ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"09" вересня 2008 р.

Справа № 18/163

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ТимошевськоїВ.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 18/163

за позовом: Державного підприємства "Дослідне господарство "Ім. 9 січня" Інституту цукрових буряків Української аграрної академії наук, с. Озерна Білоцерківського району Київської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк-Авто", м. Кіровоград

про стягнення 42 000 грн.

Представники сторін:

від позивача - Завальнюк В.В., довіреність № 1109 від 05.09.08 адвокат;

від відповідача - участі не брали.

Державним підприємством “Дослідне господарство “ ім. 9 січня” Інституту цукрових буряків Української аграрної академії наук в порядку господарського судочинства подано позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Спарк-Авто” 42 000 грн.

В судовому засіданні 09.09.2008 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позов та інших витребуваних документів до суду не подав. Ухвала господарського суду від 16.07.2008 р. про порушення провадження у справі № 18/163 повернута на адресу суду органом поштового зв'язку з відміткою “за закінченням терміну зберігання”.

Між тим, господарський суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, оскільки зазначена ухвала направлялась на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, та за якою ТОВ “Спарк-Авто” зареєстровано в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, що вбачається з довідки Головного управління статистики у Кіровоградській області від 23.07.2008 р.

Згідно статті 19 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” юридичні особи зобов'язання повідомляти реєстратора про будь-які зміни своїх відомостей. Господарський суд не наділений повноваженнями по вжиттю заходів із розшуку відповідача.

Виходячи з граничного строку вирішення спору, господарський суд вважає можливим розглянути дану справу в судовому засіданні 09.09.2008 р. за відсутності представника відповідача.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи та оцінивши надані суду докази, оригінали яких оглянуті у судовому засіданні, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача між Державним підприємством "Дослідне господарство ім. 9 січня" Інституту цукрових буряків Української аграрної академії наук та ТОВ “Спарк-Авто” укладено усний договір, згідно якого відповідач зобов'язувався поставити позивачу борону Дискову БДШ-8.2. за ціною 84 000 грн. При цьому, сторони домовились, що позивач оплачує 50% вартості товару по виставленому відповідачем рахунку, після чого відповідач поставляє позивачу товар і останній здійснює по ньому остаточний розрахунок.

Позивач зазначає, що відповідач на день подання позову товар не поставив, хоча позивачем перераховано на рахунок відповідача 42 000 грн.

Позивач вважає, що згідно статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов’язана повернути це майно. Вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що Державним підприємством “Дослідне господарство ім. 9 січня” Інституту цукрових буряків Української аграрної академії наук згідно платіжного доручення № 34 від 31.01.2008 р. перераховано ТОВ “Спарк-Авто” грошові кошти на загальну суму 42 000 грн. (а.с. 10). Факт перерахування коштів також підтверджується банківською випискою, належно засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 11).

В призначені платежу на перерахування грошових коштів зазначено “Оплата рахунку № 3 від 22.01.2008 р. (борона)”. Рахунок № 3 від 22.01.2008 р. виставлявся відповідачем на загальну суму 84 000 грн. (а.с. 9). Однак, матеріалами справи не підтверджується укладення між сторонами договору поставки товару та погодження повідомлених позивачем договірних умов.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України Цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Згідно статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно пункту 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Пунктом 2.35. зазначеної Інструкції визначено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Строк, протягом якого неналежний отримувач повинен повернути кошти, що помилково зараховані на його рахунок, визначений пунктом 6 Указу Президента України “Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України” від 16.03.1995 р., відповідно до якого підприємства, незалежно від форм власності, мають повернути у п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти.

15.05.2008 р. позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про повернення коштів в сумі 42 000 грн., яка за повідомленням позивача залишена без задоволення (а.с. 12-13).

Доказів повернення коштів в сумі 42 000 грн. відповідачем до суду не подано, заборгованість не заперечено.

З огляду на викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладають на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк-Авто" (25015, м. Кіровоград, вул. Є. Маланюка, 27, ідентифікаційний код 23679483, р/р 5000 в ФКБ "Імексбанк", МФО 323798) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Ім. 9 січня" Інституту цукрових буряків Української аграрної академії наук (09183, Київська область, Білоцерківський район, с. Озерна, вул. Липки, 6, ідентифікаційний код 00497673, р/р 1141 в БЦ відділенні АКБ "Укрсиббанк", МФО 351005) - 42 000 грн. заборгованості; а також 420 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішення законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя В.В. Тимошевська