ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 р.

№ 25/293-07

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “НПП Транс-Технологія”, м. Дніпропетровськ (далі –ТОВ “НПП Транс-Технологія”)

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2008 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.06.2008

зі справи № 25/293-07

за позовом ТОВ “НПП Транс-Технологія”

до товариства з обмеженою відповідальністю “АСТТ”, м. Дніпропетровськ (далі –ТОВ “АСТТ”),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, м. Київ (далі –Державний департамент),

про розірвання договору

та зустрічним позовом ТОВ “АСТТ”

до ТОВ “НПП Транс-Технологія”

про заборону дій, що створюють загрозу порушення авторського права.

Судове засідання проведено за участю представників:

ТОВ “НПП Транс-Технологія” –не з’яв.,

ТОВ “АСТТ” –Начевний О.В.,

Державного департаменту –не з’яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов було подано про розірвання укладеного сторонами договору від 22.05.2007 про передачу виключних майнових прав на твори технічного характеру, а саме певних технічних умов, та про зобов’язання повернути все отримане за розірваним договором.

У подальшому ТОВ “НПП Транс-Технологія” змінило позовні вимоги і просило суд визнати недійсними укладені сторонами договори від 22.05.2007 (далі –оспорювані договори) про передачу виключних майнових прав на твори технічного характеру, а саме технічних умов: “Ящик зовнішнього підключення ТУ У 31.2-3:2005 Технічні умови”, “Шафа управління ТТ 110.015.00.00.000 ТУ “Технічні умови”, “Ящик високовольтний уніфікований” ТУ 31.2-4-2003 Технічні умови” (далі –Твори технічного характеру), та зобов’язати ТОВ “АСТТ” повернути все отримане за цими договорами.

Зустрічний позов було подано про заборону ТОВ “НПП Транс-Технологія” будь-яких дій, спрямованих на використання будь-яким чином технічних умов: ТУ У 31.2-2-2003 (шафа управління ТТ 110.015.00.00.000), ТУ У 31.2-4-2003 (ящик високовольтний уніфікований 315.004.00.000), ТУ У 31.2-3-2005 (ящик зовнішнього підключення ТТ 101.006.00.00.000) (далі – Технічні умови), в тому числі відтворення, здавання в майновий найом, прокат, виготовлення з використанням технічних умов продукції, її реалізацію, ввезення на митну територію України та інше передбачене законодавством використання, а також транспортування, зберігання або володіння з метою введення в цивільний обіг примірників творів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2008 (колегія суддів у складі: Чередко А.Є. –головуючий, судді Ліпинський О.В. і Дубінін І.Ю.):

первісний позов задоволено;

оспорювані договори визнано недійсними;

ТОВ “АСТТ” зобов’язано повернути ТОВ “НПП Транс-Технологія” Твори технічного характеру;

ТОВ “НПП Транс-Технологія” зобов’язано повернути ТОВ “АСТТ” кошти у сумі 50 000 грн.;

з ТОВ “АСТТ” стягнуто на користь ТОВ “НПП Транс-Технологія” 85 грн. витрат з державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

з ТОВ “АСТТ” стягнуто 500 грн. державного мита в доход державного бюджету України;

у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 (колегія суддів у складі: Білецька Л.М. –головуючий, судді Науменко І.М. і Голяшкін О.В.):

задоволено апеляційну скаргу ТОВ “АСТТ”;

рішення місцевого господарського суду з даної справи скасовано;

у задоволенні первісного позову відмовлено;

зустрічний позов задоволено: ТОВ “НПП Транс-Технологія” заборонено будь-які дії, спрямовані на використання будь-яким чином Технічних умов, у тому числі відтворення, здавання в майновий найом, прокат, виготовлення з використанням цих технічних умов продукції, її реалізацію, ввезення на митну територію України та інше передбачене законодавством України використання, а також транспортування, зберігання або володіння, з метою введення в цивільний обіг примірників творів;

з ТОВ “НПП Транс-Технологія” стягнуто на користь ТОВ “АСТТ” 420 грн. витрат зі сплати державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У прийнятті зазначеної постанови суд з посиланням на положення статуту ТОВ “НПП Транс-Технологія” та на статтю 16 ЦК України виходив з наявності підстав для задоволення зустрічного позову та відповідно –відсутності підстав для задоволення первісного позову.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ТОВ “НПП Транс-Технологія” просить; оскаржувану постанову апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції з даної справи залишити в силі; судові витрати віднести на відповідача за первісним позовом. Скаргу з посиланням на статті 92, 203, 215, 238 ЦК України, статті 207 Господарського кодексу України мотивовано прийняттям зазначеної постанови з порушенням норм матеріального і процесуального права та за неповного з’ясування обставин справи.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ “АСТТ” заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про відсутність порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права у прийнятті оскаржуваної постанови, і просить останню залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Від ТОВ “НПП Транс-Технологія” надійшла телеграма з проханням про відкладення розгляду справи на іншу дату “в зв’язку з тим, що єдиний представник ТОВ НПП Транс-Технологія Ільїн А.М. захворів і не може прийняти участь у розгляді даної справи для того щоб надати суду нові додаткові матеріали”.

