ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.08.08 р.
Справа № 4/134

Представниками сторін не надані
письмові клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу.
Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді  Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання
Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
позовної  заяви:

за позовом -           Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1  м. Кіровське

до відповідача -    Державного підприємства
“Орджонікідзевугілля” м. Єнакієве

про стягнення 156756,58грн.
заборгованості, 3%річних, інфляції та пені

за участю представників
сторін:

від позивача - ОСОБА_1 - спд,
ОСОБА_2 - за довіреністю від 02.03.208р.,

від відповідача - Донська О.В. - за
довіреністю від 08.08.08р.,

в с т а н о в и в :

Позивач заявив позовні вимоги про
стягнення з відповідача 156756,58грн., з яких: 146561,28грн. - заборгованість з
урахуванням індексу інфляції, 5542,93грн. - 3%річних, 4652,37грн. - пеня.

В підтвердження позову позивач
посилається на укладений з відповідачем договір купівлі-продажу №01/5-3ГП від
18.01.2006року, специфікації до договору, додаткові угоди до договору від
01.02.2006року, від 17.05.206року, рахунки, які виставлені відповідачу для
оплати, накладні та довіреності, по яких отриманий товар відповідачем, платіжні
доручення в обґрунтування часткової оплати, претензії, які направлялись
відповідачу з вимогою оплати та відповіді на них, акти звірки взаємних
розрахунків, які підписані обома сторонами та закріплені печатками підприємств.

Також в забезпечення позовних вимог
позивач просить накласти арешт на грошові суми, що знаходяться на розрахункових
рахунках відповідача, а також заборонити здійснювати поточні розрахунки за
постачання матеріальних цінностей до повного виконання розрахунку за даним позовом.

Відповідач погодився з вимогами
позову в частині боргу в сумі 94054,76грн., індексу інфляції в сумі
42063,55грн., річних відсотків в сумі 5542,93грн. і пені в сумі 4395,15грн.

Після перевірки сторонами суми
заявленої позивачем, сторони погодилися із вищеназваними сумами.

При дослідження матеріалів справи,
судом встановлено, що між сторонами підписаний договір купівлі-продажу
№01/5-3ГП від 18.01.2006року, що за своєю правовою природою є договором
поставки, в якому передбачені всі істотні умови для договорів даного виду, тому
він вважається судом укладеним.

За цим договором позивач взяв на
себе зобов'язання постачальника, а саме: передати покупцю товар, в асортименті,
кількості, за цінами, в строки та на умовах, що зазначаються у специфікаціях,
які являються невід'ємною частиною договору (п. 1.1 договору), а покупець
оплатити товар на підставі наданих накладних та виставлених рахунків в
30-денний термін з дня надходження товару
(п. 3.1 договору).

На виконання умов п. 1.1 договору
сторони підписали специфікації до договору, в яких узгодили найменування
товарів, одиниці виміру, кількість, ціну та загальну вартість товарів.

Також сторони уклали додаткові
угоди до договору від 01.02.2006року, від 17.05.206року, в яких внесли зміни до
реквізитів покупця, а також доповнили договір п. 1.2, а саме: постачальник
зобов'язується за згодою покупця провести покупцю ремонт обладнання та
інструментів у відповідності з державними стандартами та технічними вимогами, в
обсягах, та в строки обумовлені з покупцем.

2

За умовами статті 193
Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону і
укладеного договору.

Позивачем на виконання умов
договору виставлені відповідачу для оплати рахунки:

-          №4 від 18.01.2006року на суму
9000,00грн.;

-           №5 від 24.01.2006року на суму
23120,40грн.;

-           №7 від 25.01.2006року на суму
3261,60грн.;

-           №11 від 30.01.2006року на суму
8000,40грн.;

-           №12 від 10.02.2006року на суму
10872,00грн.;

-           №17 від 29.03.2006року на суму
37215,60грн.;

-           №23 від 17.05.2006року на суму
46919,88грн.;

-           №25 від 02.06.2006року на суму
4664,88грн.

Всього на загальну суму
143054,76грн.

