ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2008 р.

Справа № 15-25/338-06-8815

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

При секретарі Стойковій М.Д.

За участю представників:

від прокуратури - Гончаренко А.О.,

від позивачів:

1) Міністерства оборони України –не з'явився,

2) ДП „Рубін” - Білий М.М.,

від відповідача - Суханов В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства „Рубін” до Приватного підприємства „Вік-Ас” про зобов’язання повернути ДП „Рубін” в натурі майно бази відпочинку „Софіївка”, отримане за договором оренди, –

ВСТАНОВИВ:

В засіданнях суду від 07 серпня 2008 року та від 29 серпня 2008 року оголошувалась перерва в порядку ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У серпні 2006 року Заступник Генерального прокурора України звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства „Рубін” з позовною заявою до Приватного підприємства „Вік-Ас” про зобов’язання повернути ДП „Рубін” в натурі майно бази відпочинку „Софіївка”, отримане за договором оренди від 09.11.2000 р. № 998. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

09.11.2000 р. між Державним підприємством „Агат" Уманський центральний ремонтний завод (військова частина А 1731) (орендодавець), правонаступником якого є Державне підприємство „Рубін", та приватним підприємством „Вік-Ас” (орендар) був укладений договір № 998 оренди державного майна, що знаходиться в управлінні Міністерства оборони України з терміном дії до 10.11.2005 р. Згідно розділу І договору орендодавець передає, а відповідач (орендар) приймає в користування нерухоме, індивідуально визначене (основні засоби) та малоцінне майно бази відпочинку „Софіївка” загальною вартістю 118499,98 грн., що знаходиться на балансі військової частини А 1731. Розділом II договору передбачено, що передача майна в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на це майно. Орендна плата сторонами визначена у розмірі 10713,43 грн. на рік, без урахування індексу інфляції та податку на додану вартість (п. 1.3 договору). Пунктами 5.7, 5.24, 7.6 договору встановлено, що орендар вправі за власні кошти проводити реконструкцію та поліпшення орендованого майна на підставі окремої угоди з орендодавцем.

Так, прокурор вказує, що 25.12.2000 р. сторони підписали акт про прийняття-передачу в оренду нерухомого та індивідуально визначеного майна і основних засобів, у тому числі будівлі їдальні, водогону, вбиралень, 36 збірних будинків тощо.

Додатковою угодою від 26.03.2001 р. сторони внесли зміни у назву договору від 09.11.2000 р. № 998 та предмет оренди, яким визначили майно, вказане в акті прийняття-передачі від 25.12.2000 р., а додатковою угодою від 18.02.2002 р. продовжили дію цього договору до 10.11.2015 р.

10.06.2002 р. відповідно до п. 5.7 договору оренди від 09.11.2000 р. № 998 сторони уклали угоду № 379 про реконструкцію та поліпшення орендованого майна, за якою орендар за власні кошти зобов'язався здійснити будівництво душової, туалету, ремонт водогону та даху їдальні бази відпочинку „Софіївка”. Виконання вказаних робіт, вартість яких склала 24800 грн., підтверджується актом від 29.05.2002 р.

Також 16.10.2002 р. до вказаного договору оренди № 998 між сторонами була укладена угода щодо списання орендодавцем 9 будинків збірного типу. При цьому прокурор вказує, що відповідачем було самовільно перейменовано базу відпочинку „Софіївка" у базу відпочинку „Сова".

Разом з тим, прокурор посилається на те, що вказані обставини підтверджуються рішенням господарського суду Одеської області від 15.07.2004 р. у справі № 25/161-04-4220, яким за позовом орендодавця вищезазначений договір оренди від 09.11.2000 р. № 998 визнано недійсним. Також ухвалою господарського суду Одеської області від 12.10.2004 р. вказане рішення суду було роз'яснено стосовно того, що договір оренди вважається недійсним на майбутнє. Так, прокурор вказує, що вказаний договір оренди визнано судом недійсним через те, що в порушення ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", ст. 7 Закону України „Про господарську діяльність у Збройних Силах України", п.п. 5 і 11 Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил України на передачу, закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 р. № 778, укладення договору не узгоджено з Міністерством оборони України та Фондом державного майна України чи його регіональними відділеннями (представництвами), не проведено конкурсу та не здійснена належна експерта оцінка майна.

При цьому прокурор зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не зумовлює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, тобто передбачає повернення сторін правочину у той майновий стан, в якому вони перебували до його вчинення (реституція). У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, і в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону відповідач отримане в оренду майно бази відпочинку „Софійка" орендодавцю не повернув, продовжує безоплатно ним користуватися, більш того з вересня 2002 року не сплачує орендну плату.

Крім того, як зазначає прокурор, відповідач намагається незаконно привласнити спірне майно. Так, у травні 2004 року відповідач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про визнання за ним права власності на вказане майно. Проте, рішенням господарського суду Одеського області від 12.07.2006 р. у справі № 16-9/90-04-3391 відповідачу було відмовлено у задоволенні позову. Вказаним рішенням суду встановлено, що майно, яке є предметом договору оренди від 09.11.2000 р. № 998, належить до державної власності та закріплене на праві оперативного управління за державним підприємством -Агат" Уманський центральний ремонтний завод Міністерства оборони України (військова частина А 1731), правонаступником якого є державне підприємство „Рубін".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.09.2006 р. порушено провадження у справі № 25/338-06-8815.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.10.2006 р. по справі № 25/338-06-8815 призначено судову будівельно-технічну експертизу для встановлення вартості здійснених поліпшень орендованого майна на базі відпочинку „Софіївка”, що знаходиться за адресою: смт Затока Білгород-Дністровського району Одеської області та зупинено провадження по справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2007 р. провадження у справі № 25/338-06-8815 поновлено у зв’язку з неможливістю надання Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз висновку по справі та призначено справу до судового розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2007 р. по справі № 25/338-06-8815 призначено повторно судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2007 р. провадження у справі № 25/338-06-8815 зупинено до вирішення Одеським апеляційним господарським судом апеляційної скарги ДП „Рубін” на рішення господарського суду Одеської області від 09.02.2005 р. по справі № 17/274-04-8228 за позовом ДП „Рубін”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, до ПП „Вік-Ас” про витребування майна з чужого незаконного володіння і стягнення шкоди та до розгляду по суті господарським судом Одеської області справи № 16-9/167-05-4313 за позовом ДП „Рубін”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Білгород-Дністровське міжміське бюро технічної інвентаризації і Регіональне відділення Фонду державного майна України, до ПП “Вік-Ас”, Затоківської селищної ради Одеської області та Виконавчого комітету Затоківської селищної ради Одеської області про визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення виконавчого комітету Затоківської селищної ради № 297 від 06.10.2004 р. та рішення Білгород-Дністровського міжміського бюро технічної інвентаризації від 12.11.2004р. за участю Військового прокурора Черкаського гарнізону.

Розпорядженням в.о. голови суду від 07.02.2008 р. у зв’язку з закінченням повноважень судді господарського суду Одеської області Малярчук І.А. справу № 25/338-06-8815 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Петрову В.С.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2008 р. справу № 25/338-06-8815 прийнято до провадження судді Петрова В.С. та присвоєно справі № 15-25/338-06-8815.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2008 р. провадження у справі № 15-25/338-06-8815 поновлено у зв’язку з усуненням обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі, та справу призначено до розгляду в засіданні суду.

В ході розгляду справи прокурор звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі комплексної експертизи з метою встановлення вартості спірного майна та зупинення провадження у справі.

Вказане клопотання прокурора судом відхилено у зв’язку з його необґрунтованістю та відсутністю особи, яка може понести витрати по проведенню експертизи.

