ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"09" жовтня 2008 р.                     Справа № А10/333-08

за позовом Управління Пенсійного фонду України у Києво –Святошинському районі

до Товариства з обмеженою відповідальністю „СПЕЦІНТЕРТРАНС”

про стягнення 8347,18 грн.

Суддя Тищенко О.В.

Представники:

від позивача: Погорєлов А.В. (довіреність від 15.10.08 №3318/04)

від відповідача: не з’явився

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України у Києво –Святошинському районі до Товариства з обмеженою відповідальністю „СПЕЦІНТЕРТРАНС” про стягнення 8347,18 грн. . заборгованості по сплаті страхових внесків.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.08.2008р. про відкриття провадження в адміністративній справі розгляд справи було призначено на 11.09.2008р. У зв’язку із неявкою в судові засідання відповідача розгляд справи неодноразово відкладався.

Представник позивача в судовому засіданні 21.10.2008 року позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

В судове засідання 21.10.2008р. відповідач свого представника не направив, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, заперечення проти позову не надав.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§66 –69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі “Смірнова проти України”).

Згідно ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони, або не повідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно п. 17 ст. 14 Закону України „Про систему оподаткування” збір на обов’язкове державне пенсійне страхування належить до загальнодержавних податків і зборів.

Об’єкт оподаткування, коло платників збору, ставки і порядок справляння збору на обов’язкове державне пенсійне страхування врегульовані Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідач являється платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та зареєстрований в Пенсійному фонді України у Богуславському районі, як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.09.2003р. № 1058-ІV та п.5.1.6. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.04 р. за № 64/866 (далі - Інструкція) страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника внесків.

Підпунктом 5.1.4 п. 5.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України передбачено, що нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Судом встановлено, що внаслідок несплати протягом травня - червня 2008р. страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 8347,18 грн., що підтверджується відповідними розрахунками суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та карткою особового рахунку.

03.07.2008р. позивач направив відповідачу Вимогу Ю - 449 про сплату боргу. Відповідач вищевказану вимогу отримав, проте борг не сплатив.

Станом на 21.10.2008р. загальний розмір заборгованості відповідача по сплаті страхових внесків повністю не сплачений та становить 8 347,18 грн.

За таких обставин, проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 8 347,18 грн. заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, керуючись п.2 ч.1 ст. 128, ст.ст. 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, –

постановив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „СПЕЦІНТЕРТРАНС” (08114,Київська область, Києво – Святошинський район, с. Гореничі, вул. Леніна, 205, , р/р 87, МФО 322799 АТ Банк „ВЕЛЕС”, р/р 320 МФО 300313 Державний експортно –імпортний банк України в м.Києві) на користь Управління Пенсійного фонду України у Києво –Святошинському районі Київської області (08132, Київська область, м. Вишневе, вул..Святошинська,50, , р/р 13 в Головному управлінні Ощадбанку м.Києва та Київської області, МФО 322669) 8 347,18 грн.. заборгованості по сплаті страхових внесків.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя