ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" червня 2008 р.
Справа № 47/02-08 (н.р. 35/336-07)

вх.
№ 004/5-47 (н.р. 7126/5-35)

Головуючий суддя

суддя Лаврова
Л.С.

суддя

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
Дровніков О.В. за довіреністю від 12.05.2008р.;

відповідача
1-го - Кузнецова Н.А. за довіреністю від 27.08.2007 р.;

3-ої особи
(ФДМ України) - не з*явився;

3-ої особи
(Суботін Б.Г.) - не з*явився;

3-ої особи
(ВАТ "Турбоатом") - Кононенко О.М. за довіреністю від 14.03.2008 р.;

відповідача
2-го - не з*явився;

прокурор -
Зуєва І.В., посвідчення №249 від 08.06.2005р.

розглянувши
справу за позовом ТОВ "Компанія з управлінням активами "Сварог
Ессет Менеджмент", м. Київ 3-я особа Фонд державного майна України, м.
Київ,

3-тя особа -
Суботін Б.Г. та ВАТ "Турбоатом" ;

до  1-го відповідача - ОСОБА_1 в.о. Генерального
директора ВАТ "Турбоатом", м. Харків;

2-го
відповідача - Фонду державного майна України, м. Київ

за участю
Прокуратури Харківської області

про визнання
незаконними дій та визнання нечинним і скасування наказу

ВСТАНОВИЛИ:

Товариство з
обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами “Сварог Ессет
Менеджмент” (позивач по справі) звернулося вся до господарського суду з позовом
до відповідачів ОСОБА_1 та Фонду державного майна України, в якому просить
визнати незаконними дії ОСОБА_1 по звільненню з посади виконуючого обов'язки
генерального директора ВАТ “Турбоатом” та про визнання не чинним та скасування
наказу Фонду державного майна України № 659 від 24.04.2007р. “Про звільнення
виконуючого обов'язки генерального директора ВАТ “Турбоатом”.

03.07.2007р. по
справі 35/336-07 було прийнято рішення, а саме, відповідно до резолютивної
частини рішення:

“ Позов
задовольнити повністю.

Визнати
незаконними дії ОСОБА_1 по звільненню з посади виконуючого обов'язки
генерального директора ВАТ “Турбоатом”.

Визнати не
чинним та скасувати наказ Фонду державного майна України № 659 від 24.04.2007р.
“Про звільнення виконуючого обов'язки генерального директора ВАТ “Турбоатом”.

Стягнути з
ОСОБА_1(який мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з управління активами «Сварог Ессет Менеджмент»
(01901, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Д, поточний рахунок № 26508014 АКБ ХФБ
Банк Україна) 42,50 грн. витрат по сплаті держмита та 59 грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з
Фонду державного майна України (01113, м. Київ, вул. Кутузова, 18/9) на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Сварог
Ессет Менеджмент» (01901, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Д, поточний рахунок №
26508014 АКБ ХФБ Банк Україна) 42,50 грн. витрат по сплаті держмита та 59 грн.
витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати накази
після набрання рішенням законної сили.”

Постановою
Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. касаційна скарга Фонду
державного майна України була задоволена частково, рішення господарського суду
Харківської області від 03.07.2007р.  у
справі 35/336-07 скасовано, а справа направлена до господарського суду
Харківської області на новий розгляд.

В постанові
Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. зазначено, що під час
нового розгляду справи суд має залучити в якості 3-х осіб ОСОБА_2 та ВАТ
“Турбоатом”.

Ухвалою
господарського суду від 12.01.2008р. по справі № 47/02-08 до участі у справі
було залучено ОСОБА_2 та ВАТ “Турбоатом”, судове засідання по новому розгляду
справи 47/02-08 (н.р. 35/336-07) призначено на 13.02.2008р. об 11 год. 00 хв.

Позивач у
судове засідання не з'явився, але надав через канцелярію господарського суду
13.02.2008р. телеграму в якій заявив клопотання про відкладення розгляду
справи. Дане клопотання було прийняте та задоволено судом.

Прокурор, 2-й
відповідач та представники 3-х осіб у судове засідання не з'явились, але про
час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Враховуючи
клопотання позивача та необхідністю витребування у сторін додаткових
документів, розгляд справи було відкладено на 05.03.2008р. о 10 год. 45 хв.

ВАТ “Турбоатом”
не погодившись з даною ухвалою звернулося до Вищого господарського суду України
від 13.02.2008р. у зв'язку з чим провадження по справі № 47/02-08 відповідно до
ухвали господарського суду від 29.02.2008р. було зупинено та направлено до
Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого
господарського суду України від 08.04.2008р. ВАТ “Турбоатом” було відмовлено у
прийнятті касаційної скарги на ухвалу господарського суду від 13.02.2008р.

Враховуючи
вищезазначене, ухвалою господарського суду від 15.05.2008р. провадження у
справі поновлено, розгляд справи призначено на 23.05.2008р. об 11 год. 00 хв.

Представники
2-го відповідача,  3-х осіб та прокурор у
судове засідання не з'явились.

Ухвалою заступника
голови господарського суду від 23.05.2008р. строк розгляду справи був
продовжений до 23.06.2008р.

Ухвалою
господарського суду від 23.05.2008р. розгляд справи відкладено на 04.06.2008р.
о 14 год. 00 хв.

Представники
відповідача 2-го,  3-іх осіб (Фонд
державного майна України, ОСОБА_2) та прокурор у судове засідання не з'явились.

Представник
позивача у судове засідання не з'явився, але 04.06.2008 р. надав через
канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи. Заявлене клопотання
було розглянуто та задоволено судом.

Ухвалою
господарського суду від 04.06.2008р. розгляд справи відкладено на 18.06.2008р.
о 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду
від 18.06.2008р. розгляд справи було відкладено на 23.06.2008р. для підготовки
повного тексту рішення.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити
позов.

Представник 1-
го відповідача проти задоволення позову не заперечує.

Представник
2-го відповідача у судове засідання не з”явився, відзив на позов та витребувані
судом документи не надав.

Представник 3-ї
особи (ВАТ “Турбоатом”) надав до суду відзив в якому просив суд відмовити
позивачу у задоволені позовної заяви в повному обсязі.

Суд вислухавши
представників сторін, розглянувши матеріали справи в їх сукупності встановив.

Позивач,
володіє простими іменними акціями Відкритого акціонерного товариства
“Турбоатом”, придбаними за рахунок та в інтересах:

Пайового
закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду “Перший”
Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами “Сварог
Ессет Менеджмент” в обсязі 1166750 штук простих іменних акцій;

Пайового
закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду “Другий”
Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами Сварог
Ессет Менеджмент” обсязі 25758290 штук простих іменних акцій;

Пайового
закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду “Четвертий”
Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія з управління активами “Сварог
Ессет Менеджмент” в обсязі 34557930 штук простих іменних акцій.

Всього в його
управлінні знаходиться 61 482 970 простих іменних акцій ВАТ
"Турбоатом", що складає 14,55 % Статутного фонду цього Товариства.

Фонд державного
майна України, на підставі норм, викладених в Законі України “Про господарські
товариства” та Положенні про порядок укладання або переукладання контракту з
керівником виконавчого органу відкритого акціонерного товариства, холдингової
компанії та державної акціонерної компанії, затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 05.04.2004р. за № 662, 24.04.2007р., видав наказ №
659 “Про звільнення в.о. генерального директора ВАТ „Турбоатом”.

Відповідно до
п. 1 та п. 3 цього наказу виконуючого на час видання наказу № 659 обов'язки
генерального директора ВАТ “Турбоатом” ОСОБА_1 було звільнено з посади з
24.04.2007 р. згідно з поданою ним заявою. Виконання обов'язків генерального
директора ВАТ “Турбоатом” покладено на ОСОБА_2 до загальних зборів акціонерів.

Свої вимоги
позивач обґрунтовує тим, що зазначений наказ, виданий з перевищенням
повноважень, порушенням норм чинного цивільного законодавства, а саме ст.ст.
13, 159 ЦК України, та положень ч. З п.п. 9.3.5 п. 9.3 ст. 9 Статуту ВАТ
“Турбоатаом” (в редакції від 05.03.2004 р.), оскільки звільнення виконуючого
обов'язки генерального директора ОСОБА_1 та призначення на цю посаду ОСОБА_2,
без рішення Загальних зборів акціонерів та Наглядової ради Товариства, є
порушенням зазначених норм Цивільного кодексу України та та положень Статуту
ВАТ “Турбоатом”.

Статтею 152 ЦК
України передбачено, що акціонерним є товариство, статутний капітал якого
поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості.
Акціонери несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах
вартості акцій, що їм належать.

Відповідно до
ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами
управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган.

Згідно ст. 161
ЦК України, виконавчий орган акціонерного товариства вирішує всі питання
діяльності акціонерного товариства та діє від імені акціонерного товариства у
межах, встановлених статутом акціонерного товариства.

Стаття 154  ЦК України передбачає, що установчим
документом акціонерного товариства є його статут.

На даний час
частка держави становить 75,22 % акцій статутного фонду ВАТ “Турбоатом”,
управління корпоративними правами частки акцій, належної державі здійснюється
Фондом державного майна України.

Підпунктом
9.3.4. п. 9.3. ст. 9 Статуту ВАТ „Турбоатом” (в редакції від 05.03.2004р.)
передбачено, що на період до реалізації Фондом державного майна України в
процесі приватизації 50 % акцій статутного фонду (капіталу) товариства,
контракт з генеральним директором, в тому числі новообраним або переобраним,
укладається (переукладається) з Фондом державного майна України.

Відповідно до
п. 1 Тимчасового положення про Фонд державного майна України, затвердженим
Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 р.            № 2558 - ХII «Про тимчасове
положення про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України є
державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації
державного майна.

Статтею 1
Господарського процесуального кодексу (надалі за текстом - ГПК України)
визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому
числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст.
21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами -
можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.
Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких
подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного
законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено
позовну вимогу.

Відповідно до
ст. 16 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) кожна особа
має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення
дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб.

Статтею 30
Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України)
передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Окрім того, ст.
17 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС
України) визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на: 1)
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3)
спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої
компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також
спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних
договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках,
встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим
процесом чи процесом референдуму.

Згідно зі ст.
18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1)
адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі
адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Слід також
зазначити, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи),
суб'єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт
владних повноважень (ст. 50 КАС України).

Як зазначено в
п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень це орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Фонд державного
майна України, що є державним органом, який здійснює державну політику в сфері
приватизації державного майна, виступає орендодавцем майнових комплексів, що є
загальнодержавною власністю, згідно з п. 1 Тимчасового положення про Фонд
державного майна України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від
07.07.1992 р. № 2558 - ХII „Про тимчасове положення про Фонд державного майна
України”.

Частиною 1 ст.
12 ГПК України визначено, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у
спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про
приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що
виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про
встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання
робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути
встановлені за угодою сторін;

спорів, що
виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів.

2) справи про
банкрутство.

3) справи за
заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань,
віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

4) справи, що
виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та
його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Аналіз
вищенаведених норм чинного законодавства України дають підстави суду вважати що
Відповідач 1 у цій справі - ОСОБА_1 як сторона спору (судового процесу) не
відповідає вимогам, викладеним в п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, оскільки в
спорі, що розглядається судом він виступає виключно в якості фізичної особи, не
наділеної правами учасника (засновника, акціонера) ВАТ “Турбоатом”.

Таким чином, зважаючи
на те, що позивачем у цій справі є Товариства з обмеженою відповідальністю
“Компанія з управління     активами
“Сварог Ессет Менеджмент” - підприємство (юридична особа); відповідачами у цій
справі є ОСОБА_1 - фізична особа, Фонд державного майна України - державний
орган (суб'єкт владних повноважень); предметом цього позову є: 1) визнання
незаконними дій ОСОБА_1 по звільненню з посади виконуючого обов'язки
генерального директора ВАТ „Турбоатом” - припинення дії, яка порушує право; 1)
визнання нечинним та скасування наказу Фонду державного майна України № 659 від
24.04.2007 р. “Про звільнення виконуючого обов'язки генерального директора ВАТ
„Турбоатом” - спір юридичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження правових актів індивідуальної дії, заявлені Позивачем позовні вимоги
підлягають розгляду місцевими загальними судами (в частині визнання незаконними
дій ОСОБА_1 по звільненню з посади виконуючого обов'язки генерального директора
ВАТ „Турбоатом”) та адміністративними судами (в частині визнання нечинним та
скасування наказу Фонду державного майна України № 659 від 24.04.2007 р. “Про
звільнення виконуючого обов'язки генерального директора ВАТ „Турбоатом”).

Відповідно до
ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір
не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Зважаючи на це
колегія суддів дійшла висновку, що провадження по справі підлягає припиненню.

Відповідно ч.3
ст. 8 Декрету Кабінету міністрів України „Про державне мито”, сплачене  державне
мито  підлягає  поверненню
частково  або повністю у
випадках  припинення провадження у справі
або залишення  позову  без розгляду,
якщо  справа  не
підлягає  розглядові  в  суді  чи   в
господарському  суді.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає необхідним повернути позивачу сплачене державне мито,
у розмірі 85,00грн., з державного бюджету України, про що видати відповідну
довідку.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 17, 18, 50 КАС України, ст. 8 Декрету Кабінету
міністрів України „Про державне мито”, ст. 30 ЦПК України, ст. 16 ЦК України
ст.ст. 116, 159 ЦК України, ст.ст. 10, 41, 43 Закону України „Про господарські
товариства”, ст.ст. 1, 4 - 4-7, 12, 21, 28, 80, 86 ГПК України, -

УХВАЛИЛИ:

1.Провадження у
справі припинити .

2. Видати
довідку про повернення державного мита з державного бюджету України.

Головуючий суддя

суддя
Лаврова Л.С.

суддя