ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 р.

№ 47/320

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючого,

Воліка І.М.,

Козир Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-Форт" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 квітня 2008 року у справі № 47/320 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "САЛД ЛТД", м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-Форт", м. Київ, про стягнення 59 355,93 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –Легейда Н.М. (дов. від 09.04.2008р. № 81);

відповідача –Мітіна Т.В. (дов. від 25.02.2008р. б/н),

в с т а н о в и в:

У жовтні 2007 року позивач –ТОВ ВКФ "САЛД ЛТД" –пред'явив у господарському суді позов до відповідача –ТОВ "Глорія-Форт" про стягнення 59 355,93 грн.

Вказував, що 02.12.2004р. між ним та відповідачем було укладено договір № 705/04, згідно умов якого він зобов'язався здійснювати роботи з технічного обслуговування та підтримання функціонування систем охоронної сигналізації, відеоспостереження, систем контролю доступу (далі - технічні засоби) в Універсальному торгівельному комплексі, що розташований на перетині вул. М. Маліновського та просп. Оболонського в м. Києві, а відповідач –прийняти та здійснити оплату виконаних робіт на умовах, передбачених договором.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині оплати за жовтень –листопад 2006 року, позивач просив стягнути з відповідача 50 182,80 грн. основного боргу, 5 023,78 грн. пені, 837,29 грн. річних та 3 312,06 грн. інфляційних, а всього –59 355,93 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 грудня 2007 року (суддя Станік С.Р.) позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 50 182,80 грн. основного боргу, 2 688,20 грн. інфляційних, 824,90 грн. річних, 4 253,80 грн. пені, 579,50 грн. витрат по сплаті державного мита та 115,24 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване посиланнями на порушення відповідачем умов договору в частині оплати, що є підставою для покладення на нього обов’язку по сплаті боргу, інфляційних, річних та пені в сумі розрахованій судом.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10 квітня 2008 року (колегія суддів у складі: Пантелієнко В.О. –головуючого, Іваненко Я.Л., Гарник Л.Л.) рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та постановити нове рішення про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 02.12.2004р. між сторонами у справі було укладено договір № 705/04, згідно умов якого позивач зобов'язався здійснювати роботи з технічного обслуговування та підтримання функціонування систем охоронної сигналізації, відеоспостереження, систем контролю доступу (далі - технічні засоби) в Універсальному торгівельному комплексі, що розташований на перетині вул. М. Маліновського та просп. Оболонського в м. Києві, а відповідач –прийняти та здійснити оплату виконаних робіт на умовах, передбачених договором.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно п. 5.1 та п. 5.2 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2005 року, а в частині фінансових розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору, а якщо жодна із сторін за 10 днів до закінчення дії даного договору не заявить про його припинення (розірвання), договір вважається пролонгованим ще на один рік на попередніх умовах.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість щомісячного обслуговування технічних засобів складає 20 909,50 грн., ПДВ 20% - 4 181,90 грн. (загальна вартість –25 091,40 грн.).

В силу п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.2. договору встановлено, що оплата виконаної позивачем роботи здійснюється відповідачем на підставі двостороннього акту протягом п’яти банківських днів починаючи з дня підписання такого акту.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ ВКФ "САЛД ЛТД", починаючи з грудня 2004 року по листопад 2006 року, були надані ТОВ "Глорія-Форт" послуги на загальну суму - 602 193,60 грн., що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 39-60), а відповідач здійснив часткову оплату виконаних робіт на суму - 552 010,80 грн. (а.с.67-68).

Сума заборгованості відповідача перед позивачем згідно договору № 705/04 від 02.12.2004р. становить 50 182,80 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляці за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення зобов’язання.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання, проте відповідач, в порушення умов договору, не в повному обсязі оплатив виконані позивачем роботи, тим самим заборгувавши йому 50 182,80 грн., тому суди дійшли правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 50 182,80 грн. основного боргу, 2 688,20 грн. інфляційних, 824,90 грн. річних та 4 253,80 грн. пені.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем умов договору в частині оплати, що є підставою для покладення на нього обов’язку по сплаті боргу, інфляційних, річних та пені є такими, що грунтуються на нормах матеріального права.

Посилання відповідача на ту обставину, що послуги надавались не йому, а ТОВ "Курені", який є власником Універсального торгівельного комплексу, що розташований на перетині вул. М. Маліновського та просп. Оболонського в м. Києві, - не заслуговують на увагу суду, оскільки вказане Товариство не було стороною договору № 705/04 від 02.12.2004р.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-Форт" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 квітня 2008 року у справі № 47/320 залишити без змін.

Головуючий суддя:           Н.Г. Дунаєвська

Судді: І.М. Волік

Т.П. Козир