РІШЕННЯ

"01" вересня 2008 р.

Справа № 9/88-2207

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Кропивної
Л.В.

Розглянув справу

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент"
вул. Оболоня, 2, м.Тернопіль.

до
Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1, м.Тернопіль.

про звільнення займаного приміщення

та зустрічним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1., м. Тернопіль,

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент",
м. Тернопіль

про спонукання до укладення
договору та усуненні перешкод у користуванні майном

За участю представників сторін:

від Товариства
з обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент": Колодій С.Б.,
довір. б/н  від 11.02.2008 р.,

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1:
ОСОБА_2, довір. № 834092 від 20.06.2008 р., ОСОБА_1., паспорт, свідоцтво  про державну реєстрацію  ,

роз'яснивши  у розпочатому судовому засіданні
представникам сторін права та обов'язки
учасників господарського процесу згідно з ст.ст. 22,  29
ГПК  України,

Встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тернопільінструмент" (далі Товариство ) , м.
Тернопіль,  звернувся до господарського
суду 28.05.2008 р.  до  фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,  (наділ Підприємець ОСОБА_1.) м.
Тернопіль,  з позовом   про звільнення Відповідачем приміщення  торгового кіоску АДРЕСА_2, яке зайняте
ним  без будь-яких законних підстав.

Обґрунтовуючи    вимоги
,  Позивач  спирається на положення статті  387 ЦК України    та на ту обставину,  що
підприємець   ОСОБА_1. порушує
його  права  власника
тим,  що  займає
приміщення  торгового  кіоску
АДРЕСА_2 , який  належить Позивачу
відповідно до   свідоцтва  про право
власності  від 11.05.2006 р. У
зв'язку із чим Позивач  просить       визнати незаконним  зайняття
підприємцем    торгового  кіоску
і  зобов'язати   ОСОБА_1.
у 3-х денний  строк  звільнити
кіоск.

У судовому засіданні 21.07.2008 р.
підприємець   ОСОБА_1.    подала
зустрічний  позов про спонукання
Товариства  до укладення договору оренди
та просила   зобов'язати ТОВ
"Тернопільінструмент"  усунути
перешкоди в користуванні майном, яке знаходиться в зазначеному нежитловому
приміщенні та здійсненні торгівлі промисловими товарами в приміщенні кіоску
№80.

Товариство  зустрічний позов не визнало і  стверджувало, що    Підприємець   користувалася  кіоском
на підставі  договору
суборенди  із підприємцем ОСОБА_3,
будь-якого   договору оренди     з
Товариством  не укладала ,  а тому не
вправі    посилатися на   приписи статті  777 ЦК України    як
на  норму ,  якою
передбачено    переважне право
наймача   перед іншими   особами
на укладення   договору найму
на  новий строк.

01 вересня 2008 р.    підприємець   ОСОБА_1. звернулася  до суду
із заявою  ,  у якій зазначила про таке.

Починаючи від 2003 року  , Підприємець   користувалася  на умовах
оренди    торговою площею,
розміром   4  кв.м.,
на якій розміщувався  кіоск
НОМЕР_1 на  підставі   договорів
,  укладених із Товариством  . На протязі
п'яти років   Підприємець     приміщення кіоску   не звільняла
і   за актом  прийому-передачі  не передавала його  Товариству
.

Між тим,  у
період дії договору оренди
№  23  від 30
грудня   2004 р. ,   строком
дії до  30 червня 2005 р       ,
Товариство   29.04.2005 р.   змусило
Підприємця   укласти  договір оренди      № 23 від
29 квітня 2005 р.   із   підприємцем ОСОБА_4. , мотивуючи тим,  що
права  і обов'язки орендодавця      перейшли до   останнього.

Протягом  2005 року
Підприємець  користувалася     кіоском , але   з 2006 року
таке  користування здійснювалося
на   підставі договору  суборенди
із    підприємцем ОСОБА_4,  з    30
квітня 2007 р.  -на   підставі договору  суборенди
з підприємцем ОСОБА_5.

Починаючи з 01.09.2007 р. ,   керівництво
Товариства    змусило її ,за
твердження Підприємця,   укласти   договір суборенди на  приміщення
з  підприємцем  ОСОБА_3, оскільки з  останнім
Товариство  уклало   20.08.2007 р.  договір
оперативної оренди.

Між тим   , за свідченням   Підприємця
,  жодного разу    не складалися акти прийому -передачі   майна
між наймачем  та   наймодавцями, а  орендні
платежі     сплачувалися  Підприємцем
готівкою   у касу  Товариства.

У зв'язку    із
наведеним  Підприємець      просила
визнати   недійсними   :
договір  оперативної оренди  від
20.08.2007 р. , укладений між
Товариством та   підприємцем  ОСОБА_3
,  та  договір суборенди  № 45, укладений  нею
01.09.2007 р.     із підприємцем
ОСОБА_3  .

Окрім цього,    Підприємець просила, з посиланням на  частину 1 статті 785 ЦК України ,    залучити
до участі у справі      в якості
третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ,фізичних
осіб-підприємців  ОСОБА_4. та  ОСОБА_5.

Заслухавши пояснення    представників сторін  , суд відхилив  клопотання про   збільшення позовних вимог   щодо визнання    недійсними    договору
оперативної оренди  від  20.08.2007 р. , укладеного між   Товариством та   підприємцем
ОСОБА_3   ,  та
договір суборенди  № 45,
укладений  нею  01.09.2007 р.     із підприємцем ОСОБА_3  ., оскільки не вважає,  що
такі    вимоги підприємця   можуть
вважатися   взаємно  пов'язаними
із первісним позовом, як того вимагає
стаття 60 ГПК України, адже
Позивачем за первісним позовом є
Товариство  , а не інші
вказані    Підприємцем   особи.

Розглянувши матеріали справи ,
заслухавши доводи представників
сторін,   суд   дійшов до
висновку , що    для
задоволення  первісного  та зустрічного  позову
підстави   відсутні,  виходячи з такого.

Первісний  Позивач ( Товариство)    подав
позов      на захист права  власності
на підставі  ч.1 с  387 ЦК України,  отже
звернувся з віндікаційним позовом,
змістом   якого  є
є  вимога,  направлена на
поновлення володіння річчю -
кіоском АДРЕСА_2

Як встановлено судом ,     Товариство    уклало
20.08.2007 р.   договір
оперативної  оренди   з
підприємцем  ОСОБА_3 ,
стосовно     приміщень , загальною   площею
428, 5 кв.м. і  вартістю  523 505 грн,     торгових кіосків  на першому поверсі   торгового
комплексу строком    на 4
календарних   місяці.

Метою  договору
оперативної   оренди згідно
договору  є     використання  майна
орендарем у господарській
власній  діяльності   , пов'язаній
із   здаванням  майна у
піднайом.

01.09.2007 р.  із
Підприємцем ОСОБА_1. підприємець
ОСОБА_3.  уклав договір суборенди  № 45
,  де  об'єктом оренди  є
частина  майна,  переданого
йому  в оперативну оренду  , а саме
кіоск   №  80  ,
але на   строк      3 місяці
-   з  01 вересня 2007 р.  по 31 грудня 2007 р.

Таким чином,  аналіз правовідносин сторін   вказує на те, що у договорі   оперативної оренди підприємець   ОСОБА_3,
залишаючись  орендарем  і
зобов'язаною  особою перед   Товариством,    як орендодавцем  ,  за
згодою останнього    уступив своє право
користування  частиною  речі
Підприємцю.

Що ж до  суборендаря ,
то   його     користування     річчю
є формою    здійснення права   оренди (права користування  річчю)
, яким   Товариство  наділило
зобов'язану перед ним особу
-   орендаря .

До того ж   факт
передання  за  договором
оперативної оренди підприємцю
ОСОБА_3  торгових кіосків  на першому поверсі   торгового
комплексу  свідчить про те,
що  майно
вибуло  із володіння   Товариства
за  згодою останнього,  адже
відповідно  до  договору оперативної  оренди
передавалося  Товариством     ОСОБА_3
для  здійснення  тим
господарської  діяльності ,  пов'язаної із здаванням цього  майна у
піднайом(суборенду)  фізичним та
юридичним  особам  відповідно
до його  цільового
призначення    .

