ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.08.08 Справа №42/179-37/643-7/183/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

, Яценко О.М.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників сторін: позивача: не з’явився;

відповідача: Лєбєдєв О.С., довіреність від 06.08.2008р. № ВКР 550060;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Томас-енергія»

на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.06.2008 року

у справі № 42/179-37/643-7/183/08

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Томас-енергія»

до відповідача Державного підприємства НАЕК «Енергоатом», м. Київ в особі

відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»

про стягнення 113.549,20грн.,

встановили:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Томас-енергія» (далі ТОВ «Томас-енергія») подано позов до Державного підприємства НАЕК «Енергоатом», м. Київ в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (далі ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС») про стягнення 113.549,20грн.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області (суддя Кутіщева Н.С.) своїм рішенням від 23.06.2008р. у справі № 42/179-37/643-7/183/08 у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо пред’явлення вимог про стягнення заборгованості за поставлену по договору продукцію. Підписання актів звірки та витягів із регістрів аналітичного обліку посадовою особою (головним бухгалтером відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС»), у перелік повноважень якого не входить здійснення договірної діяльності від імені ДП НАЕК «Енергоатом» (юридичної особи – відповідача по справі і сторони у господарському зобов’язанні), не може вважатися дією безпосередньо юридичної особи (відповідача), направленої на визнання боргу.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, ТОВ «Томас-енергія», позивач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Заявник апеляційної скарги вказує, що строк позовної давності не був ним пропущений, оскільки відповідач вчинив дії, які підпадають під умови ч. 1 ст. 264 ЦК України, визнав свій борг, а тому перебіг позовної давності був перерваний.

Просить рішення місцевого господарського суду від 23.06.2008р. у справі № 42/179-37/643-7/183/08 скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Томас-енергія», позивач, процесуальним правом на участь представника у судовому засіданні не скористався. Про причини неявки не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС», відповідач, у своєму відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що господарський суд правомірно, за заявою відповідача, застосував до правовідносин між сторонами правила щодо позовної давності і відмовив у задоволенні вимог. Оскільки "акти звіряння" та "витяги із регістрів аналітичного обліку" оформлені та підписані органом відокремленого підрозділу Відповідача (головним бухгалтером Відокремленого підрозділу "Запорізька" АЕС), який не має повноважень як в частині здійснення договірної діяльності Відповідача в цілому, так і в частині визнання факту наявності або відсутності зобов'язань за окремими договорами, вважає, що такі дії головного бухгалтера ВП ЗАЕС є вчиненням правочину з перевищенням повноважень (ст. 241 ЦК України) і не можуть розглядатися у якості дії (правочину) безпосередньо юридичної особи (Відповідача), направленої на визнання боргу. Враховуючи, що генеральний директор ВП ЗАЕС (як уповноважена особа на здійснення договірної діяльності від імені ДП НАЕК «Енергоатом») не передавав головному бухгалтеру відповідні повноваження в частині визнання боргу по окремим договорам і, більш того, довіреністю генерального директора ВП ЗАЕС встановлена заборона на передоручення в частині здійснення договірної діяльності, вважає доводи Позивача необґрунтованими і такими, що не мають правової основи.

Просить рішення господарського суду від 23.06.2008р. у справі № 42/179-37/643-7/183/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга прийнята до провадження, її розгляд призначений на 28.08.2008р.

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1628 від 27.08.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого - Коробки Н.Д., суддів: Кагітіна Л.П., Яценко О.М.

За клопотанням представника відповідача, судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення. За його згодою в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного

рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу ТОВ «Томас-енергія» такою, що підлягає задоволенню, а рішення господарського суду – скасуванню з наступних підстав:

Як підтверджено матеріалами справи, 13.02.2003р. між ТОВ «Томас-енергія» в особі директора Барановського М.В., діючого на підставі Статуту (Постачальник) і ВП «ЗАЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», в особі генерального директора відособленого підрозділу "Запорізька АЕС" Пишного В.М., діючого на підставі довіреності від 31.10.2002 р. б/н (Покупець), було укладено договір поставки продукції №83(2)03УК, за умовами якого, Постачальник зобов'язався передати Покупцю запасні частини до АСД-5600 відповідно до специфікації №1, яка є невід'ємною частиною договору, а останній - прийняти та оплатити їх вартість шляхом перерахування авансу за продукцію, що поставляється, у розмірі 30% від суми договору протягом 20 днів після підписання договору, 70% - протягом 30 днів після поставки обладнання (п. 3.3 договору).