Позивач –Міністерство оборони України позов прокурора підтримує у повному обсязі, про що зазначено у письмових поясненнях по справі (а.с. 74-75 т. 5).

Позивач –ДП „Рубін” позов прокурора також підтримує, проте у своїх поясненнях представник позивача визнав факт того, що майно, яке прокурор витребує у відповідача, відсутнє.

Відповідач проти позову прокурора заперечує і вважає їх безпідставними, про що зазначено у відзиві на позов (а.с. 31-34 т. 3), посилаючись при цьому на те, що майно, яке було передано відповідачу в оренду за договором оренди № 998 від 09.11.2000 р. відсутнє у зв’язку з його ліквідацією, списанням та відшкодуванням вартості відповідно до вимог діючого законодавства.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Наказом Уманського центрального ремонтного заводу МО України від 24.02.1998 р. № 5 (а.с. 68 т. 3) було створено при Уманському центральному ремонтному заводі дочірнє підприємство базу відпочинку „Софіївка”.

02 червня 2000 року між Затоківською селищною радою та Уманським центральним ремонтним заводом був укладений договір на право тимчасового користування землею (а.с. 71 т. 3), відповідно до якого Зактоківська селищна рада на підставі свого рішення № 273 від 10.05.2000 р. надає, а Уманський центральний ремонтний завод приймає в тимчасове користування земельну ділянку площею 4443 кв.м під розміщення бази відпочинку „Софіївка” на строк до 31.12.2000 р.

Наказом командира військової частини А1731 № 25 від 30.08.2000 р .(а.с. 72 т. 3) з 01 листопада 2000 року було вирішено ліквідувати базу відпочинку „Софіївка” як окремий підрозділ.

Як вбачається з витягу з протоколу № 83 спільного засідання профспілкового комітету А-1435 та ради підприємства від 25.10.2000 р. (а.с. 150 т. 3) було рекомендовано адміністрації підприємства передати базу відпочинку „Софіївка” в довгострокову оренду з метою виключення затрат на її утримання.

09 листопада 2000 р. Військовою частиною А1731 та Приватним підприємством „Вік-Ас” був укладений договір № 998 оренди державного майна, що знаходиться в управлінні Міністерства оборони України (а.с. 9-13 т. 1), відповідно до якого відповідачу було передано в оренду нерухоме та індивідуально визначене майно бази відпочинку „Софіївка”, що знаходиться на балансі в/ч А1731, про що свідчить акт приймання-передачі в оренду майна, що належить в/ч А1731 Міністерства оборони України, від 25.12.2000 р. (а.с. 14-15 т. 1) та акт прийому-передачі окремого державного майна від 25.12.2000 р. (а.с. 16 т. 1).

Відповідно до п. 2.2 договору оренди № 998 передача майна в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на це майно. Орендна плата сторонами визначена в п. 3.1 договору та складає в розмірі 10713,43 грн. на рік без урахування індексу інфляції та податку на додану вартість. Пунктами 5.7, 5.24, 7.6 договору встановлено, що орендар вправі за власні кошти проводити реконструкцію та поліпшення орендованого майна на підставі окремої угоди з орендодавцем.

Додатковою угодою від 26.03.2001 р. сторони внесли зміни у назву договору від 09.11.2000 р. № 998 та п. 1 договору (предмет оренди). Так, згідно вказаної додаткової угоди від 26.03.2001 р. договір № 998 був перейменований у „Договір оренди індивідуального визначеного майна, придбаного за кошти трудового колективу підприємства”. Предметом цього договору є оренда основних засобів та малоцінного майна, що знаходяться на балансі ДП „Агат” УЦРЗ МО України (в/ч А1731).

18.02.2002 р. сторонами був укладений та підписаний додаток до договору оренди № 998 від 10.11.2000 р., згідно якого сторони продовжили дію цього договору до 10.11.2015 р.

