СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13"
жовтня 2008 р.

Справа  № 16/88-08-2563

Господарський
суд Одеської області

У
складі судді -Желєзної С.П.

Секретаря
судових засідань -Шевченко Г.В.

За
участю представників сторін:

Від
прокуратури:  Бурдейна згідно посвідчення №127 від
16.08.2007р.;

Від
позивача:         не з'явився;

Від
відповідача:    ОСОБА_1
за дов. від 26.07.2008р.;

Від
Ізмаїльської міської ради:
не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Ізмаїльського
міжрайонного прокурору Одеської області в інтересах держави в особі
Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог не предмет спору, на стороні  позивача - Ізмаїльської міської ради Одеської
області  до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_2 про стягнення 9838,56 грн. та зобов'язання вичинити певні
дії та за зустрічним позовом суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної  особи ОСОБА_2 до Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради та Ізмаїльської міської ради Одеської області про
визнання протиправним та скасування рішення; зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні орендованим приміщенням та зобов'язання Фонд комунального майна
Ізмаїльської міської ради оформити договір оренди, -

ВСТАНОВИВ:

Ізмаїльський  міжрайонний прокурор Одеської області
звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі
Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради з позовними вимогами до
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 (далі по тексту
-СПД ОСОБА_2 про розірвання договору оренди нерухомого майна від 22.10.2004р.,
укладеного між сторонами по справі, зобов'язання відповідача передати
орендоване приміщення Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради за
актом приймання-передачі, а також стягнення з суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної  особи ОСОБА_2
заборгованості по сплаті орендних платежів за договором оренди нерухомого майна
від 22.10.2004р. у сумі 6666,15 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням
відповідачем прийнятих на себе за договором оренди нерухомого майна від
22.10.2004р. зобов'язань в частині своєчасної оплати орендних платежів,
відмовою позивача від вказаного договору на підставі ст. 782 ЦК України та
неповерненням відповідачем об'єкту оренди орендодавцю.

Ухвалою
про порушення провадження у справі № 16 / 88 -08 -2563 господарським судом
відповідно до ст. 27 ГПК України згідно позовної заяви позивача до участі у
даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача, було залучено Ізмаїльську міську раду
Одеської області.

Під
час розгляду даної справи прокурором та позивачем були надані суду заяви про
уточнення та збільшення позовних вимог, відповідно до яких Ізмаїльський  міжрайонний прокурор та  Фонд комунального майна Ізмаїльської міської
ради просять суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендних
платежів за договором від 22.10.2004р. у сумі 6626,93 грн., неустойку за
невиконання обов'язку щодо повернення орендованого майна після розірвання
вказаного договору в розмірі 3211,63 грн. та зобов'язати відповідача передати
орендоване приміщення Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради за
актом приймання-передачі.

Ізмаїльською
міською радою позовні вимоги, заявлені Ізмаїльським міжрайонним прокурором  Одеської області у межах даної справи, були
підтримані повністю.

В
свою чергу, не погоджуючись з позовними вимогами,  11.08.2008р.
відповідач  звернувся до
господарського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою по справі №
16 / 88 -08 -2563 до Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради та
Ізмаїльської міської ради Одеської області,
у відповідності до якої СПД ОСОБА_2 просить суд визнати протиправним та
скасувати рішення Ізмаїльської міської ради від 15.04.2008р. за № 1242-V „Про
надання згоди на дострокове припинення договору орендиАДРЕСА_1 з фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_2.”, зобов'язати відповідачів за зустрічним позовом
не чинити перешкод у користуванні орендованим приміщенням та зобов'язати Фонд
комунального майна Ізмаїльської міської ради оформити договір оренди щодо
вказаного нежитлового приміщення.

Ухвалою
господарського суду Одеської області від 11.08.2008р. зустрічну позовну
заяву  від 11.08.2008р. було прийнято до
розгляду, у зв'язку з чим зустрічні позовні вимоги суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 були об'єднані  зі справою № 16 / 88 -08 -2563 в одне
провадження. При цьому, судом було залучено до участі у даній справі в якості
іншого відповідача за зустрічним позовом Ізмаїльську міську раду Одеської
області   відповідно до ст. 24 ГПК
України.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив
наступне.

