Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2008 р. Справа № 17/187-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді ,

при секретарі Бєляєвій І.І.

за участю представників сторін:

позивача –не прибув;

відповідача –не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. 1604 С/2-6) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гринцеве»в особі ліквідатора Воловика Сергія Володимировича на рішення господарського суду Сумської області від 29.05.2008 р. у справі № 17/187-08

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гринцеве»в особі ліквідатора Воловика Сергія Володимировича, м. Суми,

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС», м. Київ, код 212614404,

про розірвання договору купівлі –продажу; -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області із позовною заявою, в якій просив суд розірвати договір купівлі –продажу від 31.10.2006 року та додаткову угоду від 07.03.2007 року, укладені між сторонами, а також визнати за ним права власності на частку (пайовий внесок) в статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі».

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.05.2008 року (суддя Коваленко О.В.) у позові відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 29.05.2008 року по даній справі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує наступним. На його думку, суд першої інстанції неправильно дійшов висновку про те, що відповідачем не було спричинено істотнього порушення договору купівлі –продажу від 31.10.2006 року та додаткової угоди від 07.03.2007 року, оскільки внаслідок невиконання указаного договору ТОВ «ЮВС» позивач позбавився 408313,00 грн., на які розраховував при укладанні договору та додаткової угоди. Крім того, на даний час відповідачем не визнається право власності на частку в статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі»за СТОВ «Гринцеве», у звя'зку з чим СТОВ «Гринцеве»має право на визнання права власності в судовому порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2008 р. розгляд справи № 17/187-08 призначено на 04.08.2008 р.

У зв’язку з неявкою представників сторін та з метою витребування від сторін додаткових доказів розгляд апеляційної скарги відкладено ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2008 р. на 01.09.2008 р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 01.09.2008 року апелянт та відповідач знов не з’явилися.

До суду надійшло клопотання (факсом) від відповідача про відкладення розгляду справи у зв’язку з неможливістю представника бути присутнім на засіданні.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в ньому відповідач не наводить доводів неможливості направити свого представника та не надає доказів в обґрунтування клопотання.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що представники позивача та відповідача жодного разу не були присутніми під час розгляду справи судом першої інстанції в судових засіданнях, а саме: 03.04.2008 р., 24.04.2008 р., 12.05.2008 р., 29.05.2008 р., що свідчить про те, що сторонами навмисно без достатніх підстав затягується розгляд справи.

Відкладавши розгляд справи за апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції витребував від сторін додаткові документи, які колегія суддів вважає необхідними для повного всебічного розгляду справи, але сторони ухилилися від виконання вимог суду і не надали жодного документу, які витребовувались ухвалою апеляційного господарського суду від 04.08.2008р., а також не надали будь-яких пояснень про неможливість надати їх суду.

Отже, на вимогу Харківського апеляційного господарського суду не надані таки документи: від апелянта - установчі документи позивача; свідоцтво про державну реєстрацію позивача; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з відомостями про позивача станом на момент подачі скарги; довідку про відкриті рахунки позивача в банківських установах; довідки про рух коштів по банківських рахунках позивача за період з 31.10.2006 р. по 03.07.2008р.; докази повноважень директора Сіренко М.Г. та в.о. генерального директора Грищенка Г.І., установчі документи Міжгосподарського санаторію «Токарі»; свідоцтво про державну реєстрацію Міжгосподарського санаторію «Токарі»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з відомостями про Міжгосподарського санаторію «Токарі» станом на момент подачі скарги; рішення зборів або іншого уповноваженого органу санаторію, на якому вирішувалося питання про його утворення та про заміну позивача на відповідача у з'вязку з продажем частки, інші докази права власності позивача на корпоративні права; від відповідача –відзиву на апеляційну скаргу, установчі документи відповідача; свідоцтво про державну реєстрацію відповідача; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з відомостями про відповідача станом на серпень 2008 року; довідку про відкриті рахунки відповідача в банківських установах; докази оплати (платіжні доручення, банківська довідка тощо) за спірним договором від 31.10.2006 р.; докази повноважень директора Кудрявченка О.В.

Тому, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 13.03.2007 р. порушено справу про банкрутство у відношенні Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гринцеве»№ 8/106-07.

Постановою господарського суду Сумської області від 06.12.2007 року по справі № 8/106-07 припинено процедуру санації боржника - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гринцеве», визнано його банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого –Воловика С.В.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що в ході проведення ліквідаційної процедури ним було встановлено, що між СТОВ «Гринцеве»та ТОВ «ЮВС»31.10.2006 року укладено договір купівлі –продажу ( відступлення) частки у статутному фонді. Додатковою угодою від 07.03.2007 року до вказаного договору ціна частки в статутному фонді за домовленістю сторін була збільшена. Але, відповідач свої зобов'язання до цього часу не виконав, кошти в сумі 408313,00 грн. не сплатив. Отже, позивач вважає, що, оскільки відповідач порушив умови договору, тому СТОВ «Гринцеве»має право на підставі статей 611 та 651 Цивільного кодексу України розірвати спірний договір і набути право власності на частку (пайовий внесок) в статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі».

Як встановлено судом першої інстанції, 31.10.2006 р. між СТОВ «Гринцеве» в особі директора Сіренко М.Г. та ТОВ «ЮВС» в особі директора Кудрявченка О.В., який діяв на підставі довіреності № 13229 від 26.12.2005 р., укладено договір купівлі –продажу (відступлення) частки у статутному фонді ( а.с.9-10).

Пунктом 1.1. вказаного договору передбачено, що СТОВ «Гринцеве» (продавець) зобов'язався передати ТОВ «ЮВС»(покупець) свою частку у статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі», а ТОВ «ЮВС»зобов'язався прийняти та оплатити названу частку.

Пунктом 1.3.1 договору передбачено, що розмір вкладу становить 8313 грн.

Пункт 2.2 договору встановлює, що відступлення частки за цим договором є чинним і покупець вважається повноправним учасником санаторія з моменту підписання сторонами даного договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що за відступлення частки Покупець зобов'язується сплатити Продавцю 8313 грн.

Сторони домовились, що строк оплати за цим договором складає 30 діб з моменту підпису договору. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому.

31.10.2006 р. сторони оформили та підписали акт № 1-10/06 прийому –передачі відповідно до договору купівлі –продажу (відступлення) частки у статутному фонді № б/н від 31.10.2006 р., з якого вбачається, що продавець передав частку СТОВ «Гринцеве»у статутному фонді Міжгосподарського санаторію «Токарі»в сумі 8313 грн., а покупець прийняв її ( а.с.11).

07.03.2007 року сторони уклади додаткову угоду № 1/3 до договору купівлі –продажу ( відступлення) частки у статутному фонді № б/н від 31.10.2006 р., яку підписано з боку позивача - в.о. генерального директора Грищенко Г.І. та з боку відповідача - директором Кудрявченко О.В. (на підставі довіреності № 13229 від 26.12.2005р.) і якою домовились внести до договору зміни та доповнення ( а.с. 12-13).

Додатковою угодою сторони домовились, що загальна ціна договору складає 408313 грн. ( п.3.1 угоди).

За відступлення частки покупець зобов'язується сплатити продавцю 8313 грн. на момент підписання договору (купівлі –продажу ( відступлення) частки у статутному фонді) Санаторію ( п. 4.4.1 угоди).

Строк оплати за пунктом 4.4.1 договору складає 30 діб з моменту підпису договору ( п.4.1.1 угоди).

За відступлення частки покупець зобов'язується сплатити продавцю 400000 грн. після повідомлення ради санаторію про заміну продавця на покупця у складі «Засновників»Санаторію ( п. 4.4.2 угоди).

Строк оплати за пунктом 4.4.2 договору складає 30 днів після повідомлення ради Санаторію про заміну продавця на покупця у складі «Засновників»Санаторію ( п.4.2.1 угоди).

Якщо покупець у відповідності до п.4.4.2 не сплатив 400000 грн., продавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку ( п.7.2.2 угоди).

У відповідності з частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права –це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

До правомочностей майнового характеру відноситься право розпоряджатися своїми корпоративними правами. Тобто, учасники товариства можуть продати, обміняти, подарувати, тощо свої корпоративні права з урахуванням обмежень, передбачених законом та установчими документами товариства.

