ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.07.08
Справа №10/262/08

Колегія суддів
Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя
Яценко О.М. судді  Яценко О.М.    , Кагітіна Л.П.  , Хуторной В.М.

при секретарі:
Пересаді О.В.

за участю:

представників
позивача:Богдановський А.Б. паспорт СВ № 244684 від 13.07.2000 р.;

Вишнивецька  Ю.В., довіреність № б/н від 03.12.2007 року;

представників
відповідача-1: Панченко О.О.. довіреність № б/н від 15.01.2007 року;

представників
відповідача-2: не з'явився;

представників третьої
особи-1: не з'явився;

представників третьої
особи-2: не з'явився;

розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Банк
«БІГ Енергія», в особі Запорізької територіальної філії Відкритого акціонерного
товариства Банк «БІГ Енергія», м.Запоріжжя

на рішення
господарського суду Запорізької області від 12.06.2008 року у справі №10/262/08

за позовом: Приватного
підприємства «Агротон», м. Запоріжжя

до відповідача -1:
Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія», в особі Запорізької
територіальної філії Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія»,
м.Запоріжжя

до відповідача-2:
Виробничий сільськогосподарський кооператив «Нива», смт. Михайлівка Запорізької
області

треті особи, що не
заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.          Приватне підприємство «Олімп-98», м.
Запоріжжя

2.          Інспекція державного технічного
нагляду Запорізької обласної державної адміністрації, м. Запоріжжя

про визнання договору
купівлі - продажу недійсним

Розпорядженням голови Запорізького
апеляційного господарського суду України від 24.07.2008 р. № 1337 справу №
10/262/08 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий - Яценко
О.М., судді - Кагітіна Л.П., Хуторной В.М.

Колегія суддів прийняла справу до
провадження.

Запис розгляду справи здійснюється за
допомогою технічних засобів, а саме: програмно - апаратного комплексу
«Діловодство суду».

За згодою присутніх представників сторін у
судовому засіданні 24.07.2008 року оголошено вступну та резолютивну частини
постанови.

12 червня 2008
господарським судом Запорізької області (суддя Алейникова Т.Г.) прийнято
рішення у справі №10/262/08, яким задоволено позов приватного підприємства
«Агротон» про визнання недійсним договору купівлі-продажу № FLT-77-10-05 від
16.04.2007 року, укладеного між виробничим сільськогосподарським кооперативом
«Нива» та ВАТ Банком «БІГ Енергія», яке діяло від імені приватного підприємства
«Агротон». Солідарно розподілені судові витрати між відповідачами.

При прийнятті рішення
господарський суд Запорізької області зазначив, що будь-яким судом не було
встановлено право відповідача ВАТ Банку «БІГ Енергія» а ні на звернення
стягнення, а ні на укладення ним договору відчуження від імені власника майна.
Відповідно до цього, ПП «Агротон»як законний власник був всупереч власній волі
протиправно позбавлений права власності на своє майно.

Не погоджуючись з рішенням господарського
суду, ВАТ Банк «БІГ Енергія», в особі Запорізької територіальної філії
Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія», м.Запоріжжя звернулося з
апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду прийнято з порушенням
норм процесуального права, при неправильному застосуванні матеріального права,
а саме: судом не застосовано положення статей 237, 590 Цивільного кодексу
України, невірно застосовано статті 26, 30 «Про забезпечення вимог кредиторів
та реєстрацію обтяжень», 203, 215, 658 Цивільного кодексу України, статей 20,21
Закону України «Про заставу». Спірний договір укладено сторонами відповідно до
ст.ст. 655, 656, 658, 659, 662-664, 669, 673 Цивільного кодексу України, які
регулюють правовідносини купівлі-продажу, із зазначенням усіх істотних умов,
передбачених ст. 180 Господарського кодексу України, тому підстави для визнання
його недійсним відсутні. Просить рішення господарського суду від 12.06.2008
року у справі № 10/262/08 скасувати та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову ПП «Агротон» про визнання недійсним договору купівлі-продажу
від 16.04.2007 року, укладеного між ВАТ Банком «БІГ Енергія» від імені приватного
підприємства «Агротон», та виробничим сільськогосподарським кооперативом
«Нива», відмовити.