Рішенням Затоківської селищної ради № 1030 від 31.01.2002 року з урахуванням матеріалів Білгород-Дністровської районної інспекції екології та природних ресурсів (припис № 64 від 31.01.2002 р.), міської СЕС (постанова про застосування адміністративно-запобіжних заходів за порушення санітарного законодавства від 30.01.2002 р.), Одеського обласного управління туризму щодо фактів грубого порушення діючого законодавства в області охорони навколишнього середовища, використання рекреаційних ресурсів було визнано недоцільним та заборонено функціонування б/в „Софіївка” з 01.02.2002 року і зобов’язано керівника бази відпочинку „Софіївка” звільнити земельну ділянку, яка використовується під розміщення вказаної бази відпочинку, в строк до 01.03.2002 року.

Між тим рішенням Затоківської селищної ради № 75 від 17.05.2002 р. був затверджений проект відведення земельної ділянки площею 0,443 га ПП „Вік-Ас” для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Софіївка” у Лиманському курортному районі смт. Затока в тимчасове користування на умовах оренди терміном на 5 років та ПП „Вік-Ас” надано у тимчасове короткострокове користування на умовах оренди терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,443 га для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Софіївка” у Лиманському курортному районі смт. Затока.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були виконані ремонтно-будівельні роботи по реконструкції бази відпочинку „Софіївка”, про що свідчить затверджений військовою частиною А1731 акт прийому виконаних робіт по реконструкції орендованого майна бази відпочинку „Софіївка” від 29.05.2002 р.

Приписом Державної санітарно-епідеміологічної служби м. Білгород-Дністровського за вих. № 67 від 05.06.2002 року було зобов’язано ПП „Вік-Ас” припинити роботи по підготовці б/в „Софіївка” для прийому відпочиваючих до надання оформлених в установленому порядку юридичних документів на право землекористування, надання проектної документації по вирішенню питань водопостачання та каналізування закладу, проведення його реконструкції.

Так, 10 червня 2002 року між військовою частиною А1731 та ПП „Вік-Ас” була укладена угода № 379/10.06.02. на реконструкцію та поліпшення орендованого майна (а.с. 44 т. 4), відповідно до якої сторони домовилися, що ПП „Вік-Ас” проводяться роботи по будівництву туалету, душової, по ремонту крівлі, їдальні та ремонту водогону і внутрішніх сполучень бази. Вказана угода була укладена на підставі заяви ПП „Вік-Ас” за вих. № 8-12 від 21.02.2001 р. про надання згоди на проведення за власний рахунок реконструкції на базі відпочинку „Софіївка” (а.с. 200 т. 1). При цьому кошторис на реконструкцію та поліпшення орендуємого майна бази відпочинку „Софіївка” був затверджений ПП „Вік-Ас” 15.10.2001 р. (а.с. 105 т. 1).

17.07.2002 р. між Затоківською селищною радою та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки (а.с. 46-49 т. 4), який зареєстровано за № 2434 та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу. Відповідно до вказаного договору Затоківська селищна рада на підставі свого рішення № 75 від 17.05.2002 р. надала в оренду відповідачу у тимчасове короткострокове користування на умовах оренди терміном на 5 років земельну ділянку площею 4430 кв.м, розташовану у Лиманському курортному районі смт. Затока, яка використовується для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Софіївка”.

На підставі листа-замовлення ПП „Вік-Ас” від 04.04.2002 р. ВАТ „Одесцивільпроект” був підготовлений експертний висновок (а.с. 55-67 т. 4) по обстеженню технічного стану будівельних конструкцій будинків та столової бази відпочинку, розташованої в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідно до вказаного експертного висновку будівельні конструкції дерев’яних будинків збірно-щитового типу та столова бази відпочинку мають фізичний знос більше 50% та не придатні для нормальної експлуатації за їх технічним станом. Доповненням до вказаного експертного висновку ВАТ „Одесцивільпроект” рекомендовано знос вказаних будівель (а.с. 56 т. 4).