22.10.2004р.
між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради (Орендодавець) та СПД
ОСОБА_2. (Орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, відповідно до
умов п. 1.1, 1.2 якого Орендодавець передає, а Орендар - приймає  у строкове (до 28.10.2005р.) платне
користування нежитлове підвальне
приміщення, загальною площею 55,8 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Згідно
ч. 1 ст. 2 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від
10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР з
наступними змінами та доповненнями) орендою є засноване на договорі строкове
платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно
ч. 1 ст.  759 ЦК України в
редакції Закону України від 16.01.2003р. №435-ІV за  договором
найму  (оренди)  наймодавець
передає   або зобов'язується
передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

06.10.2005р.
Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради та СПД ОСОБА_2. були
внесені зміни до договору оренди від 22.10.2004р., якими, зокрема,  строк дії договору був визначений до
28.09.2006р., а також доповнено положення пунктів  5 та 6 вказаного договору. При цьому, крім
іншого, Орендарем було прийнято на себе зобов'язання у випадку розірвання
договору оренди або закінчення строку його дії, відмови від його продовження
негайно повернути Орендодавцю об'єкт оренди у належному стані з урахуванням
здійснених невідокремлюваних поліпшень, а також у випадку невиконання Орендарем
обов'язку  щодо повернення  орендованого майна  після припинення дії договору  оренди сплатити неустойку в розмірі подвійної
плати за користування об'єктом оренди за час прострочки. В свою чергу,
Орендодавцю було надано право відмовитись від договору оренди та вимагати
повернення майна, зокрема, у випадку якщо Орендар не вносить орендну плату на
протязі трьох місяців поспіль.

Відповідно
до положень ч. 2 ст. 26 Закону України “Про оренду державного та комунального
майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N
98/95-ВР) договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Частиною
2 ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від
10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N 98/95-ВР)
встановлено місячний термін,  протягом
якого орендодавець або  орендар  можуть заявити  про
припинення  або зміну умов
договору після закінчення його строку.

Як
вбачається з матеріалів справи,  жодна з
сторін протягом місяця не зверталась про
припинення  або зміну умов
договору після закінчення його строку.

Таким
чином, договір оренди нерухомого майна від 22.10.2004р. був продовжений на той
самий строк та на тих самих умовах.

Наведене
було встановлено господарським судом Одеської області за результатами розгляду
справи № 30/139-07-3830 за позовом Фонду комунального майна Ізмаїльської міської
ради до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідача звільнити нежитлові приміщення площею 55,8 кв. м,
розташовані в АДРЕСА_1 та повернути їх за актом приймання-передачі Фонду
комунального майна Ізмаїльської міської ради, а також стягнення заборгованості
з орендної плати в сумі 29,58 грн., що склалася за період оренди до
28.09.2006р.. та неустойки в розмірі 6405,24 грн. за період з 29.09.2006р. по
31.06.2007р. включно. Рішенням господарського суду Одеської області від
03.08.2007р. у вказаній справі у задоволенні позову Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради було відмовлено, у зв'язку з  встановленням
факту пролонгації дії договору оренди від 22.10.2004р. та той же строк
та тих самих умовах, що були передбачені вказаним договором.

Відповідно
до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду
(іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї
справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті
самі сторони.

При
цьому, враховуючи доводи відповідача, слід зазначити, що вказане судове рішення
не має преюдиційного значення при розгляді позовних  вимог Фонду комунального майна Ізмаїльської
міської ради про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендних
платежів за договором від 22.10.2004р. у сумі 6626,93 грн., неустойки за
невиконання обов'язку щодо повернення орендованого майна після розірвання
вказаного договору в розмірі 3211,63 грн. у даній справі,  оскільки період та підстави  виникнення заявленої до стягнення у межах
даної справи заборгованості не співпадає із часом та підставами виникнення
заборгованості, що була предметом судового дослідження у справі 30/139-07-3830.

Відповідно
до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування
майном  з  наймача
справляється  плата, розмір якої встановлюється
договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається
з  урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин,  які мають істотне
значення.

У
відповідності до умов п.п. 3.1, 3.2 та 5.2.3. договору оренди нерухомого майна
від 22.10.2004р. з урахуванням змін до вказаного договору від 06.10.2005р.
Орендар зобов'язався сплачувати орендну плату не пізніше 25 числа поточного
місяця  з урахуванням щомісячного індексу
інфляції. При цьому, пунктом 3.1 зазначеного договору передбачено, що за
орендоване приміщення Орендар, зобов'язується сплачувати орендну плату, яка
відповідно до розрахунку за перший місяць
становить 264,84 грн. з урахування податку на додану вартість та індексу
інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс
інфляції.