Повноважний
представник в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач відзиву на
апеляційну скаргу не надав. Повноважні представники у судовому засіданні
заперечили проти доводів апеляційної скарги. Наголошують, що господарським
судом Запорізької області рішення прийнято з урахуванням всіх обставини справи,
при повному з'ясуванні взаємовідносин сторін. Просять апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Відповідач-2 та треті
особи, повноважних представників до судового засідання не направили, відзивів
не надали, про час та місце розгляду апеляційної карги повідомлені належним
чином.

Колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача-2 та
третіх осіб, за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої
інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у
повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість
рішення господарського суду, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення
присутніх представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2007 року між ВАТ Банком «БІГ
Енергія», яке діяло від імені ПП «Агротон» (продавець за договором,
відповідач-1 по даній справі), та ВСК «Нива» (покупець за договором, відповідач-2
за договором) укладено договір купівлі-продажу № FLT-77-10-05
сільськогосподарської техніки, яка була предметом застави. Визнання
вищезазначеного договору недійсним було предметом розгляду у суді першої
інстанції.

Проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню з таких обставин:

17.08.2005р. між ПП
"Агротон" (позивач за даною справою) та ПП «Олімп-98», м.Запоріжжя
(третя особа-1 за даною справою) укладено договір фінансового лізингу №А00284,
за умовами якого ПП "Агротон" брало на себе зобов'язання придбати у
постачальника та передати у оплатне користування та володіння ПП «Олімп-98»
рухоме майно, визначене специфікацією, а ПП «Олімп-98»-прийняти таке майно,
використовувати згідно умов договору та сплачувати встановлені договором
платежі. ПП «Агротон» передало, а ПП «Олімп-98» прийняло строком до 17.08.2010
року у фінансовий лізинг два трактори «Білорусь- 82.1».

3 жовтня 2005 року між
приватним підприємством «Агротон» та приватним підприємством
"Олімп-98" укладено додаткову угоду № 1 до договору фінансового
лізингу № А0284 від 17.08.2005 року, згідно з якою ПП «Агротон» додатково
передало ПП «Олімп-98» строком до 03.10.2010 у фінансовий лізинг
сільськогосподарську техніку: зернозбиральний комбайн «John Deere», зернову
жатку 622R, транспортний візок ВRUNS та пристрій для збирання соняшника ПС-6,7.
ПП «Олімп-98» прийняло сільгосптехніку згідно з актом приймання-передачі №
А0284/1 від 06.10.2005 року та зобов'язалося сплачувати лізингові платежі
відповідно до графіку, визначеному у додатку 4 до договору фінансового лізингу.

Вартість
сільськогосподарської техніки, наданої ПП «Олімп-98» на підставі додаткової
угоди № 1 до договору фінансового лізингу складала 1 690 718,53 грн. Відповідно
до п. 3.3. договору фінансового лізингу ПП «Олімп-98» сплатило ПП «Агротон»
перший платіж за договором лізингу, який дорівнював 20% від вартості
сільгосптехніки і складав 338 143,71 грн. Решту вартості техніки, що складало 1
352 574,82 грн., ПП «Олімп-98» відповідно до умов пунктів 3.3.,4.2.-4.7.
договору лізингу зобов'язалося сплачувати щомісячно рівними частками продовж 5
років. Строк сплати лізингових платежів встановлений п.4.5 договору - не
пізніше 20 числа місця, що передує періоду, за який виконується платіж.

6 жовтня 2005 року між
ПП «Агротон» та ВАТ Банком «БІГ Енергія» укладено договір факторингу валютних
цінностей, відповідно до якого ВАТ "Банк "БІГ Енергія" передає у
розпорядження ПП "Агротон" грошові кошти, а останній -відступає
позивачу право грошової вимоги зі сплати лізингових платежів, що виникли згідно
договору фінансового лізингу та додаткової угоди до нього (а.с. 28-30).