За змістом статті частини 1  статті
785  ЦК України   до складу
обов'язків  орендаря  (суборендаря )  входить обов'язок   повернути      річ
орендодавцю (суборендодавцю)
після припинення   договору
оренди  .

Як випливає  з положень ч. 1 ст.  785 ЦК України,  , пункту
8.1 договору оперативної  оренди
та  пункту 2.2   договору
суборенди   із припиненням    договору
у  орендаря виникає обов'язок     повернути об'єкт оренди  орендодавцю ,
а у  орендодавця (
балансоутримувача )  , у свою чергу,
-  право
вимагати від орендаря  належного
виконання ним  цього  обов'язку.

Наявність  зобов'язальних відносин   виключає можливість застосування   речово-правових способів захисту права
власності, відтак , при невідповідності
способу  захисту   заявленому
праву      позов  до задоволення    не підлягає.

За
віндікаційним позовом
неволодіючий річчю  власник    звертається
до незаконно  володіючого  не власника
з вимогою  про  витребування майна в натурі.     Право на захист  своїх
речових прав    належить
також  титульному володільцю,  до яких
відносяться і  суб'єкти  зобов'язальних   відносин.

З направленого  на
адресу  Підприємця     листа від 31.12 21007  р.  №
17  і
підписаного  директором  Товариства, випливає, що Товариство   згідно
договору     оренди  від
01. 01. 2008  р.  передало приміщення кіоску НОМЕР_1  підприємцю
ОСОБА_6.

Укладення  такого
договору підтвердив  у судовому
засіданні   і представник    Товариства.

Отже,  підприємцю
ОСОБА_6.  як титульному  володільцю
належить  право захисту   його володіння     проти
Підприємця  .

Зустрічний   позов
Підприємця  у частині  вимог
про    спонукання  Товариства
до укладення договору оренди із
нею   , поданий   на підставі
статті 777 ЦК України,    не
підлягає  задоволенню , виходячи з
такого.

За змістом статті  777 ЦК України наймач,  який належно виконує свої обов'язки за  договором найму, після спливу строку договору
має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий
строк.

З матеріалів     справи випливає, що  відносин
найму  між  Товариством
та Підприємцем  не  виникало, орендні   платежі
сплачувалися  нею   не Товариству,  як на цьому
наполягає   Підприємець,  а
тим  особам , наймодавцям,  із
якими   Підприємець укладала  договори найму.

Окрім того,  статтею 627 Цивільного кодексу України
встановлено, що у відповідності до статті 6 цього кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимоги цього кодексу,
інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Що
стосується  вимог  Підприємця
до Товариства   про усунення перешкод   у  її
праві  користуватися   річчю,
то  такі  вимоги
суд  вважає не доведеними   , оскільки
у зустрічному  у позові  Підприємець
вказує   на іншу особу    ,
яка  чинить    їй
перешкоди  у  користуванні
кіоском , не допускаючи   до нього
, -        ТОВ «Максима -В».

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким  чином,
вимоги Підприємця до
Товариства    щодо усунення
перешкод  у користуванні  кіоском
як недоведені  до задоволення не
підлягають.

Враховуючи викладене,    у
задоволенні первісного  та
зустрічного   позову слід  відмовити, а
судові витрати,  які понесли   обидва
Позивачі   покласти на  них  в
силу   ст.. 49 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись
ст.ст. 4, 22, 33, 34, 43, 60,  113,
114  ГПК України, Господарський суд

Вирішив:

Відмовити     у задоволенні   позову
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільінструмент",
вул. Оболоня, 2, м. Тернопіль,до відповідача:  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
м. Тернопіль,  третьої особи без
самостійних вимог  на предмет спору на
стороні  Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопільінструмент" про звільнення займаного
приміщення та визнання  незаконним  зайняття
підприємцем    торгового  кіоску та
у   задоволенні    зустрічного позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1., м. Тернопіль, до  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Тернопільінструмент", м. Тернопіль, про спонукання до укладення
договору та усуненні перешкод у користуванні майном .

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор -
апеляційне подання, протягом десяти днів з дня
підписання  “26 вересня ”   2008 р. рішення, через місцевий
господарський суд.

Суддя
Л.В. Кропивна