СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.06.08
Справа №  20/246д/08

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Прокурора
Новомиколаївського району в інтересах держави в особі органу, уповноваженого
державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах -Позивач:
Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області, Запорізька
область, смт.Новомиколаївка

до відповідачів: 1.Новомиколаївської
центральної районної лікарні, Запорізька область, смт.Новомиколаївка

2.Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Запорізька область, Новомиколаївський район,
с.Михайлівське

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
Новомиколаївська районна рада, Запорізька область, смт.Новомиколаївка

про  визнання недійсним договору оренди та
зобов'язання звільнити приміщення

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від прокурора -Толсторебров
І.М. (посвідчення №301);

Від позивача   -не з'явився;

Від відповідача-1  -Нестеренко Г.Б. (головний лікар);

Від відповідача-2  -ОСОБА_1. (приватний підприємець);

Від третьої особи
-   Андрєєв  Ю.О. (дов. №01-12/99 від 08.05.2008р.) -у
судовому

засіданні
12.05.2008р.;

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про визнання
недійсним договору оренди нерухомого майна №3 від 21.05.2007р., укладеного між
Новомиколаївською центральною районною лікарнею та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду від
09.04.2008р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/246д/08,  судове засідання  призначено на 12.05.2008р., потім на
03.06.2008р.

03.06.2008р. за згодою прокурора,
представників відповідачів оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Прокурор підтримав позовні вимоги,
викладені у позовній заяві, які мотивовані наступними обставинами. Між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1. та Новомиколаївською центральною районною лікарнею
21.05.2007р. було укладено договір оренди нерухомого майна №3, відповідно до
якого була передана в оренду кімнату в приміщенні жіночої консультації
поліклініки Новомиколаївської районної лікарні. При цьому, в порушення вимог
ст.118 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” не було
оголошено конкурс на оренду  вказаного
приміщення.  Після набрання  чинності Законом України “Про державний
бюджет України на 2008 рік” в порушення вимог ст.76 вказаного закону, договір
оренди не було переглянуто, конкурс на оренду приміщення не оголошувався.  Новомиколаївська районна рада , як орган, що
управляє комунальним майном, яке перебуває у спільній власності територіальних
громад району, не  застосувала своїх
повноважень і не порушила питання про надання в оренду приміщення в порядку,
передбаченому законом. Дії Новомиколаївської районної лікарні щодо надання в
оренду нерухомого майна без проведення передбаченого законом конкурсу,
порушують права невизначеного кола осіб, які можуть претендувати на орендоване
приміщення для використання за цільовим призначенням. Внаслідок не проведення
конкурсу розмір орендної плати встановлено лише за згодою сторін і є
мінімальним, що порушує інтереси територіальної громади, оскільки призводить до
недоотримання коштів  від оренди
комунального майна. Просить позов задовольнити на підставі ст.ст. 203,215 ЦК
України, ст.118 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”,
ст.76 “Про державний бюджет України на 2008 рік”, ст.19 Конституції України,
п.6 ст.20, ст.36-1 Закону України “Про прокуратуру”.

Представник позивача у судові
засідання не з'являвся, про час і місце проведення засідань повідомлений
належним чином. Судом отримано письмове пояснення, в якому зазначено, що майно,
передане в оренду за спірним договором відповідно до рішення Новомиколаївської
районної ради від 21.07.2006р. №13, входить до переліку об'єктів, що є спільною
власністю територіальних громад сіл, селищ, району, управління якими здійснює
Новомиколаївська районна рада.  Отже,
управління цим майном належить виключно до компетенції Новомиколаївської
районної ради та не делегувалося Новомиколаївський районній державній адміністрації.
Просить розглянути справи без участі представника позивача.