Відповідно до статті 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки розподіл тягаря доказування визначається предметом спору, тому за загальним правилом обов'язок ( тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано ані суду першої інстанції ані апеляційному суду належних доказів, які підтверджували б його право власності на частку у статутному фонді санаторію «Токарі», право на укладання та спірного договору купівлі –продажу ( відступлення) частки у статутному фонді санаторію. Надані позивачем копії реєстраційної картки та облікової картки Міжгосподарського санаторію «Токарі»не можуть вважатися належним доказом проведення державної реєстрації санаторію, встановлення організаційно-правової форми санаторію, доказом права СТОВ «Гринцеве» на частку у статутному фонді господарської організації, доказом права на відступлення частки тощо. Також позивачем в обґрунтування позову та на вимогу суду не надано витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо юридичної особи –Міжгосподарського санаторію «Токарі», установчих документів санаторію, правовстановлюючих документів, які підтверджували б його право на майно.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази повноважень посадових осіб, які підписували спірну та додаткову угоди як з боку позивача так і з боку відповідача (Сіренко, Грищенко, Кудрявченко). На вимогу суду такі докази сторонами не надані.

Також матеріалами справи не підтверджується факт не проведення розрахунку відповідача з позивачем. На вимогу суду належні докази (платіжні, розрахункові або виписка з банку) сторонами не надані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів направлення на адресу відповідача пропозицій щодо розірвання спірного договору, відмови від розірвання спірного договору від 31.10.2006 р. або надання його згоди шляхом укладення відповідної додаткової угоди, як це встановлено договором; що позивачем не надано доказів істотного порушення з боку відповідача умов договору від 31.10.2006 р. та завдання цим порушенням шкоди, внаслідок чого його значною мірою було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору; що позивачем не надано доказів про звернення до відповідача з вимогою про оплату частки або звернення до суду позивач не надав; що позивачем не доведено права на майно, не доведено і порушення або невизнання його права з боку відповідача.

Як зазначено у постанові пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 р. № 11, судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Під час розгляду справи господарським судом не з’ясовано, чи мали місце обставини, на які посилався позивач, та якими доказами вони підтверджуються; не вбачається, що судом встановлювалися або спростовувалися факти (обставини), які покладені позивачем в основу позову; а також судом не витребувані додаткові докази, що мають суттєве значення для повного всебічного та об’єктивного розгляду справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції помилково відмовлено в задоволенні позову, оскільки рішення винесено при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, а саме: чи зареєстровано у встановленому законодавством порядку юридичну особу –Міжгосподарський санаторій «Токарі», яка організаційно-правова форма цього санаторію, який встановлений статутом порядок відчуження часток; чи був позивач власником частки в статутному фонді санаторію «Токарі»на момент її продажу (відступлення), чи повноважні особи підписали договір та додаткову угоду до нього, чи підтверджується факт відсутності розрахунку за продану частку; чи внесено до складу засновників санаторію нового власника частки (ТОВ «ЮВС») після придбання; а тому рішення господарського суду Сумської області від 29.05.2008 р. по справі № 17/187-08 підлягає скасуванню.

Окрім того, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки апелянтом не надано жодного доказу в її обґрунтування, не надав витребуваних під час апеляційного провадження додаткових доказів в обґрунтування позовних вимог, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

За зазначеними вище підставами та з огляду на те, що позивач та відповідач без поважних причин не подали витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, а також те, що позивач і відповідач не з’явилися на виклик у судові засідання і їх нез’явлення перешкоджають вирішенню спору, колегія суддів вважає за необхідне залишити позовну заяву позивача без розгляду згідно пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Слід також зауважити на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 42-46) у судовому засіданні 29.05.2008р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, а повний текст підписано 30.05.2008р. Однак, згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України суддя може оголосити тільки вступну та резолютивну частини рішення за згодою сторін, але вони у судовому засіданні були відсутні і відповідного клопотання не заявляли.

Керуючись статтями 33, п.5 ч.1 статті 81, статей 99, 101, п.3) статті 103, п.п. 1), 4) статті 104, статті 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду; -

постановила:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Гринцеве»в особі ліквідатора –арбітражного керуючого Воловика Сергія Володимировича задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 29.05.2008 року у справі № 17/187-08 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

Повний текст постанови підписано 03.09. 2008 року.

Головуючий суддя

Судді