ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 5020-12/415
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

"10" вересня 2008 р. 12:22                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

Судді Харченко І.А.,

при секретарі Баланюк О.В.,

за участю:

представника позивача – Шеремет В.М., довіреність №2005/05 від 28.05.2008, головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного відділу,

Тарадайко Т.В., довіреність №2772/01 від 23.07.2008, заступник апарату;

представника відповідача –Клочко Є.І., довіреність №05-17/08 від 08.01.2008, головний спеца лист-юрисконсульт,

Сівак В.К., довіреність №05-17/07 від 08.01.2008, начальник юридичного відділу;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №5020-12/415 за позовом Гагарінської районної державної адміністрації м. Севастополя до Гагарінської районної в м. Севастополі Ради про визнання пункту 2 рішення №591 «Про виконання Гагарінською районною державною адміністрацією рішення Гагарінської районної в м. Севастополі ради від 16.05.2008 №557 «Про організацію і проведення першого етапу конкурсів щодо розміщення об’єктів пересувної дрібнороздрібної торгової мережі, послуг на території Гагарінського району м. Севастополя у 2008 році заходів, спрямованих на попередження та ліквідацію несанкціонованої торгівлі»протиправним (незаконним) та скасування цього пункту,

Суть спору:

18.07.2008 позивач звернувся в порядку статей 8, 18, 19, 104-106 Кодексу адміністративного судочинства України” до господарського суду з позовної заявою (вх. №1873) до Гагарінської районної в м. Севастополі Ради про визнання пункту 2 рішення №591 «Про виконання Гагарінською районною державною адміністрацією рішення Гагарінської районної в м. Севастополі ради від 16.05.2008 №557 «Про організацію і проведення першого етапу конкурсів щодо розміщення об’єктів пересувної дрібнороздрібної торгової мережі, послуг на території Гагарінського району м. Севастополя у 2008 році заходів, спрямованих на попередження та ліквідацію несанкціонованої торгівлі»протиправним (незаконним) та скасування цього пункту.

Ухвалою від 21.07.2008 відкрито провадження у справі №5020-12/415, призначено попереднє судове засідання, в порядку статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України зобов’язано відповідача не пізніше 01.08.2008 опублікувати оголошення про відкриття провадження у цій адміністративній справі у виданні, у якому оскаржуваний акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Ухвалою від 29.07.2008 закінчено підготовче провадження, справа №5020-12/415 призначена до судового розгляду.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення (вх. №12381 від 29.08.2008), пояснив, що посилка позивача на то, що органи місцевого самоврядування можуть приймати рішення про зобов’язанні або дорученні проведення конкурсу необґрунтована. Оскільки в рішенні відповідача відсутня чітка вказівка –«зобов’язати або доручити ГРДА…»провести конкурс.

Згідно статей 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам сторін роз’яснені процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав представників сторін, суд,

Встановив:

27.06.2008 Гагарінська районна в місті Севастополі Рада прийняла рішення №591 «Про виконання Гагарінською районною державною адміністрацією рішення Гагарінської районної в м. Севастополі Ради від 16.05.2008 №557 «Про організацію та проведення першого етапу конкурсів щодо розміщення об’єктів пересувної дрібнороздрібної торгової мережі, послуг на території Гагарінського району м. Севастополя у 2008 році та заходах, спрямованих на попередження та ліквідацію несанкціонованої торгівлі»(арк. с. 12), яким, зокрема, вирішено (текст відповідно до оригіналу рішення): визнати роботу Гагарінської районної державної адміністрації (Заец С.П.) по виконанню рішення Гагарінської районної в м. Севастополі Ради від 16.05.2008 №557 «Про організацію та проведення першого етапу конкурсів щодо розміщення об’єктів пересувної дрібнороздрібної торгової мережі, послуг на території Гагарінського району м. Севастополя у 2008 році та заходах, спрямованих на попередження та ліквідацію несанкціонованої торгівлі»незадоволеною.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Держава фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом віднесення до місцевого бюджету у встановленому законом порядку окремих загальнодержавних податків, передає органам місцевого самоврядування відповідні об'єкти державної власності.

Органи місцевого самоврядування з питань здійснення ними повноважень органів виконавчої влади підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Органи місцевого самоврядування згідно статті 144 Конституції України в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Пунктом 10 Перехідних положень Конституції України встановлено, що до прийняття законів, що визначають особливості здійснення виконавчої влади в містах Києві та Севастополі відповідно до статті 118 цієї Конституції, виконавчу владу в цих містах здійснюють відповідні державні адміністрації.

Стаття 118 Конституції України визначає, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

Голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

Голови місцевих державних адміністрацій при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України і Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня.

Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними районними чи обласними радами.

Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня.

Рішення голів місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Відповідно до статті 119 Конституції місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують:

1) виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади;

2) законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян;

3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку;

4) підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів;

5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм;

6) взаємодію з органами місцевого самоврядування;

7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Згідно статті 1 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”:

виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;

делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Положеннями статті 2 цього Закону встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 11 Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Правовий статус місцевого самоврядування в Україні згідно статті 24 цього Закону визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Правовий статус місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, а також в Автономній Республіці Крим визначається Конституцією України та цим Законом з особливостями, передбаченими законами про міста Київ і Севастополь.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Загальна компетенція сільських, селищних, міських рад визначена статтею 25 Конституції, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування пунктом 22 частини 1 статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” віднесене до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Таким чином, Закон України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначає такі рівні органів місцевого самоврядування:

- сільські ради та створені ними виконавчі органи;

- селищні ради та створені ними виконавчі органи;

- міські ради та створені ними виконавчі органи;

- районні у містах ради та створені ними виконавчі органи;

- Київська та Севастопольська міські ради.