Згідно
ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених              ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі із договорів. Згідно ст. 629 ЦК України
договір  є  обов'язковим
для  виконання сторонами.

Але в
порушення умов договору оренди від 22.10.2004р., вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК
України, Орендарем з 29.09.2006р. до 17.03.2008р. (тобто більш сімнадцяті
місяців) орендна плата не сплачувалась, внаслідок чого, згідно розрахунку
позивача,  за СПД ОСОБА_2. утворилась
заборгованість на суму 6626,93 грн., яку відповідачем до теперішнього часу
погашено не було.

Відповідно
до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитись від договору найму і
вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування
річчю протягом трьох місяців підряд.

У
відповідності до вимог п. 6 договору
оренди нерухомого майна  від
22.10.2004р. з урахуванням змін внесених 06.10.2005р., Орендодавцю було
надано право відмовитись від договору оренди та вимагати повернення майна,
зокрема, у випадку якщо Орендар не вносить орендну плату на протязі трьох
місяців поспіль.

Керуючись
вищезазначеним правом, наданим Орендодавцю чинним законодавством України та
умовами договору оренди від 22.10.2004р. з урахуванням наступних змін, Фонд
комунального майна Ізмаїльської міської ради звернувся на адресу Орендаря з
повідомленням від 11.03.2008р. за №244 про відмову від договору оренди
нерухомого майна від 22.10.2004р. та вимогою повернути об'єкт оренди позивачу.

Як
вбачається з матеріалів справи, згідно повідомлення про вручення поштового
відправлення, повідомлення Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради
від 11.03.2008р. за №244  було отримане
СПД ОСОБА_2. 17.03.2008р. згідно поштового повідомлення за №62330 за місцем
проживання відповідача.

Відповідно
до ч. 2 ст. 782 ЦК України у разі відмови наймодавця від договору найму договір
є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову
від договору.

Враховуючи
викладене, керуючись наведеними положеннями чинного законодавства України, суд
доходить висновку про те, що договір оренди нерухомого майна від 22.10.2004р.,
укладений між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради та  СПД ОСОБА_2., слід вважати розірваним з дня
отримання СПД ОСОБА_2. повідомлення Фонду комунального майна Ізмаїльської
міської ради від 11.03.2008р. за №244
про відмову від вищезазначеного договору, тобто з 17.03.2008р.

Згідно
ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана.

Незважаючи
на викладене, в порушення вищенаведених вимог ЦК України СПД ОСОБА_2. до
теперішнього часу нежитлові приміщення площею 55,8 кв. м, розташовані в
АДРЕСА_1 Орендодавцю повернуті не були.

Вже
після направлення вказаного повідомлення про відмову від договору оренди,
15.04.2008р. Ізмаїльською міською радою було прийняте рішення № 1242-V „Про
надання згоди на дострокове припинення договору орендиАДРЕСА_1 з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2.”, відповідно до якого Ізмаїльською міською радою
надано згоду на дострокове припинення договору оренди спірного приміщення.

З огляду
на викладене, вважаючи договір оренди нерухомого майна від 22.10.2004р.
розірваним внаслідок відмови Орендодавця від даного договору, Фонд комунального
майна Ізмаїльської міської ради звернувся до господарського суду Одеської
області з позовними вимогами про зобов'язання відповідача передати орендоване
приміщення Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради за актом
приймання-передачі.

Нежитлові
приміщення площею 55,8 кв. м, розташовані в АДРЕСА_1, є об'єктом комунальної
власності територіальної громади м. Ізмаїла.

Відповідно
до ст. 19 Конституції України, ст.ст. 16, 41 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні” від 21.05.1997р. №280/97-ВР міська рада вправі
перерозподіляти частину своїх повноважень виконавчим органам, які діють в обсягах
та в межах повноважень, переданих міською радою і визначених відповідними
положеннями.

Згідно
з Положенням про Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради,
затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради від 20.02.2008р. №1128-V, у
компетенцію Фонду  входять питання
управління нерухомим майном територіальної громади м. Ізмаїла.