Вищий господарський суд України не знайшов підстав для відкладення розгляду касаційної скарги з урахуванням того, що: скаржником не подано доказів неможливості явки його представника в судове засідання, в тому числі іншого, крім поіменованої особи, представника; матеріали справи містять достатній для розгляду касаційної скарги обсяг відомостей, а прийняття касаційною інстанцією “нових матеріалів” не є можливим з огляду на приписи частини першої і другої статті 1117 ГПК України.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- 22.05.2007 ТОВ “НПП Транс-Технологія” в особі генерального директора Савельєва А.Л. було укладено три оспорювані договори про передання (відчуження) виключних майнових прав, за умовами яких ТОВ “НПП Транс-Технологія” передало ТОВ “АСТТ” на платній основі виключні майнові права інтелектуальної власності у повному складі на Твори технічного характеру;

- згідно з пунктами 1.2 цих договорів відчуження майнових прав здійснюється за договірною вартістю 10 000 грн., 10 000 грн. і 30 000 грн., всього 50 000 грн., з оплатою в термін до 28.02.2008;

- 04.07.2007 Державним департаментом прийняті рішення про реєстрацію оспорюваних договорів;

- ТОВ “НПП Транс-Технологія”, у свою чергу, набуло права власності на Технічні умови на підставі договорів купівлі-продажу матеріального носія творів технічного характеру від 10.07.2006, укладених з ТОВ “Науково-технічний центр Транстехнологія”. На підставі цих договорів рішеннями Державного департаменту від 27.09.2006 ці технічні твори було зареєстровано за ТОВ “НПП Транс-Технологія”, а в рішеннях зазначено, що їх автором був Розенков І.О.;

- згідно зі статутом ТОВ “НПП Транс-Технологія”:

функції вищого органу цього товариства здійснює учасник товариства, до виключної компетенції якого віднесено, зокрема, “визначення основних напрямів діяльності” товариства, затвердження його планів та звітів про їх виконання (пункт 13.1);

виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є генеральний директор товариства (пункт 13.4);

до компетенції генерального директора належать всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до компетенції учасника товариства (пункт 13.4.1);

генеральний директор підзвітний учаснику товариства, організовує виконання його рішень і несе перед ним відповідальність за здійснення діяльності товариства і виконання доручених йому завдань та функцій;

- на час укладення оспорюваних договорів генеральний директор ТОВ “НПП Транс-Технологія” Савельєв А.Л. був також єдиним засновником та директором ТОВ “АСТТ”;

- за відсутності права власності на Технічні умови, які були об’єктом передачі за оспорюваними договорами, ТОВ “НПП Транс-Технологія” втратило право виробляти та продавати продукцію, яка виробляється на підставі Технічних умов, та відповідно –отримувати прибуток від цієї діяльності, який є значно вищим, “ніж передбачено умовами спірних договорів”, що підтверджується поданими цим товариством договорами постачання, ремонту, додатками до них, накладними й довіреностями, копії яких є в матеріалах справи;

- відповідно до пункту 5.1.2 статуту ТОВ “НПП Транс-Технологія” предметом діяльності цього товариства є виробництво, постачання, монтаж, пусконалагоджувальні роботи, технічне обслуговування та ремонт електричних машин та устаткування, в тому числі електророзподільної і контрольної апаратури;

- рішенням від 05.07.2006 № 2 єдиного учасника ТОВ “НПП Транс-Технологія”, яким є ТОВ “Міжнародний центр нових технологій та матеріалів”, було визначено основний напрямок діяльності ТОВ “НПП Транс-Технологія”, а саме –виробництво електророзподільної і контрольної апаратури;

- протоколом загальних зборів засновників (учасників) ТОВ “НПП Транс-Технологія” від 05.07.2006 № 4 також визначено основний напрямок діяльності цього товариства –виробництво розподільної і контрольної апаратури;

- довідкою з ЄДРПОУ щодо ТОВ “НПП Транс-Технологія” визначено основні види діяльності названого товариства за КВЕД, і першим видом такої діяльності вказано виробництво електророзподільної і контрольної апаратури;

- у довідці головного бухгалтера ТОВ “НПП Транс-Технологія” наведено виробничу статистику цього підприємства у процентному співвідношенні за 2006-2007 роки, і з неї вбачається, що виробництво розподільної і контрольної апаратури –“Ящик зовнішнього підключення”, “Шафа управління”, “Ящик високовольтний уніфікований” –яка виробляється на підставі згаданих об’єктів інтелектуальної власності, складає більшість (у процентному співвідношенні) порівняно з іншою продукцією даного підприємства;

- учасник ТОВ “НПП Транс-Технологія” не приймав рішення щодо продажу майнових прав інтелектуальної власності на Твори технічного характеру, тобто відповідне рішення було прийнято генеральним директором названого товариства без згоди учасника, який є вищим органом ТОВ “НПП Транс-Технологія”;

- оскільки генеральний директор ТОВ “НПП Транс-Технологія” Савельєв А.Л. був єдиним учасником та директором ТОВ “АСТТ”, то останньому було відомо про відповідні обставини щодо повноважень виконавчого органу ТОВ “НПП Транс-Технологія”;

- розрахунок за оспорюваними договорами в сумі 50 000 грн. було здійснено ТОВ “АСТТ” шляхом надіслання ТОВ “НПП Транс-Технологія” заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2008 № 02-27/2; відтак згідно із статтею 601 ЦК України зобов’язання ТОВ “АСТТ” зі сплати ТОВ “НПП Транс-Технологія” 50 000 грн. за оспорюваними договорами є припиненим, так само як і зобов’язання ТОВ “НПП Транс-Технологія” у відповідній сумі перед ТОВ “АСТТ” за договором постачання від 23.05.2007 № 23/05-1-2007, вимоги за яким є предметом проведеного зарахування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що:

- від імені ТОВ “НПП Транс-Технологія” діяв генеральний директор Савельєв А.Л. Повноваження генерального директора визначено у підпункті 13.4.1 статуту цього товариства, за яким до компетенції відповідної посадової особи віднесено вирішення всіх питань діяльності товариства, за винятком тих, що належать до компетенції учасника товариства;

- до компетенції учасника товариства за його статутом належить визначення основних напрямків діяльності товариства, якими є напрямки, визначені у статті 5 цього статуту (“Предмет діяльності”) та в довідці з ЄДРПОУ щодо ТОВ “НПП Транс-Технологія”: види діяльності цього товариства за КВЕД –п. 30.20.1 (виробництво електророзподільної та контрольної апаратури);

- після підписання оспорюваних договорів зміни до пункту 5 статуту ТОВ “НПП Транс-Технологія” (і до даних ЄДРПОУ стосовно цього товариства) не вносилися;

- Савельєв А.Л. був єдиним засновником (учасником) та директором ТОВ “НПП Транс-Технологія”;

- за пунктами 1.3 оспорюваних договорів ТОВ “АСТТ” набуває виключних майнових прав на Твори технічного характеру з моменту підписання цих договорів та їх державної реєстрації (останню здійснено рішенням Державного департаменту 04.07.2007);

- предметом оспорюваних договорів є передача ТОВ “АСТТ”:

права на використання Творів технічного характеру;

виключного права дозволяти використання Творів технічного характеру;

право перешкоджати неправомірному використанню цих творів, у тому числі забороняти таке використання;

інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Причинами спору в даній справі стали два взаємопов’язані питання:

- про наявність або відсутність підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними;

- про наявність або відсутність підстав для заборони відповідачеві за зустрічним позовом використовувати Технічні умови.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою і п’ятою статті 203 названого Кодексу:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У пункті 1 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 № 02-5/111 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними” зазначено, зокрема, що вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не з’ясовано обставин, з якими закон пов’язував би визнання недійсними оспорюваних договорів, зокрема, щодо укладення їх посадовою особою ТОВ “НПП Транс-Технологія” з перевищенням повноважень.

Названий суд у прийнятті оскаржуваного судового рішення виходив також з того, що:

- укладення та підписання договору про передачу (відчуження) майнових прав не є тотожним поняттю “визначення основних напрямків діяльності товариства” (ТОВ “НПП Транс-Технологія”);

- не підтверджено передачі Савельєвим А.Л. виключних прав на твір “самому собі”, оскільки оспорювані договори укладено різними юридичними особами й підписано різними їх (належно уповноваженими) представниками.

Відповідні висновки доводами касаційної скарги не спростовуються.

Згідно із статтею 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Статтею 52 Закону України “Про авторське право і суміжні права” передбачено способи цивільно-правового захисту відповідних прав, у тому числі шляхом заборони дій, що порушують авторське право чи створюють загрозу їх порушення.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням установлених обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову в даній справі.

Водночас згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі доводи не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов’язує можливість скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 зі справи № 25/293-07 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “НПП Транс-Технологія” –без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов