ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2008                                                                                Справа №9/1

м. Полтава

позовною заявою закритого акціонерного товариства транснаціональної фінансово-промислової нафтової компанії „Укртатнафта”, 39609, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3

до відповідача Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції, 39614, м. Кременчук, вул. Красіна, 76

про визнання нечинними з моменту винесення податкових повідомлень-рішень № /0/1070 від 25.05.2007 р., № /1/1788 від 09.08.2007 р., № /2/2457 від 29.10.2007 р. та № /3/50 від 11.01.2008 р.,

Суддя Ківшик О.В.

Секретар судового засідання Костандян О.В.

Представники:

від позивача: Алексеєва Н.Ю. (див. журнал судового засідання);

від відповідача: Шумська І.Г. (див. журнал судового засідання);

від прокуратури: не з'явилися.

Справа прийнята до провадження суддею Ківшик О.В. на підставі ухвали від 22.09.2008 р. заступника голови господарського суду Полтавської області Пушка І.І..

Постанова приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 31.07.2008 р. в силу ст. 150 КАС України в реагування на процесуальне клопотання сторін.

23.09.2008 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення її повного тексту.

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява про визнання нечинними з моменту винесення податкових повідомлень-рішень № /0/1070 від 25.05.2007 р., № /1/1788 від 09.08.2007 р., № /2/2457 від 29.10.2007 р. та № /3/50 від 11.01.2008 р., за яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 3 744,00 грн., з яких 1 248,00 грн. основний платіж та 2 496,00 грн. штрафна (фінансова) санкція (предмет позову викладено з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну позовних вимог № 14/08-173 від 23.01.2008 р., вх. № 01116 від 24.04.2008 р. та № 14/11-929 від 18.06.2008 р., вх. № 09262 від 19.06.2008 р.).

Відповідач позовне визнає за мотивами заперечення № б/н від 29.02.2008 р., вх. № 03476 від 04.03.2008 р., посилаючись на правомірність спірних податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури,

встановив :

За висновками планової виїзної комплексної документальної перевірки ЗАТ ТФПНК „Укртатнафта” з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.06 р. по 31.12.06 р., що набрали форму акту № 286/23-210/00152307 від 16.05.2007 р., податкова-відповідач констатувала порушення з боку позивача п. 13.2 ст. 13 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а саме : не утримано 1 248,00 грн. податку з доходів нерезидента, отриманих із джерел походження з України.

Результатом даних висновків стало визначення ДПІ-відповідачем позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 3 744,00 грн., з яких 1 248,00 грн. основний платіж та 2 496,00 грн. штрафна (фінансова) санкція за спірним податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ № /0/1070 від 25.05.2007 р..

При цьому контролюючий орган ґрунтує такі висновки тим, що лізингові платежі, що сплачував позивач на користь нерезидента, є доходом останнього з джерелом походження такого з України, що повинні оподатковуватися за ставкою 10% відповідно до за п. 2 ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Швеції про уникнення подвійного оподаткування доходів та попередження податкових ухилень, що набрала чинності 04.06.1996р..

Позивач не погодився з такими висновками контролюючого органу та оскаржив дане податкове повідомлення-рішення у адміністративно-апеляційному порядку, за результатами якого скарга платника залишена без змін, податкове повідомлення-рішення набрало форму податкових повідомлень-рішень № /1/1788 від 09.08.2007 р., № /2/2457 від 29.10.2007 р. та № /3/50 від 11.01.2008р..

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотиви обґрунтування якого суд не приймає як правомірні з огляду на наступне.

Факт взаємовідносин АТ „Укртатнафта” з нерезидентом-контрагентом –шведською компанією „Volvo Bus Corporation Business Regional International” в І та ІІ кварталі 2006 року і сплату останній лізингових платежів за умовами договору фінансового лізингу №UKR 165/1201F 496/14/1100 від 26.03.2002р. позивач не спростовує.

На виконання даного договору в І та ІІ кварталі 2006 року АТ „Укртатнафта” проводило щоквартально сплату лізингових платежів компанії „Volvo Bus Corporation Business Regional International” (Швеція) (п. 3.2 договору та п. 2.2 додатку №3 до договору), в складі яких були проценти, нараховані на суми орендних платежів.

Відповідно до приписів п. 13.2 ст. 13 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Дана норма права є відсильною нормою, а саме –до п. 13.1 цього ж Закону, відповідно до якого об'єктом оподаткування є будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) у порядку і за ставками, визначеними цією статтею. І в цій же нормі законодавець визначає, що для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти не тільки проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом (пп. ”а”), а й лізингова (орендна) плата, що сплачується (нараховується) резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента-лізингодавця (орендодавця) (пп. „г”).

Пунктом 2 ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Швеції про уникнення подвійного оподаткування доходів та попередження податкових ухилень, що набрала чинності 04.06.1996р., визначено, що проценти, які виникають в одній Договірній Державі (Україна) і сплачуються резиденту другої Договірної Держави (Швеція), можуть також оподатковуватись у тій Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї держави, але якщо одержувач має право на проценти, податок, що стягується не повинен перевищувати 10 відсотків від загальної суми процентів,

Враховуючи викладене, податкова-відповідач правомірно зробила висновки за спірними податковими повідомленнями-рішеннями, щодо донарахування АТ „Укртатнафта” податкових зобов’язань з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в розмірі 10% від суми процентів в складі лізингових платежів його контрагенту-нерезиденту за зазначеним контрактом, що склало суму 1 248,00 грн. основного платежу та застосувала штрафну (фінансову) санкцію з посиланням на пп. 17.1. 9 п. 17.1 ст. 17 Закону України в двократному розмірі від цієї суми –2 496,00 грн..

З огляду на зазначене, суб'єкт владних повноважень –Кременчуцька ОДПІ в дотримання імперативного припису п. 2 ст. 71 КАС України довела правомірність свого рішення, обґрунтування підстав позову судом не оцінюються як правомірні, а тому у позові слід відмовити.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 158-163 та п. 6 р. VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. У позові відмовити.

2. Постанову надіслати сторонам за адресами, вказаними у її вступній частині, та Прокуратурі Полтавської області (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000).

СУДДЯ                                          О.В.КІВШИК

Дата підписання повного тексту постанови :

Примітки:

Сторони та інші особи , які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково до Харківського адміністративного апеляційного суду в порядку та в строки, визначені ст. 186 КАС України.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.