СУД
РІШЕННЯ

"30" липня 2008 р.

Справа №  18/159

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді ТимошевськоїВ.В. при секретарі судового засідання
Горлової М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 18/159

за позовом: Знам'янського
міжрайонного прокурора в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає
Знам"янська районна державна адміністрація, м. Знам'янка Кіровоградської
області

до відповідача: Фермерського господарства
"Соснівське",  с. Володимирівка
Знам'янського району Кіровоградської області

про визнання недійсним
договору  оренди землі від  19.01.2005 р.

Представники сторін:

від прокуратури - участі не
брали  ;

від позивача - Скляровський Є.Є. ,
довіреність № 5  від 18.06.08 головний
спеціаліст юридичного відділу;

від відповідача - Лісков М.Б. -
керівник, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Знам"янським МРВ УМВС України в
Кіровоградській області;

Знам'янський міжрайонний прокурор в
інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Знам”янська районна
державна адміністрація, звернувся до господарського суду з позовною заявою, яка
містить вимоги до фермерського господарства “Соснівське” наступного змісту:
визнати недійсним договір без номера від 19 січня 2005 р. укладеного між
Знам”янською районною державною адміністрацією та фермерським господарством
“Соснівське” про оренду землі загальною площею 5,62 га, яка знаходиться на
території Володимирівської  сільської ради.

В судовому засіданні 30.07.2008 р.
представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник
відповідача позов не заперечив.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява,
дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2005 року між Знам”янською
районною державною адміністрацією (Орендодавець) та фермерським господарством
“Соснівське”  (Орендар) укладено  договір оренди землі ( а.с.9-13).

Предметом укладеного договору є
земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 5,62 га,
яка знаходиться на території Володимирівської сільської ради.

Прокурор у поданій позовні заяві
вказує на те, що земельну ділянку за спірним договором передано в оренду без
наявності розробленого проекту відведення та винесення меж в натурі, чим
порушено вимоги ст. ст. 123-126, 151 Земельного кодексу України. Спірний
договір зареєстровано Знам”янським районним відділом земельних ресурсів, тоді
як згідно із частиною 1 статті 5 Закону України “Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” систему органів державної
реєстрації прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері  реєстрації прав, створена при ньому державна
госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного
земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами
державної реєстрації прав. Крім того, наведене у договорі формулювання щодо
терміну договору не відповідає законодавству.

Згідно статті 1 Земельного кодексу
України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Стаття 17 Земельного кодексу
України наділяє місцеві державні адміністрації у галузі земельних відносин
повноваженнями на розпорядження землями державної власності в межах, визначених
цим Кодексом.

Згідно  пункту 12
Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель
державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в
межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів
- відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до статті 1 Закону
України “Про оренду землі” оренда землі - це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 2
Закону відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими
нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором
оренди землі.

Статтею 124 Земельного кодексу
України  в редакції, чинній на момент
укладення спірного договору оренди землі, встановлено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється
на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. При цьому,
частиною 3 даної статті визначено, що передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель
запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Поряд з цим, зі змісту спірного
договору не вбачається, що передача відповідачу в оренду земельної ділянки
здійснена із зміною її цільового призначення та відсутні положення, що земля
виділена із земель запасу під забудову.

Однак суд враховує, що за вимогами
частини 3 статті 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості) забороняється. Частиною
4 статті 16 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на
момент укладення спірного договору, унормовано, що надання земельної ділянки в
оренду без зміни її цільового призначення, межі якої визначені в натурі,
здійснюється без розроблення проекту її відведення.

В матеріалах справи відсутні
докази, які б підтверджували  визначення
меж орендованої земельної ділянки в натурі на час укладення договору, з чого суд
приходить до висновку про порушення  норм
статті 125 Земельного кодексу України та про необхідність розроблення в даному
випадку  проекту відведення земельної
ділянки.

Відповідно до статті 15 Закону
України “Про оренду землі” в редакції, чинній на момент укладення спірного
договору, істотними умовами договору оренди земельної ділянки є:

1) об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної ділянки);

2) термін договору оренди;

3) орендна плата (розмір,
індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду);

4) цільове призначення, умови
використання і збереження якості землі;

5) умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві;

6) існуючі обмеження і обтяження
щодо використання земельної ділянки;

7)сторона (орендодавець чи
орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи
його частини;

8) відповідальність сторін.

За вимогами статті 19 Закону термін
договору оренди земельної ділянки (у тому числі й до настання певної умови)
визначається за погодженням сторін, але не більш як на п'ятдесят років.  Таким чином, термін  договору
має визначатись таким чином, щоб було можливим встановити його граничний
строк - не більш як п”ятдесять років.

В пункті 8 спірного договору
сторонами погоджено, що договір оренди укладається на період виготовлення
проектної та іншої технічної  і діє до
моменту затвердження виготовленої проектної документації.

Вказаний зміст не відповідає
вимогам статті 19 Закону України “Про оренду землі”.

Крім того, господарський суд
враховує, що  в порушення ст. 124
Земельного кодексу України спірний договір укладено без рішення  Знам”янської районної державної адміністрації
про надання земельної ділянки в оренду. Про вказане повідомляється позивачем в
листі від 16.07.2008 р. та відповідачем не заперечується (а.с. 53).

Господарський суд відхиляє доводи
прокурора щодо порушення при реєстрації спірного договору вимог Закон України
“Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”,
оскільки  згідно пункту 4 Порядку
державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.12.1998 р. №2073, забезпечення реєстрації договорів
оренди покладено на відповідні державні органи земельних ресурсів - районні
відділи земельних ресурсів, управління (відділи) земельних ресурсів у містах
обласного і районного підпорядкування, Київське і Севастопольське міське
управління земельних ресурсів.

За нормами  частини 2 статті 15 Закону України “Про
оренду землі”  відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги про визнання  недійсним договору
оренди землі від 19.01.2005 р. підлягають задоволенню у  повному обсязі.

У відповідності до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу України
державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу  стягуються з відповідача  у доход державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49,
82, 84, 85, 116 Господарськогопроцесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
повністю.

Визнати недійсним договір від 19
січня 2005 року,  укладеного між
Знам"янською районною державною адміністрацією (27400, м. Знам"янка,
Кіровоградська область, вул. Жовтнева, 17, ) та фермерським
господарством "Соснівське"
(27453, Кіровоградська область, Знам"янський район с.Володимирівка,
вул. Соснова, 21, ) про оренду землі загальною площею 5,62
гектарів, яка знаходиться на території Володимирівської сільської ради.

Стягнути з фермерського
господарства "Соснівське"
(27453, Кіровоградська область, Знам"янський район с.Володимирівка,
вул. Соснова, 21, ) на користь державного бюджету ГУДКУ в
Кіровоградській області р/р 0002, МФО 823016, код 24145329 -  85 грн. державного мита.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Стягнути з фермерського
господарства "Соснівське" (27453, Кіровоградська область,
Знам"янський район с.Володимирівка, вул. Соснова, 21, )
на користь державного бюджету ГУДКУ в Кіровоградській області р/р
0002, МФО 823016, код 24145329 - 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського
процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу
України.

Дане рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд
Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України.

Суддя                      В.В.Тимошевська