У забезпечення
виконання зобов'язань приватним підприємством «Олімп-98» за договором
факторингу приватне підприємство «Агротон» виступило перед ВАТ Банком «БІГ
Енергія» майновим поручителем ПП «Олімп-98» і передало у заставу ВАТ Банку «БІГ
Енергія» сільськогосподарську техніку, що була предметом лізингу, про що
06.10.2005 року укладено відповідний договір застави (а.с.31-33).

16 квітня 2007 року між ВАТ Банком «БІГ
Енергія», яке діяло від імені ПП «Агротон» (продавцем), та ВСК «Нива»
(покупцем) був укладений спірний договір купівлі-продажу № FLТ-77-10-05
сільськогосподарської техніки, яка була предметом застави.

За договором
купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
(стаття 655 ЦК України ). Право продажу товару, крім випадків примусового
продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Підставою недійсності
правочину відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Частина 1 ст. 203 ЦК
України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Застава є одним із
способів забезпечення виконання зобов'язань, що вбачається із змісту ст. 546 ЦК
України. Порядок укладення договорів застави визначений нормами ГК, ЦК України,
а застави -також Законом України "Про заставу". Зазначені норми
регулюють відносини, що виникають в силу укладення відповідних договорів.

Колегія суддів не
заперечує, що відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом. Такі саме положення передбачені також ч.2 ст. 1 Закону
України "Про заставу".

Але при реалізації
свого права заставодержателя банк повинен був врахувати наступні обставини:
згідно статті 1 Закону України "Про заставу" застава виникає на
підставі договору, закону або рішення. У даному випадку застава виникла на
підставі договору застави від 06.10.2005 року, а відтак, пріоритетним при
застосуванні до спірних правовідносин є саме договір.

У відповідності до
статті 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є, в
тому числі, договори.

Згідно статті 626 ЦК
України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Умовами договору
застави сторони детально погодили правовий режим заставленого майна, всі умови
передачі майна в заставу, його збереження та відчуження. Колегія суддів не
заперечує можливості заставодержателя для забезпечення захисту власних
інтересів застосовувати один із позасудових способів звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження, в тому числі, шляхом укладення договору
купівлі-продажу, що передбачено статтею 26 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», але при цьому необхідно враховувати положення
статті 27 цього самого закону, яка регулює порядок повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання. А також положення договору застави, які
регулюють порядок відчуження заставленого майна.

Стаття 27 Закону
України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає,
що обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального
обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим
обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове
повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення
надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про
звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Крім того, у відповідності
до п. 3.2 договору застави, у разі прийняття заставодержателем рішення про
звернення стягнення на предмет застави заставодержатель письмово повідомляє про
це заставодавця, який в цьому разі повинен виконати п. 2.4.1 договору застави.
У відповідності до п. 2.4.1 договору застави, у випадку невиконання або
неналежного виконання зобов'язань боржника за договором лізингу або за
зверненням заставодержателя у десятиденний термін з дати такого звернення, саме
заставодавець зобов'язується здійснити відчуження предмета застави на користь,
заставодержателя або передати довіреність на право вилучення та відчуження
предмету застави уповноваженій особі заставодержателя. При цьому слід
відмітити, що відчуження заставленого майна, в порушення умов п. п. 2.4.1, 3.2
договору застави здійснювалось не позивачем і не за його довіреністю.

У відповідності до ч.
1 ст. 574 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ст. 3
Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
право застави виникає, зокрема, з договору. Таким чином, на умови договору
застави розповсюджується дія ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст.
525, 526, 599 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов'язання повинні
виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами Цивільного
кодексу України та інших актів цивільного законодавства і одностороння відмова
від виконання зобов'язань чи одностороння зміна зобов'язань забороняється.

Доказів дотримання
положень статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» та договору застави при укладенні спірного договору
купівлі-продажу всупереч положенням статті 33 ГПК України, відповідачем-1 не
надано.

Як пояснив у судовому засіданні
представник позивача, цей факт підтверджується матеріалами справи та не
заперечується представником відповідача-1, - ВАТ Банк «БІГ Енергія» (в особі
Запорізької територіальної філії ВАТ Банк «БІГ Енергія») без участі власника
майна (ПП «Агротон») та без участі лізингоодержувача (ПП «Олімп-98») вилучив
лізингове майно з місця його зберігання.