Відповідач-1 проти позову
заперечив, мотивуючи наступним. Рішенням Новомиколаївської районної ради від
21.07.2006р. №14 організаціям, установам, закладам та їх структурним
підрозділам, що є об'єктами спільної (комунальної) власності територіальних
громад району надано право бути орендодавцями майна,  що знаходиться на їх балансах. Цим рішенням
було затверджено методику розрахунку, порядок розрахунку орендної плати та
орендні ставки за використання майна спільної (комунальної власності). При
укладенні спірного договору відповідач-1 керувався зазначеним рішенням, яким не
передбачено проведення конкурсу. Кошти, отримані від орендної плати
зараховуються до спеціального рахунку центральної районної лікарні, а не до
державного чи районного бюджету. Отже, інтереси держави в даному випадку не
порушуються.

Відповідач-2 також проти
задоволення позову заперечив, у своєму відзиві зазначив, що договір оренди не
порушує інтереси держави у сфері використання державного майна. Оскільки
орендоване майно є комунальною власністю,
Новомиколаївська районна державна адміністрація не може виступати
позивачем у даній справі. Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа -Новомиколаївська
районна рада надала пояснення, яке за своїм змістом є аналогічним до заперечень
відповідача-1.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін,
суд

ВСТАНОВИВ:

21.07.2007р. між Новомиколаївською
центральною районною лікарнею (Орендодавець, відповідач-1 у справі) та
Приватним підприємцем ОСОБА_1(Орендар, відповідач-2) укладеного договір оренди
нерухомого майна, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар
прийняв в тимчасове користування  кімнату
площею 9 кв.м. в приміщенні жіночої консультації, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1,  терміном з 29.06.2007р. по
28.06.2008р.

Відповідно до п.5.1 договору орендна
плата за весь об'єкт, що орендується, складає 91,55 грн. в місяць і корегується
у наступні місяці відповідно до індексу інфляції.

Згідно з актом приймання-передачі від
21.05.2007р. Номовиколаївська районна лікарня передала орендарю орендоване
приміщення.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, оцінивши дослідженні докази, пояснення представників сторін, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають на наступних
підставах.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа  заперечує
його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.203 ЦК України,
якою встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для  чинності правочину, зміст  правочину
не може суперечити цьому Кодексу,
іншим актам  цивільного  законодавства,  а
також   моральним засадам
суспільства.

Згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 28.04.1978 р. №3 “Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними” угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угод
недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється судом в
установленому порядку способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 129 Конституції України
встановлено, що основними засадами судочинства, зокрема,  є законність, рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Приписами ст.33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з п.2 ст.121 Конституції
України на органи прокуратури покладений обов'язок представляти інтереси
держави в суді  у випадках, визначених
законом.

Статтею 36-1 Закону України “Про
прокуратуру” встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у  здійсненні  прокурорами
від  імені  держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.      Підставою
представництва у суді інтересів держави є наявність  порушень
або  загрози  порушень економічних,  політичних
та  інших  державних інтересів внаслідок
протиправних  дій  (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб,
що вчиняються  у  відносинах між ними або з державою.

Відповідно до ст.2 ГПК України,
п.1  Рішення Конституційного суду України
№1-199 від 08.04.1999р. господарський суд
порушує справи  за позовними
заявами  прокурорів та їх заступників ,
які звертаються  до господарського
суду  в інтересах держави . При цьому
прокурор  у кожному конкретному
випадку  самостійно визначає  з посиланням на законодавство, на підставі
якого подається позов,  в чому саме
відбулося чи може відбутися  порушення
інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Статтею 21 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що
позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах
яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного
законом інтересу.

Прокурор звертаючись до суду з
позовом про визнання недійсним договору та зобов'язання звільнити  приміщення, укладеного між Новомиколаївською
центральною районною лікарнею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1., у
позовній заяві зазначив, що органом, що управляє комунальним майном, яке
перебуває у спільній власності територіальних громад району є Новомиколаївська
районна рада, яка не застосувала своїх повноважень і не порушила питання про
надання в оренду приміщення в порядку, передбаченому законом. Однак, при цьому
позивачем у позовній заяві прокурор визначив Новомиколаївську районну державну
адміністрацію.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на  підставі,  в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією  та  законами України.