У
відповідності до вимог п. 5 договору
оренди нерухомого майна  від
22.10.2004р. з урахуванням змін внесених 06.10.2005р.  Орендарем було прийнято на себе зобов'язання
у випадку розірвання договору оренди або закінчення строку його дії,
відмови від його продовження негайно повернути Орендодавцю об'єкт
оренди у належному стані з урахуванням здійснених невідокремлюваних поліпшень.
Слід зазначити, що наведеними  положеннями
спростовуються твердження відповідача про невизначеність умовами договору  строку повернення орендованого ним майна.

Згідно
ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від
10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N98/95-ВР) у
разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві
об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Як
зазначалося вище, договір оренди нерухомого майна від 22.10.2004р., на підставі
якого об'єкт комунальної власності перебував у користуванні відповідача,
припинив свою дію в порядку, передбаченому ст. 782 ЦК України,  внаслідок відмови Орендодавця від вказаного
договору. Будь-яких інших документів, які надають право користування даним
приміщенням,  відповідачем з дотриманням
вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України до господарського суду представлено не було, що
свідчить про використання СПД ОСОБА_2.
нежитлових приміщень площею 55,8 кв. м, розташовані в АДРЕСА_1 без
правових підстав.

Незаконне
володіння та користування СПД ОСОБА_2. нежитловим приміщенням -об'єктом
комунальної власності - є порушенням ст. 60 Закону України “Про місцеве
самоврядування в Україні” від 21.05.1997р. №280/97-ВР та заважає ефективному
використанню і розпорядженню даним об'єктом комунальної власності в інтересах
територіальної громади м. Ізмаїла.

В
свою чергу, відповідно до ст. 387 ЦК України,
власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно
до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому,
докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу,
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Підсумовуючи
наведене, суд вважає позовні вимоги про зобов'язання відповідача передати
орендоване приміщення Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради за
актом приймання-передачі  обґрунтованими
та такими, що містяться на законних підставах, у зв'язку з чим, позов Фонду в
цій  частині підлягає задоволенню
відповідно до ст.ст. 386, 387, 782, 785 ЦК України від 16.01.2003р. №435-ІV.

Посилаючись
на невиконання відповідачем прийнятих на себе за договором оренди 22.10.2004р.,
зобов'язань з повного та своєчасного перерахування орендних платежів за період
з 29.09.2006р. по 17.13.2008р., позивачем також висуваються вимоги про
стягнення з СПД ОСОБА_2 на користь Фонду комунального майна Ізмаїльської
міської ради заборгованості по орендній платі у сумі 6626,93  грн.

У
відповідності до умов п.п. 3.1, 3.2 та 5.2.3. договору оренди нерухомого майна
від 22.10.2004р. з урахуванням змін до вказаного договору від 06.10.2005р.
Орендар зобов'язався сплачувати орендну плату не пізніше 25 числа поточного
місяця  з урахуванням щомісячного індексу
інфляції. При цьому, пунктом 3.1 зазначеного договору передбачено, що за
орендоване приміщення Орендар зобов'язується сплачувати орендну плату, яка
відповідно до розрахунку за перший місяць
становить 264,84 грн. з урахуванням податку на додану вартість та
індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць
на щомісячний індекс інфляції.

Слід
зазначити, що  судом критично оцінюється
доводи відповідача щодо необґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку
шляхом нарахування поточних платежів з урахуванням орендного платежу за минулий
місяць, скоригованого на індекс інфляції, що призводить до  необґрунтованого збільшення орендних
платежів, з огляду на наступне.  Пунктами
12 та 13 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного
майна, затвердженої  Постановою Кабінету
Міністрів України від 4 жовтня 1995р. N 786, передбачено, що розмір орендної
плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру
місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний
місяць. При цьому, відповідно до формули розмір орендної плати включає індекс
інфляції за весь час з початку дії договору оренди.

Відповідно
до  ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, відповідно до ст.
610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В
порушення умов договору оренди нерухомого майна від 22.10.2004р., вимог ст.ст.
525, 526 ЦК України, Орендарем не сплачувалась орендна плата за період з
29.09.2006р. по 17.13.2008р., внаслідок чого, згідно розрахунку позивача,  за СПД ОСОБА_2. утворилась заборгованість на
суму 6626,93 грн., яку відповідачем до теперішнього часу погашено не було.

Крім
того,  відповідно до п. 5  договору оренди нерухомого майна від
22.10.2004р. з урахуванням змін до вказаного договору від 06.10.2005р.
Орендарем було прийнято на себе зобов'язання у випадку невиконання Орендарем
обов'язку  щодо повернення  орендованого майна  при припиненні дії договору  оренди сплатити неустойку в розмірі
подвійної прати за користування об'єктом оренди за час прострочки.

