ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2008 р. Справа № 58/86-08

вх. № 4557/3-58

Суддя господарського суду Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання Фоменко О.О.

за участю представників сторін:

прокурора - Філоненко К.С., посвідчення № 296 від 19.05.2005 року

першого позивача - не з'явився

другого позивача - Черкашина С.Ю., довіреність № 38-48 від 09.01.2008 року відповідача - Лозова І.В., довіреність № Д-01/107 від 22.07.2008 року, Соболєв В.І., довіреність № Д-01/136 від 18.08.2008 року

розглянувши справу за позовом Прокуратури Дзержинського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків та в особі Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

до Підприємства об'єднання громадян "Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих", м. Харків

про стягнення 1509,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача на користь КП "Харківські теплові мережі" 1509,28 грн., у тому числі 1495,46 грн. заборгованості за невиконання договірних зобов'язань та 13,82 грн. пені за тимчасовим договором № 11070 про постачання теплової енергії, укладеним між КП "Харківські теплові мережі" та відповідачем 01.10.2003 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині оплати послуг за договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Представник прокуратури Дзержинського району м. Харкова в судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

Представник першого позивача в судове засідання не з'явився. До суду надійшло клопотання Харківської міської ради щодо розгляду справи за наявними в ній матеріалами без участі представника в судовому засіданні.

Представник другого позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги прокурора в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає, що прокурором заявлений позов всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки цей позов не пов'язаний з представництвом інтересів держави та спрямований на захист інтересів самостійно господарюючого суб'єкта. Крім того, відповідач зазначив, що з боку КП "Харківські теплові мережі" має місце факт неналежного виконання своїх договірних зобов'язань, що підтверджується актом теплової інспекції № 173/200 від 24.03.2006 року, відповідно до якого виявлені порушення теплопостачальником не усунуті і теплопостачання за спірний період забезпечувало температуру в приміщенні нижче 16 градусів. Крім того, відповідач посилається на ч. 1 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та на п. 6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, відповідно до яких, якісні показники з централізованого опалення визначаються нормативною температурою повітря в приміщенні, та вважає, що оскільки КП "Харківські теплові мережі" не забезпечило нормативної температури в орендованому відповідачем приміщенні, Підприємство об'єднання громадян "Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих" має право не сплачувати вартість такої послуги.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 19.09.2008 року до 16:00 години 22.09.2008 року.

Суд, вислухавши пояснення прокурора та представників другого позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

01 жовтня 2003 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація) та Учбово-виробничим підприємством - 1 Харківського учбово-виробничого об'єднання "Електросвітло" УТОС (Споживач), правонаступником якого є відповідач по справі, було укладено тимчасовий договір № 11070 про постачання теплової енергії.

Відповідно до умов договору позивач (Енергопостачальна організація) зобов’язався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п.2.1. договору, а відповідач зобов’язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору. У відповідності до п.6.3 договору відповідач повинен був за 3 дні до початку розрахункового періоду сплатити позивачу вартість, зазначеної в додатку №1 до договору кількості теплової енергії, що є заявкою на наступний розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Згідно п.6.5. договору різниця між заявленою та фактично спожитою енергією мала бути оплачена відповідачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

Позивач свої зобов’язання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору в період з листопада 2007 року по квітень 2008 року здійснив відпуск теплової енергії відповідачу та направив на його адресу рахунки на оплату спожитої теплової енергії за вищевказаний період, що підтверджується матеріалами справи. Факт користування тепловою енергією у приміщенні, в якому знаходився відповідач в спірний період, за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 8, підтверджується актами про включення та відключення опалення, підписаним представниками КП "Харківські теплові мережі" та житлової організації - КП "Жилкомсервіс", в якій знаходиться приміщення відповідача. Відповідач, в свою чергу, не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов’язання, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової енергії, внаслідок чого за період з листопада 2007 року по квітень 2008 року утворилась заборгованість в сумі 1495,46 грн., яка до цього часу не погашена. Доказів на підтвердження оплати боргу за спірний період відповідач до суду не надав.

Щодо твердження представників відповідача, що КП "Харківські теплові мережі" неналежно виконало свої договірні зобов'язання, не забезпечило нормативної температури в орендованому відповідачем приміщенні, що підтверджується актом теплової інспекції № 173/200 від 24.03.2006 року, що, на думку відповідача, звільняє його від зобов'язання щодо оплати послуг позивача, суд вважає необхідним зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у зв’язку з відсутністю у відповідача приладу обліку, розрахунок відпущеної кількості теплової енергії був здійснений позивачем розрахунковим засобом згідно з Тимчасовими правилами обліку відпуску теплової енергії, затвердженими і введеними в дію наказом Держкомітету України з житлово-комунального господарства і Міністерства енергетики і електрифікації України № 57/112 від 01.07.1996 року. Розрахунковим засобом розподіляється фактично вироблений на джерелі об’єм теплової енергії і оплата береться за фактично відпущену теплову енергію. Із загальної кількості теплової енергії, виробленої на джерелі тепла і визначеної приладами обліку на джерелі, вираховуються теплові втрати у мережах, вираховуються об’єми теплової енергії, спожиті споживачами, котрі мають прилади обліку, згідно показань їх приладів, а залишок кількості теплової енергії, спожитої абонентами, котрі не мають приладів обліку, розподіляється між ними пропорційно їх тепловим навантаженням.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Теплове навантаження зазначене в додатку № 1 до тимчасового договору №11070 про постачання теплової енергії від 01.10.2003 року і складає 0,0037 Гкал/год. Вказаний додаток до Договору скріплений печатками та підписами уповноважених представників сторін.

Пунктом 1.1 договору № 1860 оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 13.09.2000 року визначено предмет договору, а саме - нежитлове приміщення (будівля), що знаходиться за адресою вул. Данилевського, 8.

Згідно з п. 4.5 договору, орендар має право використовувати орендоване нежитлове приміщення (будівлю) під клуб реабілітації інвалідів по зору у відповідності з його призначенням та умовами Договору.

На підставі викладеного, суд вважає, що до відносин по постачанню теплової енергії, що згідно з Законом України “Про електроенергетику” та Законом України “Про теплопостачання” є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу, слід застосовувати Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, та введені замість Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, від 30.12.1997р. № 1497, не регулюють відносини по постачанню теплової енергії, що згідно з Законами України “Про електроенергетику” та “Про теплопостачання” є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу.

Пунктом 1 Правил від 21.07.2005 року визначено, що вони регулюють відносини між суб’єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В той же час, відповідно до змісту Правил та Типового договору, затвердженого цією ж постановою, йдеться мова про фізичних та юридичних осіб, що є власниками, наймачами та орендарями квартири або будинку садибного типу, тобто осіб, що користуються житловими приміщеннями у житловому фонді. Таким чином, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, регулюють відносини по наданню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у житловому фонді.

Крім того, актами № 173/6500-В, № 173/8781-В, № 173/200 підтверджено, що система опалення відповідача є єдиною невід'ємною частиною системи опалення житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 8. Централізоване підключення споживача здійснюється одночасно з внутрішньою системою опалення житлового будинку. Підключення і відключення житлового будинку по вул. Данилевського, 8 до джерела теплової енергії підтверджено актами № 173/7545, № 173/9567.

На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушив умови договору та вимоги ст. 526 ЦК України, в якій зазначено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За таких підстав, суд вважає вимогу позивача про стягнення 1495,46 грн. боргу обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно з п. 7.2.3. договору зобов’язання відповідача забезпечуються нарахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Позивач надав обґрунтований розрахунок пені, який відповідає вимогам Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”. За таких підстав позовні вимоги в частині стягнення 13,82 грн. пені обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо твердження відповідача, що прокурором заявлений позов всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки цей позов не пов'язаний з представництвом інтересів держави та спрямований на захист інтересів самостійно господарюючого суб'єкта, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво прокуратурою інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Так, відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або державою.

Однією з форм представництва, що визначено ч. 3 вказаної норми, є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. При цьому, відповідно до ч.5 ст. 36 - 1 Закону "Про прокуратуру", прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку , передбаченому процесуальним законом.

В силу ч. 1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами: прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частина третя вказаної норми також визначає, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ГПК України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Прокуратурою Дзержинського району м. Харкова у позовній заяві чітко визначені підстави представництва держави в особі органа місцевого самоврядування - Харківської міської ради, яка наділена відповідними повноваженнями в галузі житлово-комунального господарства, та в особі Комунального підприємства "Харківські теплові мережі".

Згідно зі ст. 49 ГПК України, суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита у сумі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. покласти на відповідача, оскільки з його вини спір було доведено до суду.

Керуючись статтями 526, 625 ЦК України, ст.ст.1, 12, 47, 49, 82-84 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Підприємства об'єднання громадян "Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих" (61145, м. Харків, вул. Клочківська, 174, ідентифікаційний код 05518836, розрахунковий рахунок 8480 у ХОФ АКБ "Укрсоцбанка", МФО 351016) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, розрахунковий рахунок 8 в Першій філії АКБ "Базис" м. Харків, МФО 351599, ) 1495,46 грн. заборгованості за невиконання договірних зобов'язань та 13,82 грн. пені.

Стягнути з Підприємства об'єднання громадян "Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих" (61145, м. Харків, вул. Клочківська, 174, ідентифікаційний код 05518836, розрахунковий рахунок 8480 у ХОФ АКБ "Укрсоцбанка", МФО 351016) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - УДК в м. Харкові, № рахунку 0002, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, банк одержувача - Головне управління Державного казначейства України у Харківській області, МФО 851011) 102 грн. державного мита.

Стягнути з Підприємства об'єднання громадян "Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 Українського товариства сліпих" (61145, м. Харків, вул. Клочківська, 174, ідентифікаційний код 05518836, розрахунковий рахунок 8480 у ХОФ АКБ "Укрсоцбанка", МФО 351016) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - УДК у м. Харкові, № рахунку 0002, , код бюджетної класифікації 22050000,символ звітності банку 259, банк одержувача - ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011) витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 22 вересня 2008 року.

Суддя Присяжнюк О.О.