Приписами ст.140 Конституції України передбачено, що органами місцевого
самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл,
селищ та міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до ст.16 Закону України
“Про місцеве самоврядування в Україні” органи
місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та
іншими  законами власними повноваженнями,
в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність
відповідно до закону. Від  імені  та в
інтересах  територіальних громад
права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ст.60 цього Закону районні
та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст
здійснюють  управління об'єктами їхньої
спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють правомочності щодо  володіння,
користування  та  розпорядження об'єктами права комунальної
власності,  в тому числі виконують усі
майнові операції, можуть передавати об'єкти права  комунальної власності  у
постійне  або тимчасове користування  юридичним та фізичним особам,  здавати
їх  в  оренду,
продавати  і  купувати, використовувати як заставу,
вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови
використання та фінансування об'єктів, що
приватизуються  та  передаються
у  користування  і оренду.

Згідно з рішенням Новомиколаївської
районної ради №13 від 21.07.2006р. затверджено перелік об'єктів, що є спільною
власністю територіальних громад сіл, селищ району, управління якими здійснює
районна рада. Згідно з додатком №1 до рішення до переліку цих об'єктів увійшов
і цілісний майновий комплекс охорони здоров'я   Центральна районна лікарня,
смт.Новомиколаївка.

Рішенням Новомиколаївської районної
ради №14 від 21.07.2006р. організаціям, установам, закладам та їх структурним
підрозділам, що є об'єктами спільної (Комунальної) власності територіальних
громад району надано право бути орендодавцями майна, що знаходяться на їх
балансах. Згідно з п.5 цього рішення голові районної ради від імені ради
доручено погоджувати договори оренди.

Відповідно до ст.ст.1,2 ГПК право на
звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання правопорушення. Господарський суд порушує справи за
позовними заявами, зокрема, державних та інших органів, які звертаються до
господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України;
прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в
інтересах держави.

Згідно з ст.ст.1,14,15 Закону України “Про місцеві
державні адміністрації” місцева державна
адміністрація  в  межах
своїх  повноважень здійснює     виконавчу     владу
на    території    відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці,   а    також
реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Оскільки Новомиколаївська районна
державна адміністрація не є ані стороною спірного договору оренди нежитлового
приміщення, ані органом до відання якого відноситься здіснення управління
об'єктом комунальної власності, яке є предметом оренди у спірному договорі, та,
як встановлено судом, відповідні повноваження
їй не делегувалися,  вона є
неналежним позивачем у даній справі.
Заміна неналежного позивача на належного Господарським процесуальним
кодексом не передбачена.

На підставі викладеного, посилання
прокурора на недодержання під час укладення спірного договору оренди
нежитлового приміщення конкурсної процедури не може бути предметом дослідження
судом у даному позовному провадженні. Крім того, ствердження прокурора, що діє
районної лікарні щодо надання в оренду майна без проведення передбаченого
законом конкурсу порушують права невизначеного кола осіб, які можуть
претендувати на орендованого приміщення, суд вважає  загальним, по суті -припущенням, яке не
підлягає захисту, оскільки коло цих осіб дійсно не визначено. В залежності,
зокрема, від суб'єктного складу сторін (як позивача так і відповідача),  чинним законодавством встановлено
розмежування  підвідомчості справ
господарському суду чи суду загальної юрисдикції, тому визначення осіб, права
яких порушені і на захист інтересів яких прокурор звертається до суду, повинно
бути чітко визначено.

У зв'язку з викладеним, посилання
прокурора на інші норми права не спростовує
висновків суду, позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, у
задоволенні позову відмовляється повністю.

Згідно з  ст. 49 ГПК України судові витрати не
стягуються.

Керуючись ст.ст.82-85 Господарського
процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Суддя
Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду  набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання.
Рішення підписано у повному обсязі
22.08.2008р.