада 2008 року                     Справа №2-22/8075-2008

За позовом           Відкритого акціонерного товариства «Пневматика» (м.Сімферополь, вул. Балаклавська, 68)

до           Суб’єкта підприємницької діяльності Козлової Лариси Володимирівни (м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 70а, корп.2, кв.107)

про           стягнення 14332,26 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :           Волкова С.М. - представник, дов. у справі

Відповідача:          не з’явився

Позивач - Відкрите акціонерне товариство «Пневматика» - звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача -Суб’єкта підприємницької діяльності Козлової Л.В. 14332,26 грн., у тому числі 9730,20 грн. основного боргу та 4602,06 грн. збитків.

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 03.11.2008 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні, яке відбулось 09.09.2008 р. проти позову заперечував, письмового відзиву на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази, суд

встановив:

Між Відкритим акціонерним товариством «Пневматика» та Суб’єктом підприємницької діяльності Козлової Л.В. 01 лютого 2007 р. був укладений договір, згідно із яким Суб’єкт підприємницької діяльності Козлова Л.В. зобов’язалась поставити Відкритому акціонерному товариству «Пневматика» робочий одяг за замовленням, а останній – прийняти та сплатити товар на суму 16905,10 грн.

Сторони визначили, що договір набуває сили з моменту підписання, тобто з 01.01.2007 р. та діє до 31.12.2007 р.

Згідно з п.1.2 договору оплата здійснюється у розмірі 55 % від суми замовлення.

Прийом товару за кількістю та якістю здійснюється протягом 50 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника ( п. 1.3 договору).

Серед умов договору сторони визначили, що кожна сторона зобов’язується виконати свої зобов’язання за договором. ( п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору відповідальність сторін за порушення договірних зобов’язань встановлюється у вигляді відшкодування збитків, які понесла одна з сторін з вини іншої сторони.

У випадку виявлення замовником неякісного товару на момент прийому, постачальник зобов’язаний його замінити ( п.2.3 договору).

В ході виконання договору, сторони за взаємною згодою змінили умову щодо загальної вартості продукції та на виконання умов договору, позивач перерахував відповідачу 27069,29 грн., однак відповідач поставив позивачу спецодяг лише на суму 17339,09 грн.

Заборгованість у сумі 9730,20 грн. утворилась у зв’язку із тим, що відповідач недопоставив позивачу продукцію, а також позивачем було повернуто частину товару у зв’язку із браком поставленого товару (невідповідність розмірів).

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню наступних підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (стаття 546 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 622 ЦК України, боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи позивач перерахував відповідачу 27069,29 грн. (платіжне доручення № 170 від 05.02.2007 р. на суму 9386,10 грн., платіжне доручення № 395 від 12.03.2007 р. на суму 7532,99 грн., № 517 від 27.03.2007 р. на суму 402 грн., № 573 від 05.04.2007 р. на суму 18 грн., № 614 від 11.04.2007 р. на суму 6136,50 грн., № 1252 від 17.07.2007 р. на суму 3593,70 грн.).

Відповідач поставив позивачу продукцію на суму 17339,09 грн.

Таким чином на суму 9730,20 відповідач, у порушення умов договору продукцію позивачу не поставив.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У порядку ст. 33 ГПК України відповідач не надав доказів погашення заборгованості перед позивачем у сумі 9730,20 грн., або постачання на його адресу продукції, у зв’язку із чим позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Поряд із вимогою про сплату заборгованості, позивачем заявлено вимогу про стягнення 4602,06 грн. збитку, заподіяного порушенням відповідачем договірних зобов’язань.

Відповідно до ст. 216, ч. 2 ст. 217 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ст. 224 ГК учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст.623 Цивільного Кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.(ст.34 ГПК України).

З матеріалів справи, пояснень позивача не уявляється можливим встановити у чому саме полягають збитки у сумі 4602,06 грн., оскільки сума недопоставленого відповідачем товару становить 9730,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні, яке відбулось 03.11.2008 р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення оформлено та підписано 11.11.2008 р.

Керуючись ст.ст. 49, 82 –85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Суб’єкта підприємницької діяльності Козлової Лариси Володимірвни (м.Сімферполь, вул.Севастопольська, 70а, корп.2, кв. 107, п/р 079 КРФ ВАТ «Кредобанк», м.Сімферополь, ЄДРПОУ ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Пневматика» (м.Сімферополь, вул. Балаклавська, 68, п/р 1053 КЦВ ПІБ м.Сімферополь МФО 324430 ) 9730,20 грн. заборгованості, 97,30 грн. державного мита, 80,11 грн. витрат, пов’язаних із забезпеченням судового процесу.

3. В іншій частині – у позові відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.