У зв’язку з вказаним висновком та відповідно до постанови Білгород-Дністровської санітарно-епідеміологічної служби від 30.01.2002 р. і рішення Затоківської селищної ради № 1030 від 31.01.2002 року Профспілковий комітет А-1435 звернулось до в/ч А1731 з листом вих. № 114 від 07.10.2002 р. (а.с. 70 т. 4) про вирішення питання щодо ліквідації бази відпочинку „Софіїівка”.

Як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету А-1435 від 08.10.2002 р. (а.с. 71 т. 4), профкомітетом було постановлено рекомендувати адміністрації заводу (в/ч А1731) провести ліквідацію окремо визначеного майна, яке знаходиться на території бази відпочинку „Софіївка” у зв’язку з недоцільністю його подальшої експлуатації в установленому законодавством порядку.

Так, на засіданні ради підприємства в/ч А1731 від 09.10.20002 р. (протокол № 2, а.с. 72 т. 4) була надана згода на ліквідацію майна бази відпочинку „Софіївка” у зв’язку з його фізичним зносом і непридатністю до подальшої експлуатації.

16.10.2002 р. між ДП „Агат” Уманського ЦРЗ МО України та ПП „Вік-Ас” була укладена угода про списання та ліквідацію майна бази відпочинку "Софіївка" до договору оренди № 998 від 09.11.2000 р. (а.с. 73 т. 4), відповідно до якої орендодавець виводить з експлуатації, списує та ліквідує будинки збірного типу в кількості 9 штук.

Також 16.10.2002 р. між ДП „Агат” Уманського ЦРЗ МО України та ПП „Вік-Ас” був укладений договір (а.с. 74 т. 4), відповідно до якого ДП „Агат” доручає, а ПП „Вік-Ас” зобов’язується виконати роботи, пов’язані з ліквідацією майна бази відпочинку "Софіївка" (9 будинків збірного типу). На виконання вказаного договору 05.11.2002 року між В/ч А1731 та ПП „Вік-Ас” був підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт по розібранню будинків збірного типу в кількості 9 шт., розташованих на б/в „Софіївка” (а.с. 76 т. 4).

Наказом № 18 ПП „Вік-Ас” (а.с. 92 т. 1) було змінено назву пансіонату „Софіївка” на нову „база відпочинку „Сова” у зв’язку з виробничою необхідністю.

Рішенням виконавчого комітету Затоківської селищної ради № 241 від 25.12.2002 р. (а.с. 91 т. 1) на підставі листа ПП „Вік-Ас” про перейменування бази відпочинку „Софіївка” на базу відпочинку „Сова”, розташовану у Лиманському курортному районі смт. Затока, було вирішено внести зміни в облікові дані оздоровчих закладів Затоківської селищної ради.

До того ж приписом № 1355-01/04-03 від 23.04.2003 року Затоківської селищної ради (а.с. 123 т. 4) вимагалося від ПП „Вік-Ас” усунути пошкодження б/в „Сова”, які виникли внаслідок шторму зі сторони моря 20.04.2003 року, про що складений акт 21.04.2003 року, та провести реконструкцію приміщень і споруд згідно Генерального плану розвитку б/в „Сова” у відповідності з чинним законодавством України.

У зв’язку з вказаним приписом 25 квітня 2003 року між ПП „Вік-Ас” та МПП „Нормаль” був укладений договір на виконання робіт (а.с. 124 т. 4), згідно якого ПП „Вік-Ас” доручило, а МПП „Нормаль” зобов’язалось виконати відповідно до умов договору таку роботу: утилізацію майна, яке розташоване на базі відпочинку „Софіївка” („Сова”) за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока Лиманський курортний район.

Також приписом № 1297-01/04 від 08.10.2003 року Затоківської селищної ради (а.с. 127 т. 4) від ПП „Вік-Ас” вимагалося усунути пошкодження б/в „Сова”, які виникли внаслідок шквального вітру 06.10.2003 року, про що складено акт 07.10.2003 року (а.с. 126 т. 4), та провести реконструкцію приміщень і споруд згідно Генерального плану розвитку б/в „Сова” у відповідності з чинним законодавством України.

Як вбачається з акту прийому-передачі робіт від 12.11.2004 року (а.с. 134 т. 4) МПП „Нормаль” були виконані, а ПП „Вік-Ас” прийняті такі роботи згідно договору на виконання робіт від 25 квітня 2003 року, а саме: утилізовано 11 будинків збірного типу, 4 будинки ДСО-1, 12 будинків КСО, збірно-щитова їдальня, господарське приміщення, будинок охорони, утилізовано внутрішнє та зовнішнє освітлення; утилізовані доріжки та тротуари; утилізовано (демонтовано) приміщення для відпочинку, утилізовано 3 пожежні ємкості, утилізована металева огорожа та ворота бази відпочинку та інше малоцінне та швидкозношуване майно. В результаті утилізації майна було отримано відходи на суму 21808,28 грн., які згідно накладної № 13 від 12.11.2004 року (а.с. 135 т. 4) були передані МПП „Нормаль” в рахунок оплати робіт по договору на виконання робіт від 25 квітня 2003 року.

Також, як з’ясовано судом, протягом 2002-2003 рр. В/ч А 1731 була списана частина майна б/в „Софіївка” у зв’язку із значним зносом, непридатністю для подальшого користування, що підтверджується актами на списання основних засобів (а.с.161-169 т. 1, а.с. 22, 33-35, 78-86, 95-121 т. 4 ) та актами на списання малоцінних та швидкозношуваних предметів (а.с. 86-88 т. 1, а.с. 28-29, 50, 93 т. 4).

Таким чином, на території бази відпочинку „Сова” за адресою м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський курортний район, майно, яке було передано в оренду згідно договору оренди індивідуально-визначеного майна, придбаного на кошти трудового колективу № 998 від 09.11.2000 року, та акту прийому-передачі від 25.12.2000 року, було ліквідовано та списано в/ч А1731, тобто орендодавцем. При цьому слід зазначити, що вказаний факт підтверджується та не оспорюється позивачем –ДП „Рубін”, яке є правонаступником Державного підприємства „Агат” Уманський центральний ремонтний завод МО України, про що зазначено в статуті ДП „Рубін” (а.с. 206-212 т. 2). ДП „Агат” було перейменоване в ДП „Рубін” на підстав наказу директора Центру стратегічного аналізу при МО України № 15 від 25.11.2005 р.

Між тим в обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що рішенням господарського суду Одеської області від 15.07.2004 р. у справі № 25/161-04-4220, що набрало законної чинності, договір оренди від 09.11.2000 р. № 998 визнано недійсним на майбутнє, в частині зобов’язання ПП „ВІК-АС” повернути орендований об’єкт позов залишено без задоволення. Однак, як вказує прокурор, в порядку реституції відповідач отримане в оренду майно бази відпочинку „Софіївка” орендодавцю не повернув, що стало підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Проте, як вже зазначалось вище, орендоване відповідачем майно за договором оренди від 09.11.2000 р. № 998 було частково списано та частково ліквідовано.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2008 року була укладена мирова угода між ДП „Рубін” (правонаступник орендодавця - ДП підприємства „Агат” УЦРЗ МО України) та ПП „Вік-Ас” (а.с. 148 т. 4), згідно якої ПП „Вік-Ас” з метою відшкодування вартості ліквідованого майна перераховує ДП „Рубін” 120000,00 грн. Як встановлено судом, вказана кошти були перераховані відповідачем ДП „Рубін” 31.01.2008 року. Також 25.12.2006 року ПП „Вік-Ас” перераховано ДП „Рубін” 39923,54 грн. за ліквідоване майно б/в „Софіївка”, що підтверджується випискою банку по рахункам (а.с. 56 т. 5).

Слід зазначити, що вищезазначені факти були визнані ДП „Рубін” в ході розгляду справи. Так, листом № 101/33 від 08.02.2008 р. (а.с. 3 т. 5) ДП „Рубін” підтверджує факт отримання грошових коштів від ПП „Вік-Ас” на загальну суму 159 923,54 грн., які були використані ДП „Рубін” на господарські потреби, за активну електроенергію, на видачу заробітної плати.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт звірки розрахунків між ДП „Рубін” та ПП „Вік-Ас” від 26.05.2008 р. (а.с. 29-30 т. 5), згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем по базі відпочинку склала 511,93 грн. Згідно прибуткового касового ордеру № 140 від 27.05.2008 р. (а.с. 18 т. 5) відповідачем було сплачено ДП „Рубін” за ліквідацію майна бази відпочинку „Софіївка” 512 грн.

Так, хоча прокурором в позові не зазначені правові підстави пред’явлення позову, також в ході розгляду справи прокурор такі підстави не уточнив, пред’явлений прокурором позов по суті є віндикаційним позовом, який може бути пред’явлений власником майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, та особою, за якою майно закріплене на праві повного господарського відання або оперативного управління, до особи, що на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом або адміністративним актом чи договором, які відповідають вимогам закону. При цьому об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. У разі загибелі індивідуально визначеного майна власник (законний володілець) може звернутися лише з вимогою про відшкодування збитків.

До того ж слід зазначити, що право власності на майно припиняється в разі його знищення (п. 4 ст. 346, ч. 1 ст. 349 ЦК України).

Враховуючи вищенаведені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог прокурора, оскільки майно, яке було передано відповідачу в оренду за договором оренди № 988 від 09.11.2000 р., який визнано судом недійсним, відсутнє, а також відповідачем відшкодовано вартість ліквідованого майна, що не спростовано прокурором.

Разом з тим, під час розгляду справи судом було з’ясовано, що ПП „Вік-Ас” отримало дозвіл № 59 від 02.12.2003 року на виконання будівельних робіт спального корпусу № 1 в смт. Затока б/в „Сова”. Згідно акту від 15.06.2004 року державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об’єкту до експлуатації спальний корпус № 1 літ. „Ю”, їдальня літ. „Я”, будинок відпочинку літ. „З”, будинок охорони літ. „Ч”, навіс літ. „1Б”, підсобна будівля літ. „1А”, вбиральня літ. „1В”, мансарда літ. „ю1”, душ літ. „Щ”, вбиральні літ. „а”, „б”, „г”, „є”, „ж”, будинки відпочинку під літ. „А”, „Б”, „В”, „Г”, „Д”, „Е”, „Є”, „Ж”, „И”, „І”, „ї”, „К”, „Л”, „М”, „Н”, „О”, „П”, „Р”, „С”, „Т”, „У”, „Ф”, „X”, „Ц”, „Ш”, розташовані на б/в „Сова”, готові до введення в експлуатацію.

При цьому рішенням виконавчого комітету Затоківської селищної ради № 297 від 06.10.2004 р. за ПП „Вік-Ас” визнано право власності на вищевказані приміщення, про що видано свідоцтво серії САА № 100547 про право власності на майно (а.с. 171 т. 1).

Також, як з’ясовано судом, земельна ділянка, на якій розташовані вказані вище приміщення бази відпочинку „Сова”, що належать відповідачу, продана відповідачу згідно рішення Затоківської селищної ради № 413 від 06.03.2007 р. „Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що знаходиться у короткостроковій оренді у ПП „Вік-Ас” і використовується для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „Сова” в Лиманському курортному районі смт. Затока” (а.с. 143 т. 4).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов’язковим.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги прокурора необґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам і матеріалам справи, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства „Рубін” до Приватного підприємства „Вік-Ас” про зобов’язання повернути ДП „Рубін” в натурі майно бази відпочинку „Софіївка”, отримане за договором оренди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 23.09.2008 р.

Суддя Петров В.С.