ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.08 Справа № 22/82/08

Суддя Скиданова Ю.О.

Позивач

Відкрите акціонерне товариство “Запоріжтрансформатор”, м. Запоріжжя

Відповідач

Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту “Запоріжелектротранс”, м. Запоріжжя

Суддя

Скиданова Ю.О.

Представники

Позивача:

Ляшенко К.Б., дов. № 1-05-б від 25.12.2007 р.

Відповідача:

Мінтімірова Є.Н., дов. № 31-1187 від 17.04.2008 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 11853 грн. 85 коп. основного боргу за договором № 221 від 17.11.2003 р., 940 грн. 52 коп. пені, 2268 грн. 77 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 213 грн. 43 коп. річних процентів.

В судовому засіданні, відкритому 07..07.2008 р., оголошувалася перерва до 07.08.2008 р.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 07.08.2008 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, в обґрунтування вимог вказує, що на виконання умов договору № 221, укладеного з відповідачем 17.11.2003 р., поставив відповідачу електроенергію на загальну суму 11853,85 грн., яку відповідач зобов’язався оплачувати в 5-тиднний термін на підставі пред’явлених рахунків. Датою оплати вважається дата отримання грошових коштів на розрахунковий рахунок основного споживача. Відповідач зобов’язання щодо оплати отриманої електроенергії не товару виконав, внаслідок чого за останнім склалася заборгованість в сумі 11853 грн. 85 коп. Позивач вказує, що на час розгляду справи відповідачем сплачено суму основного боргу у розмірі 11853 грн. 85 коп. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позивач просить стягнути з відповідача 940 грн. 52 коп. пені, нарахованої за період з 15.05.2007 р. по 30.05.2008 р. У відповідності до ст.. 625 ЦК України відповідачу нараховано до сплати 213 грн. 43 коп. річних процентів, нарахованих за період з 15.05.2007 р. до 30.05.2008 р., та 2268 грн. 77 коп. втрат від інфляції грошових коштів за зазначений період.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав в частині стягнення основного боргу, втрат від інфляції грошових коштів та річних процентів, у відзиві на позов вказує, що заборгованість виникла внаслідок особливо важкого фінансового положення підприємств в результаті недостатнього фінансування з державного бюджету. Щодо розрахунку пені відповідач вказує, що його виконано без дотримання вимог ч. 6 ст. 232 ГК України. Просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторонами по справі 17.11.2003 р. укладено Договір № 221 про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача за умовами якого позивач зобов’язався забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених відповідачу для використання, а відповідач –своєчасно сплачувати рахунок за використання електричної мережі, інші отримані послуги, в тому числі за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії. Порядок розрахунків узгоджено пунктом 8.3 договору, яким передбачено, що оплата за використання електричних мереж та послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії здійснюється шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача на підставі рахунка, одержаного від позивача в термін 5 днів з моменту пред’явлення рахунка.

Як свідчать вивчені матеріали справи, позивач протягом квітня 2007 р.- лютого 2008 р. передав відповідачу електроенергію на загальну суму 11853 грн. 85 коп., що підтверджується Актами про надання послуг на передачу електричної енергії та Актами про надання послуг з компенсації реактивної електроенергії спожиту електричну енергію за вище вказаний період. На виконання п. 8.3 договору позивачем своєчасно пред’явлені рахунки на оплату електроенергії. Як вказує позивач, відповідач в узгоджений строк та в узгоджених розмірах оплату за спожиту електроенергію не здійснив.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач сплатив заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 11853 грн. 85 коп. після порушення провадження по даній справі, що підтверджується наданими відповідачем платіжними дорученнями (наявні в матеріалах справи). Таким чином, із заявленої до стягнення в позові заборгованості спір щодо стягнення 11853 грн. 85 коп. основного боргу врегульовано сторонами в добровільному порядку після порушення провадження по справі. Суд вважає за можливе в частині стягнення 11853 грн. 53 коп. основного боргу провадження по справі припинити в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 940 грн. 52 коп., нарахованої за період з 15.05.2007 р. по 30.05.2008 р., позивач обґрунтовує п. 9.2 договору № 221 від 17.11.2003р., згідно до якого відповідач несе відповідальність за порушення умов договору у вигляді пені в розмірі 0,5 % за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня. Суд знаходить представлений розрахунок обґрунтованим, вимоги не суперечними ст. 232 ГК України і положенням Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суд вважає за можливе, зважаючи на пояснення відповідача, у відповідності до ст.. 83 ГПК України зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню за порушення зобов’язання за договором про спільне використання електричних мереж до 300 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 2268 грн. 77 коп., нарахованих за період з 15.05.2007 по 30.05.2008 р., та 213 грн. 43 коп. річних процентів, нарахованих за зазначений період, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 80 п. 1-1, 82, 83, 84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту “Запоріжелектротранс” (м.Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграда, 2, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Запоріжтрансформатор” (69600, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, 3, ) 2268 грн. 77 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 213 грн. 43 коп. річних процентів, 300 грн. неустойки, 152 грн. 76 коп. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

В частині стягнення 11853 грн. 85 коп. основного боргу провадження по справі припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 18 серпня 2008 року.

Суддя Скиданова Ю.О.