Відповідачем на підставі
довіреностей НОМЕР_1 від 19.01.2006року, НОМЕР_2 від 24.01.2006року,НОМЕР_3 від
26.01.2006року, НОМЕР_4 від 30.01.2006року, серії НОМЕР_5 від 13.02.2006року,
серії НОМЕР_6 від 03.04.2006року, серії НОМЕР_7 від 17.05.2006року, НОМЕР_8 від
02.06.2006року отриманий товар по накладним на загальну суму 143054,76грн.:

-          №5 від 19.01.2006року на суму
9000,00грн.;

-           №6 від 24.01.2006року на суму
23120,40грн.;

-           №9 від 26.01.2006року на суму
3261,60грн.;

-           №7 від 30.01.2006року на суму
8000,40грн.;

-           №16 від 13.02.2006року на суму
10872,00грн.;

-           №22 від 03.04.2006року на суму
37215,60грн.;

-           №30 від 17.05.2006року на суму
32519,88грн.;

-           №32 від 02.06.2006року на суму 19064,88грн.

Таким чином, позивач виконав свої
зобов'язання за договором щодо поставки товарів.

Відповідно до загальних умов
виконання зобов'язання викладених в ст. ст. 526,530 Цивільного кодексу України
боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами
договору.

Відповідач частково виконав умови
договору, а саме до наступного часу частково оплатив отриманий ним товар, таким
чином не оплаченим залишився товар на суму 94054,76грн., що не заперечується і
відповідачем.

Враховуючи, що позивачем доведений
факт поставки товару та його часткової не оплати з боку відповідача, суд
задовольняє вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 94054,76грн.,
заборгованості в повному обсязі.

Відповідно до пункту другого статті
625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також
3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором
або законом.

Після перевірки сум інфляції,
річних відсотків та пені, сторони дійшли згоди щодо стягнення з відповідача
42063,55грн. - індексу інфляції, 5542,93грн. - 3%річних, які суд задовольняє в
повному обсязі, оскільки позивачем доведений факт отримання відповідачем товару
та його несвоєчасну оплату.

Відповідно до статей 546, 549
Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватись
неустойкою, яка є грошовою сумою або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Вимоги позивача щодо стягнення з
боржника 4395,15грн. пені задовольняються в повному обсязі, так як вона
розрахована у відповідності із Законом України “Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошового зобов'язання”, в якому зазначено, що якщо
сторонами прямо передбачені в договорах
відповідальність і її розмір за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, боржник зобов'язаний пеню сплатити з урахуванням подвійної
облікової ставки НБУ та шестимісячного строку.

3

Також в забезпечення позовних вимог
позивач просить накласти арешт на грошові суми, що знаходяться на розрахункових
рахунках відповідача, а також заборонити здійснювати поточні розрахунки за
постачання матеріальних цінностей до повного виконання розрахунку за даним
позовом.

Вирішуючи це питання, господарський
суд виходить з наступного:

Забезпечення позову як засіб
запобігання можливим порушенням інтересів юридичної або фізичної особи, може
забезпечуватись на будь-який стадії процесу.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за якістю
на момент виконання рішення.

Оскільки позивач не довів суду
такого обґрунтовування, господарський суд відмовляє в забезпечені позову.

Приймаючи до уваги, що з вини
відповідача виник цей спір, на нього покладаються судові витрати в розмірі
пропорційно стягнутої суми.

Приймаючи до уваги, що позивач при
зверненні із позовом надмірно сплатив 22,74грн. державного мита, господарський
суд повертає йому ці кошти з державного бюджету.

На підставі
ст.ст.526,530,536,625,694 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України та, керуючись статтями 66,67,49,82,84, 81-1, 85 ГПК України,
господарський суд -

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1  м. Кіровське до
Державного підприємства “Орджонікідзевугілля” м. Єнакієве про стягнення
156756,58грн. заборгованості, 3%річних, інфляції та пені частково.

Стягнути з Державного підприємства
“Орджонікідзевугілля” м. Єнакієве-86405, вул. Трестівська, 10, ,п/р
№6482 у філії відділення ПІБ м. Єнакієве, МФО 334215 на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1 свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_9 від 27.07.2005року,
р/р НОМЕР_10 в Донецькому РУ КБ “Приватбанк”, НОМЕР_11заборгованість в сумі
94054,76грн., витрати з інфляції в сумі 42063,55грн., 5542,93грн. - 3%річних,
4395,15грн. - пені, 1460,56грн. державного мита та 118,00грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення процесу, в решті позову відмовити за
недоведеністю.

Стягнути з державного бюджету на
користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
АДРЕСА_1 свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_9 від 27.07.2005року,
р/р НОМЕР_10 в Донецькому РУ КБ “Приватбанк”, НОМЕР_11державне мито в сумі 22,74грн.
як надмірно сплачене.

Суддя

Рішення
господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного
господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений
ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений
12.08.2008року.

Надруковано
у 3прим.:

1-до
справи

1-
позивачу

1-
відповідачу