22.03.2007 р. відповідач -1 зареєстрував в
Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на лізингове
майно згідно з договором застави від 06.10.2005 р. та направив до ПП «Агротон»та
ПП «Олімп-98»повідомлення про порушення боржниками зобов'язання за договором
фінансового лізингу № А0284 від 17.08.2005 р..

У відповідь на одержане повідомлення ПП
«Агротон» надіслало ВАТ Банку «БІГ Енергія» (в особі Запорізької територіальної
філії ВАТ Банк «БІГ Енергія») заперечення на звернення стягнення на заставлене
майно згідно з яким заперечило проти позасудового продажу лізингової техніки
без участі власника - ПП «Агротон».

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 292
Господарського кодексу України, ст. 806 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 1,
ст. 2, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг», право власності на
предмет лізингу належить лізингодавцю (тобто позивачу - ПП «Агротон») до
повного виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань з договору фінансового
лізингу.

Право власності ПП «Агротон»на предмет
лізингу протягом дії договору лізингу також встановлено п. 5.1 договору
лізингу, і ця умова договору повинна виконуватися відповідно до ч. ч. 1, 2, 7
ст. 193 Господарського кодексу України, а також - ст. ст. 525, 526, 599
Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов'язання повинні виконуватися
належним чином згідно з умовами договору, а також - вимогами Цивільного кодексу
України та інших актів цивільного законодавства. Уклавши договір
купівлі-продажу з порушенням процедури встановленої законодавством за договором
застави, відповідачем-1 порушено право власності позивача на майно, що було
об'єктом лізингу.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що у
відповідності до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», на який відповідач ВАТ Банк «БІГ Енергія» (в особі
Запорізької територіальної філії ВАТ Банку «БІГ Енергія») посилався як на
підставу для укладення спірного договору купівлі-продажу, ПП «Агротон» виступає
у якості майнового поручителя, і також є боржником.

В свою чергу, у відповідності до ч.3 ст.
28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального
обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального
обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі
рішення суду.

При цьому, відповідач ВАТ Банк «БІГ
Енергія»в особі Запорізької територіальної філії ВАТ Банку «БІГ Енергія» не
надав суду належних доказів того, що, за умови одержаних ним від боржника (ПП
«Агротон») заперечень, судом прийнято рішення про звернення стягнення на
заставлене майно, або заставодержателю рішенням суду надано право реалізовувати
заставлене майно від імені власника без одержання від нього довіреності, або
про надання йому таких повноважень судом.

Діючим законодавством встановлений порядок
звернення стягнення на заставлене майно, яке на праві власності належить
заставодавцю. Стаття 20 Закону України «Про заставу»передбачено, що реалізація
заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем
на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або
виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено
цим законом чи договором. Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про
заставу»передбачено, що реалізація заставленого майна провадиться
спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не
передбачено договором.

У відповідності до ст. 28 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30
днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення
стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника,
виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним, і в разі, якщо
предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній
зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у
володіння обтяжувача.

Як зазначалось вище, ВАТ Банк «БІГ
Енергія»в особі Запорізької територіальної філії ВАТ Банк «БІГ
Енергія»зареєстрував звернення стягнення на заставлене майно в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна та направив ПП «Агротон»та ПП
«Олімп-98»повідомлення про звернення стягнення на заставлене майно 22.03.2007
р. А відтак , обтяжувач (ВАТ Банк «БІГ Енергія» в особі Запорізької
територіальної філії ВАТ Банк «БІГ Енергія) у будь-якому разі не мав права відчужувати
заставлене майно до спливу зазначеного в законі тридцятиденного строку.