У
відповідності до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема
сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у
рази порушення ним зобов'язання. У відповідності до ч.2 ст. 785 ЦК України якщо
наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час прострочення.

Враховуючи
наведені приписи діючого законодавства
та умови договору оренди від 22.10.2004р., за невиконання відповідачем
зобов'язання щодо своєчасного повернення об'єкту оренди після його
розірвання,   Фондом комунального майна
Ізмаїльської міської ради було додатково за період фактичного користування
об'єктом оренди (з 18.03.2008р. до червня 2008р.включно) нараховано до сплати
відповідачу неустойку у розмірі 3211,63 грн.

Вимогами
ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від   відповідальності за неможливість виконання
ним грошового зобов'язання.

На
думку суду, позовні вимоги Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради в
частині стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі у сумі 6626,93
грн. та неустойки у розмірі 3211,63 грн. підтверджуються обґрунтованим
розрахунком, доданим до заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, що
надійшла до суду  22.07.2008р. Доказів,
спростовуючих викладене, відповідачем під час розгляду справи до господарського
суду представлено не було.

З
огляду на наведене, суд доходить висновку щодо правомірності позовних вимог
Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради про стягнення з СПД
ОСОБА_2  заборгованості по орендній платі
у сумі 6626,93 грн. та неустойки у розмірі 3211,63 грн. за договором оренди нерухомого
майна від 22.10.2004р. та наявності підстав для їх задоволення відповідно до
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 610,  ч.2
ст. 785 ЦК  України.

В
свою чергу, розглянувши зустрічні позовні вимоги  СПД ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування рішення Ізмаїльської міської
ради від 15.04.2008р. за № 1242-V „Про надання згоди на дострокове припинення
договору орендиАДРЕСА_1 з фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2.” та  зобов'язання відповідачів за зустрічним
позовом не чинити перешкод у користуванні орендованим приміщенням, а також зобов'язання
Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради оформити договір оренди щодо
вказаного нежитлового приміщення, суд дійшов висновку про їх безпідставність та
необґрунтованість з огляду на наступне.

Відповідно
до ст. 28 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” від
10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р. N98/95-ВР)
Орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором
оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права
власності.  Орендар може зажадати
повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння, усунення
перешкод у користуванні ним, відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і
юридичними особами, включаючи орендодавця.

Згідно
зі ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування,
який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та скасовується.

Приписами
п. 10 ст. 59  Закону України № 280/97-ВР
від 21.05.1997р. „Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що акти
органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності  Конституції  або  законам  України визнаються незаконними в судовому
порядку.

Відповідно
до п. Роз'яснень Президія Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. N
02-5/35 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними актів державних чи інших органів” підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою
умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових
підстав для задоволення позову.

З огляду
на викладене та приймаючи до уваги
доводи позивача, суд вважає за необхідне встановити наявність або
відсутність при прийнятті оспорюваного рішення порушення прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у справі.

Як
було зазначено по тексту рішення вище, договір оренди нерухомого майна від
22.10.2004р., укладений між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради
та  СПД ОСОБА_2., припинив свою дії з дня
отримання СПД ОСОБА_2. повідомлення Фонду комунального майна Ізмаїльської
міської ради від 11.03.2008р. за №244
про відмову від вищезазначеного договору, тобто з 17.03.2008р.

Вже
після направлення вказаного повідомлення про відмову від договору оренди,
15.04.2008р. Ізмаїльською міською радою було прийняте рішення № 1242-V „Про
надання згоди на дострокове припинення договору орендиАДРЕСА_1 з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2.”, відповідно до якого Ізмаїльською міською радою
надано згоду на дострокове припинення
вказаного договору оренди, який на час прийняття вказаного рішення вже
припинив свою дію.

Наведене
дозволяє суду дійти висновку про відсутність порушення з боку Ізмаїльської
міської ради будь-яких прав позивача за зустрічним позовом.

При
цьому, судом відхиляються доводи Ізмаїльської міської ради про необхідність
припинення провадження у справі в частині вказаних зустрічних позовних вимог з
підстав  непідвідомчості даного
спору  господарським судам України з
огляду на наступне.

Згідно
з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно
до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами
України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно
з ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

За
змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи
з п.1 інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005р. №3.2.-2005,
справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення
адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними
суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових
відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно
керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно
зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У
випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не
здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є
учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак
справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Предметом
спору у даній справі в цій частині зустрічних вимог є право користування та
володіння на умовах оренди об'єктом нерухомого майна та відновлення порушеного
права зі сторони відповідачів за зустрічним позовом. Тобто між сторонами по
справі   існує   спір про право, що, в свою чергу, виключає
його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

З
огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для припинення
провадження у даній справі в частині зустрічних позовних вимог про
визнання  протиправним та скасування
рішення Ізмаїльської міської ради від 15.04.2008р. за № 1242-V „Про надання
згоди на дострокове припинення договору орендиАДРЕСА_1 з фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_2.” за відсутністю у даного предмету спору    ознак справи адміністративної юрисдикції.

Щодо
зустрічних позовних вимог СПД ОСОБА_2 про зобов'язання відповідачів за
зустрічним позовом не чинити перешкод у використанні орендованого приміщення,
суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В
обґрунтування зазначених вимог позивач за зустрічним позовом стверджує про
створення відповідачами перешкод у користуванні майном шляхом прийняття
Ізмаїльською міською радою рішення від 15.04.2008р. за № 1242-V „Про надання
згоди на дострокове припинення договору орендиАДРЕСА_1 з фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_2.” та відмовою Орендодавця від договору оренди нерухомого
майна від 22.10.2004р.

Дійсно
відповідно до ст. 28 Закону України “Про оренду державного та комунального
майна” від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (в редакції Закону України від 14.03.1995р.
N98/95-ВР) орендар може зажадати повернення орендованого майна з будь-якого
незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним,
відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними особами, включаючи
орендодавця.

При
цьому, на  обов'язковою умовою для
задоволення такого роду позовних вимог є наявність таких дій чи бездіяльності
відповідачів, які  об'єктивно порушують
права особи, яка на законній підставі володіє майном, що, в свою чергу,
свідчить про їх протиправність. Наведені міркування суду знайшли своє
відображення і у позиції Вищого господарського суду України, викладеної у п.п.
7,8 листа від 31.01.2001 р. N 01-8/98 „Про деякі приписи законодавства, яке
регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом”.

Однак,
враховуючи висновки суду наведені по тексту рішення про правомірність відмови
Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради від договору оренди
нерухомого майна від 22.10.2004р., укладеного з СПД ОСОБА_2., внаслідок чого
вказаний договір  припинив свою дію з дня
отримання СПД ОСОБА_2. повідомлення від 11.03.2008р. за №244, суд доходить
висновку про відсутність правових підстав за задоволення позовних вимог СПД
ОСОБА_2 про зобов'язання відповідачів за зустрічним позовом не чинити перешкод
у використанні орендованого приміщення.

Стосовно
позовних вимог СПД ОСОБА_2 про зобов'язання Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради  оформити  договір оренди об'єкта нерухомості
площею        55,8 кв.м, розташованого в
АДРЕСА_1 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як
вбачається зі змісту зустрічного позову, свої вимоги щодо зобов'язання Фонду
комунального майна Ізмаїльської міської ради
оформити  договір оренди об'єкта
нерухомості площею  55,8 кв.м,
розташованого в АДРЕСА_1 СПД ОСОБА_2 обґрунтовує, передусім, необхідністю
нотаріального посвідчення договору оренди нежитлового приміщення та проведення
його державної реєстрації відповідно до вимог ст. ст. 793 та 794 ЦК України.

Як
вбачається з матеріалів справи, незважаючи
на наявність діючого договору
оренди нерухомого майна від 22.10.2004р., укладеного між сторонами по
справі, листами від 10.08.2007р., 27.09.2007р., 17.01.2008. СПД ОСОБА_2
неодноразово звертався до Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради з
проханням належним чином оформити договір оренди об'єкта нерухомості площею
55,8 кв.м, розташованого в АДРЕСА_1 пропонуючи при цьому підписати інший договір
оренди вказаного приміщення. В той же час позивачем за зустрічним позовом
майже  півтора року не сплачувалась
орендна плата та  протягом тривалого часу
спірне приміщення не використовувалося.

Вказані
звернення СПД ОСОБА_2   були залишені
Фондом комунального майна  Ізмаїльської
міської ради без розгляду та задоволення.

