ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" серпня 2008 р.

Справа № 10/4470

За позовом Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії "Хмельницькобленерго" в особі Хмельницького міського району електромереж м. Хмельницький до Державне підприємство "Поділляторф" м. Хмельницький

про стягнення 2116,50 грн.

Суддя Виноградова В.В.

Представники сторін:

від позивача: Докієн В.В.- за довіреністю №3593 від 29.12.2007р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з державного підприємства "Поділляторф" м. Хмельницький 2126 грн.17коп. заборгованості за спожиту електроенергію, з яких 1927,16 грн. основного боргу 96,91грн. пені , 88,92 грн. інфляційних, 13,18 грн.-3% річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що споживач в порушення умов договору №117 не проводив розрахунки за спожиту електроенергію за період з 01.02.2008р. по 30.06.2008р.

Позивачем в порядку ст.22 ГПК України, подано заяву про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 21116, 50 грн. заборгованості, з яких 1927,16 грн. основного боргу , 91,11 грн. пені , 108,10 грн. інфляційних , 11,18 грн.-3% річних. Дана заява приймається судом.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, причини неявки не повідомив, письмового відзиву щодо позовних вимог та доказів про сплату заборгованості не надав, суми позовних вимог не оспорив, що не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

01.01.2004р. між ВАТ ЕК „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського РЕМ (постачальник) та ДП „Поділляторф” (споживач) укладено договір №1177 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам –суб’єктам підприємницької діяльності.

Згідно умов договору (п.п. 1.1, 2.2, 8.1, 11.3) постачальник електричної енергії здійснює передачу та постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику спожиту електроенергію та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід’ємними частинами. Споживач зобов’язується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами даного договору. Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії з врахуванням очікуваного споживання електроенергії за розрахунковий період у відповідності до 10 числа розрахункового періоду 100% від договірної величини споживання електроенергії розрахункового періоду. Договір вважається чинним з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2004р. Цей договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не наступить письмова заява однієї із сторін про відмову від цього договору або про перегляд його умов.

Позивач, на виконання своїх договірних зобов’язань, постачав споживачу (відповідачу) електроенергію у період з 01.02.2008р. по 30.06.2008р., що підтверджується рапортами про відпуск електроенергії та виставленими рахунками- фактурами №1177.

Відповідач умов договору належно не виконав, розрахунків за використану електроенергію вчасно та у повному обсязі не провів, внаслідок чого у нього станом на 30.06.2008р. виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1927,16 грн.

На момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем спірної заборгованості в добровільному порядку.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що у випадку ненадходження коштів в обумовлені в цьому пункті строки споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% за кожний день прострочки платежу, (але не більше подвійної облікової ставки НБУ), 3% річних та інфляційних.

У відповідності до даного пункту договору позивачем нараховано відповідачу 91,11 грн. пені за період з 10.02.2008р. по 30.06.2008р., 108,10 грн. різниці від встановленого індексу інфляції, 10,13 грн. 3% річних за період 10.02.08.р. по 30.06.2008р.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору №1177 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - суб’єктам підприємницької діяльності від 01.01.2004р., за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення 1927,16 грн. основного боргу, 91,11 грн. пені , 108,10 грн. інфляційних , 11,18 грн.-3% річних обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позов Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського району електромереж м. Хмельницький до Державного підприємства „Поділляторф” м. Хмельницький про стягнення 2116,50 грн. задоволити.

Стягнути з Державного підприємства „Поділляторф” м. Хмельницький, вул. Будівельників, 20 (р/р 1124 в Хмельницькому ОСБ, МФО 315018, код 02968875) на користь Відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії „Хмельницькобленерго” в особі Хмельницького міського району електромереж м. Хмельницький, вул. Рибалко, 30 (р/р 003 в Хм. ОУ ВАТ „Д.Ощадбанк України”, МФО 315784, код 22764703) –1927,16 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять сім гривень 16 коп.) заборгованості, 91,11 грн. (дев'яносто одна гривня 11коп.) пені, 108,10 грн. (сто вісім гривень 10коп.) різниці від встановленого індексу інфляції, 10,13грн. (десять гривень 13коп.) 3% річних, 102грн. (сто дві гривні) державного мита, 118грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя                                                                      В.В. Виноградова

віддруковано 3 примірника1-до справи2-позивачу3-відповідачу