Такі ж положення погоджені сторонами в
договорі фінансового лізингу. В той же час, спірний договір купівлі-продажу між
ПП «Агротон», укладений від його імені ВАТ Банком «БІГ Енергія»(в особі
Запорізької територіальної філії ВАТ Банк «БІГ Енергія») та ВСК «Нива» був
підписаний 16.04.2007 р., тобто - до закінчення 30-денного строку,
встановленого законом та договором фінансового лізингу. Це, в свою чергу,
позбавило позивача та третю особу (ПП «Олімп-98») часу, який наданий боржникам
на цей випадок діючим законодавством. Цим самим відповідач ВАТ Банк «БІГ
Енергія»порушив вимоги ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів
та реєстрацію обтяжень», чим позбавив боржників, в тому числі позивача,
можливості прийняти участь в цих торгах та захистити свої інтереси.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів приходить до висновку, що законом України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» право заставодержателя самочинно
реалізовувати майно, яке на праві власності належить заставодавцю, за вказаних
обставин не передбачене.

Доводи апеляційної скарги спростовуються
вищевикладеним, а також наступним:

Твердження заявника апеляційної скарги, що
позивач отримав вартість техніки за рахунок першого внеску «Олімп-98» за
договором лізингу, а решту від відповідача-1 за договором факторингу, а відтак
його інтереси укладенням договору купівлі-продажу не порушені, колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки, як пояснив повноважний представник позивача
у судовому засіданні в рамках договірних правовідносин між позивачем та
«Олімп-98» передбачались не лише лізингові платежі, а ще і обслуговування
позивачем техніки, що є об'єктом лізингу, поставка деталей та сплата
транспортного податку. Внаслідок укладення спірного договору купівлі-продажу
техніка вибуває із власності позивача, і як наслідок він не буде отримувати від
«Олімп-98» всі вищезазначені платежі.

Крім того, ціна за яку відповідач-1 незаконно
продав техніку була нижча ніж дійсна ринкова вартість техніки.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 Роз'яснення
Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними” N 02-5/111 від 12.03.1999р. вирішуючи
спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам
закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у
чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення спору.

З огляду на той факт, що договір купівлі
продажу укладений неповноважною на це особою, з порушеннями вимог
законодавства, а саме закону України «Про заставу» та Закону України Закону
України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», укладенням
спірного договору порушено права власника предмету договору купівлі-продажу,
колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції, підстави доля його скасування відсутні, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 49 ГПК України судові
витрати, в тому числі за апеляційним провадженням слід віднести на
відповідачів.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції при прийнятті рішення помилково в резолютивній частині
зазначив про солідарне стягнення з відповідачів суми судових витрат. У
відповідності до положень статті 49 ГПК України за результатами даної справи
судові витрати підлягають віднесенню на відповідачів в розмірі 42,50 грн.
державного мита та 59 грн. витрат на ІТЗ судового процесу відповідно на
кожного.

Керуючись ст. ст. 49, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства Банк «БІГ Енергія», в особі Запорізької територіальної філії
Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія», м.Запоріжжя на рішення
господарського суду Запорізької області від 12.06.2008 року у справі №10/262/08
залишити без задоволення.

Рішення господарського
суду Запорізької області від 12.06.2008 року у справі №10/262/08 змінити в
частині розподілу судових витрат.

Частину 3 рішення господарського суду
Запорізької області від 12.06.2008 року у справі №10/262/08 викласти в
наступній редакції:

«Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Банк «БІГ Енергія», в особі Запорізької територіальної філії Відкритого
акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія», м.Запоріжжя на користь Приватного
підприємства «Агротон», м. Запоріжжя 42,50 грн. державного мита за розгляд
справи в першій інстанції та 59 грн. ІТЗ судового процесу за розгляд справи в
суді першої інстанції. Видати наказ.

Стягнути з ВСК «Нива», смт. Михайлівка
Запорізької області на користь Приватного підприємства «Агротон», м. Запоріжжя
42,50 грн. державного мита за розгляд справи в першій інстанції та 59 грн. ІТЗ
судового процесу за розгляд справи в суді першої інстанції. Видати наказ.»

Видачу відповідних наказів доручити
господарському суду Запорізької області.

Головуючий суддя
Яценко О.М.

судді
Яценко О.М.

Кагітіна Л.П.
Хуторной В.М.