На виконання умов договору, позивач передав відповідачу товар на загальну суму 133. 549,20грн., а відповідач сплатив вартість одержаного товару частково у розмірі 20.000,00грн., що підтверджується копією видаткової накладної від 21.08.2003р. №ТЕ-0000018, довіреністю на отримання товару від 21.08.2003р. серія НАЇ №110116 та актом звірки взаєморозрахунків станом на 20.02.2004р.

Доказів сплати залишку суми боргу у розмірі 113.549,20грн. відповідачем суду не надано. У зв’язку з чим, 29.03.2007р. ТОВ «Томас-енергія» звернулось з позовом про стягнення заборгованості.

Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стало переконання господарського суду в тому, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо пред’явлення вимог про стягнення заборгованості за поставлену по договору продукцію.

Висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковим.

За змістом статей 256, 257 ЦК України, позовна давність – це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого цивільного права чи інтересу шляхом подачі позовної заяви до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності є процесом безперервним. Але при цьому, можуть виникнути обставини, що перешкоджають поданню позову. Ці обставини є підставами для зупинення, переривання або поновлення строку давності.

Так, відповідно до статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зокрема за зобов’язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності, згідно ч. 5 вказаної статті, починається зі спливом строку виконання.,

Частиною 1 статті 264 визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку.

Тобто, переривання перебігу строку позовної давності полягає в тому, що час, який минув до настання обставини, з якою закон пов’язує перерву, не зараховується в строк позовної давності, і строк позовної давності, після перерви, починає перебіг спочатку на весь строк, передбачений в законі для означених вимог. При цьому обставини, що переривають перебіг строку, можуть виникнути в будь-який момент до його закінчення.

В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем акт звірки взаєморозрахунків від 20.02.2004р., в якому зазначено суму боргу відповідача перед позивачем за спірним договором в розмірі 113.549,20грн. та витяг з регістру аналітичного обліку між ВП «Запорізька АЕС» та ТОВ «Томас-енергія» за № 237, який підписано 01.03.2005р., згідно якого відповідач також підтвердив вказану вище суму заборгованості. Акт звірки та витяг з регістру № 237 підписані з боку відповідача головним бухгалтером і скріплено печаткою ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом».

Також із матеріалів справи вбачається про неодноразові звернення позивача до віце-президента НАЕК «Енергоатом» з проханням прискорити вирішити питання погашення відповідачем боргу, в т.ч. в сумі 113.549,20грн. за договором поставки від 13.02.2003р. № 83(2)03.

У відповідь на звернення позивача, ДП «НАЕК «Енергоатом», листами від 07.07.2004р. № 6667/19 та від 13.09.2004р. № 8843/19, не заперечуючи проти наявності боргу, обґрунтовуючи неможливість погашення боргу, посилається на порушення господарським судом м. Києва провадження у справі про банкрутство підприємства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення відповідачем вищезазначених дій свідчить про визнання ДП «НАЕК «Енергоатом» свого боргу перед позивачем. В даному випадку має місце переривання перебігу позовної давності, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, у зв’язку з чим, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності не відповідає обставинам справи і не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Згідно з вимогами статей 193 ГК України та 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом не допускається (ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 ЦК України).

Договір, в силу присів ст. 629 ЦК України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Доказів оплати залишку суми боргу у розмірі 113.549,20грн. відповідачем суду не надано, факту наявності заборгованості відповідачем не спростовано. Позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи допущене господарським судом неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, судовий акт слід скасувати. Позов задовольнити. Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Томас-енергія» задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.06.2008р. у справі № 42/179-37/643-7/183/08 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства НАЕК «Енергоатом», м. Київ в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71500, Запорізька область, м. Енергодар, р/р 0053 в Енергодарському філіалі ВАТ «Банк «БІГ-Енергія», МФО 313764, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Томас-Енергія» (254119, м. Київ, вул. Сім’ї Хохлових, 15, р/р 26003488 в ВАТ «Кредит промбанк» м. Києва, МФО 300863, ) 113.549,20грн. основного боргу, 1.135,50грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Державного підприємства НАЕК «Енергоатом», м. Київ в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71500, Запорізька область, м. Енергодар, р/р 0053 в Енергодарському філіалі ВАТ «Банк «БІГ-Енергія», МФО 313764, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Томас-Енергія» (254119, м. Київ, вул. Сім’ї Хохлових, 15, р/р 26003488 в ВАТ «Кредит промбанк» м. Києва, МФО 300863, ) 567,75грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Запорізької області.

Яценко О.М.