11.04.2008р.,
тобто після вже  відмови Фонду
комунального майна  Ізмаїльської міської
ради від договору  оренди нерухомого
майна від 22.10.2004р. з підстав його невиконання Орендарем зобов'язань в
частині здійснення орендних платежів,
СПД ОСОБА_2 знов звернувся з заявою про оформлення договору оренди на
зазначені приміщення.

Листом
за вих № 548 від 07.05.2008р.  Фонд
комунального майна Ізмаїльської міської ради повідомив про відсутність  підстав для задоволення вказаного клопотання
щодо оформлення договірних відносин з огляду на прийняття Ізмаїльською міською
радою рішення № 1242-V від 15.04.2008р.

Незважаючи
на викладене, позивач за зустрічним позовом не скористався  правом на
захист своїх прав та законних інтересів у судовому порядку шляхом
звернення з вимогами про спонукання Фонду комунального майна  Ізмаїльської міської ради  до укладення договору оренди спірного
приміщення.

Враховуючи
зміст зазначених  зустрічних позовних
вимог про зобов'язання Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради  оформити
договір оренди об'єкта нерухомості площею 55,8 кв.м, розташованого в
АДРЕСА_1 суд вважає за необхідне зупинитися на наступному.

Відповідно
до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому,
способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб.

Крім
того, згідно із приписами ст. 20 Господарського кодексу України права та
законні інтереси  суб'єктів
господарювання захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав;
визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених
законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних
інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або
створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в
натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Слід
зазначити, що існує певний порядок реалізації прав суб'єктів господарювання та способи
захисту порушених прав. Звернення до суду з відповідними вимогами є одним
із способів захисту прав суб'єктів господарювання. На думку суду,  вимоги
щодо зобов'язання відповідача
здійснити оформлення договору оренди ніяким чином не спрямовані на
встановлення господарських правовідносин між сторонами та не відповідають
наведеним способам захисту цивільних прав.
Таким чином, СПД ОСОБА_2.  невірно
обраний порядок захисту своїх прав, що тягне за собою необхідність відмови  у задоволенні зустрічного позову і в цій
частині вимог.

Підсумовуючи
наведене, суд вважає позовні вимоги Ізмаїльського  міжрайонного прокурору Одеської області,
заявлені  в інтересах держави в особі
Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради про стягнення з відповідача
заборгованості по сплаті орендних платежів за договором від 22.10.2004р. у сумі
6626,93 грн., неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення орендованого
майна після розірвання вказаного договору в розмірі 3211,63 грн. та
зобов'язання відповідача передати орендоване приміщення Фонду комунального
майна Ізмаїльської міської ради за актом приймання-передачі обґрунтованими та
такими, що містяться на законних підставах, у зв'язку з чим, позов  підлягає задоволенню у повному обсязі
відповідно до ст.ст. 386, 387, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 629, 762, 782, 785
ЦК України, ст. 18, ч. 3 ст. 26, ст. 27 Закону України “Про оренду державного
та комунального майна”, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити
повністю.

Судові витрати по держмиту, витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу розподіляться згідно зі
ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись
ст.ст. 386, 387, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 629, 762, 782, 785 ЦК України,
ст. 18, ч. 3 ст. 26, ст. 27 Закону України “Про оренду державного та
комунального майна”, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної  особи ОСОБА_2 / АДРЕСА_2,
ідентифікаційний НОМЕР_1/ на користь Фонду комунального майна
Ізмаїльської міської ради / 68601, Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова,
62, р/р 2560 в УДК у Ізмаїльському районі в ГУДКУ Одеської області,
МФО 828011, /   6626
грн. 93 коп. /  шість тисяч шістсот  двадцять шість грн. 93 коп./ - основного
боргу, 3211 грн. 63 коп. / три тисячі двісті одинадцять грн. 63 коп./ -
неустойки; 187 грн. 00 коп. / сто вісімдесят сім грн. 00 коп./ - держмита; 118
грн. /сто вісімнадцять грн.00 коп./ - витрат на ІТЗ судового процесу.  Наказ видати.

3.
Зобов'язати суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичну
особуОСОБА_2/ АДРЕСА_2, ідентифікаційний НОМЕР_1/  передати об'єкт оренди, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 за актом приймання-передачі Фонду комунального майна Ізмаїльської
міської ради/ 68601, Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 62, /. Наказ видати.

4.
У задоволенні  зустрічного позову
відмовити.

Рішення
набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Накази
видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 29.10.2008р.

Суддя
Желєзна С.П.