Відповідно статті 1 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Згідно статті 8 цього Закону місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій.

Голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України.

Статтею 17 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” до повноважень місцевої державної адміністрації в галузі соціально-економічного розвитку віднесено розроблення проектів програм соціально-економічного розвитку і подання їх на затвердження відповідній раді, забезпечення їх виконання, звітування перед відповідною радою про їх виконання.

Положеннями статті 30 цього Закону врегульовані відносини місцевих державних адміністрацій з Президентом України та Кабінетом Міністрів України:

Місцеві державні адміністрації та їх голови при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України.

Місцеві державні адміністрації та їх голови при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Кабінетом Міністрів України та підзвітні і підконтрольні йому.

Голови обласних державних адміністрацій інформують Президента України і Кабінет Міністрів України та щорічно звітують перед ними про виконання місцевою державною адміністрацією покладених на неї повноважень, а також суспільно-політичне, соціально-економічне, екологічне та інше становище на відповідній території, вносять пропозиції з питань удосконалення чинного законодавства України і практики його реалізації, системи державного управління.

Відносини місцевих державних адміністрацій з обласними та районними радами визначені нормами статті 34 Закону України “Про місцеві державні адміністрації”, відповідно до якої місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження, делеговані їм відповідними обласними, районними радами.

Делегування радами повноважень місцевим державним адміністраціям супроводжується передачею фінансових, матеріально-технічних та інших ресурсів, необхідних для їх здійснення.

Місцеві державні адміністрації підзвітні та підконтрольні відповідним радам у частині делегованих повноважень.

Голови місцевих державних адміністрацій мають право вносити на розгляд відповідних рад питання, пов'язані з виконанням делегованих повноважень, та інші пропозиції.

Голови обласних державних адміністрацій мають право дорадчого голосу на засіданнях обласних рад. Голови районних державних адміністрацій мають право дорадчого голосу на засіданнях районних рад.

Голови місцевих державних адміністрацій щорічно звітують перед відповідними радами з питань виконання бюджету, програм соціально-економічного та культурного розвитку територій і делегованих повноважень.

Обласна та районна ради можуть висловити недовіру голові відповідної місцевої державної адміністрації, на підставі чого, з урахуванням пропозицій органу виконавчої влади вищого рівня, Президент України приймає рішення і дає відповідній раді обгрунтовану відповідь.

Якщо недовіру голові обласної чи районної державної адміністрації висловили дві третини від складу відповідної ради, Президент України приймає відставку голови відповідної місцевої державної адміністрації.

Таким чином, Закон України “Про місцеві державні адміністрації” визначає такі рівні органів місцевої виконавчої влади (адміністрації):

- обласні;

- районні;

- Київська та Севастопольська міські.

Проте, до теперішнього часу передбачені Конституцією України окремі закони України про особливості здійснення місцевого самоврядування та виконавчої влади в містах Києві та Севастополі не прийняті.

Виходячи з аналізу положень Конституції України та законів України “Про місцеве самоврядування в Україні” і “Про місцеві державні адміністрації” Гагарінська районна у м. Севастополі Рада як орган місцевого самоврядування повинна діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуватися у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Розширеному тлумаченню зазначені положення Конституції України та законів України не підлягають.

Гагарінська районна державна адміністрація входить в систему місцевих державних адміністрацій, для якої Севастопольська містка державна адміністрація є органом виконавчої влади вищого рівня.

Голова Гагарінської районної державної адміністрації призначений на посаду розпорядженням Президента України від 19.02.2007 №46/2007-рп. Структура і штат адміністрації визначається її головою і затверджується головою Севастопольської міської державної адміністрації.

Згідно довідці Управління статистики у м. Севастополі Гагарінська районна державна адміністрація є органом державної влади, юридичною особою, що займається управлінням на півні районів, міст, районів у містах.

Гагарінська районна державна адміністрація не є виконавчим органом Гагарінської районної в м. Севастополі Ради, а є органом виконавчої влади та здійснює свої повноваження на території Гагарінського району м. Севастополя.

Як Конституція України, так і зазначені Закони та будь-які інші закони України чи акти Президента України або Кабінету Міністрів України не містять положень, якими передбачалась би така форма контролю чи реагування Гагарінською районної в м. Севастополі Ради на інформацію Гагарінської районної державної адміністрації щодо проведення конкурсів щодо розміщення об’єктів пересувної дрібнородрібної торгової мережі, послуг, як відзначення роботи районної державної адміністрації щодо проведення конкурсу і ліквідації несанкціонованої торгівлі незадоволеною.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати пункт 2 рішення №591 «Про виконання Гагарінською районною державною адміністрацією рішення Гагарінської районної в м. Севастополі ради від 16.05.2008 №557 «Про організацію і проведення першого етапу конкурсів щодо розміщення об’єктів пересувної дрібнороздрібної торгової мережі, послуг на території Гагарінського району м. Севастополя у 2008 році заходів, спрямованих на попередження та ліквідацію несанкціонованої торгівлі».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя І.А. Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

15.09.2008.