СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12"
червня 2008 р.

Справа  № 3/105-08-1861

За
позовом: Військового
прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони
України

До
відповідачів:
Військова частина А 3571

Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про визнання недійсним договору та
зобов'язання повернути приміщення

Суддя  Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від прокуратури Одеського
гарнізону Південного регіону України: Копач Д.І. - представник, діючий за
довіреністю

Від
Міністерства оборони України: Пурдік В.В., представник діючий за довіреністю

Від відповідачів: ОСОБА_1
- суб'єкт підприємницької діяльності. - фізична особа;

СУТЬ
СПОРУ: Військовий
прокурор Одеського гарнізону звернувся до господарського суду Одеської області
із позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в
якій просить суд  визнати недійсним
договір про надання послуг розміщення солдатської чайної №2/1/1 від
01.11.2005  р., укладений між військовою
частиною №3571 та  Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та зобов'язати Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_1 повернути Міністерству
оборони України приміщення КПП військової частини А3571, що фактично
використовується ним на умовах оренди.

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 проти задоволення позовних
вимог не заперечував, зазначав у письмових поясненнях, що фактично спірне
приміщення використовував у відповідності до умов діючого договору, факту
порушення норм діючого законодавства не усвідомлював.

Представник
Військової частини А 3571 проти задоволення позовних вимог не заперечував,
однак наголошував, що предметом договору було надання послуг по розміщенню
солдатської чайної.

У
зв'язку з неподанням відповідачем Військовою частиною А 3571 по справі
письмового відзиву на позовну заяву, справу розглянуто за наявними в ній
матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

01.11.2005
року між Військовою частиною А 3571 та Суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір на надання послуг по розміщенню
солдатської чайної на території військової частини А-3571, за адресою: 65121,
м. Одеса, аеродром „Шкільний”, згідно умов якого Військова частина А 3571
прийняла на себе зобов'язання по наданню послуги по розміщенню солдатської
чайної, яка належить СПД ОСОБА_1 та виділенню кімнат під солдатську чайну.
Розміщення солдатської чайної проводиться на території воєнного містечка
№10,  що належить частині.

Згідно
додатку №1 до Договору загальна площа приміщення, яка надавалась під розміщення
солдатської чайної складає 46,79 кв. м.

Умовами
п. 2.1 договору передбачена щомісячна плата за надання послуг з розміщення
солдатської чайної у розмірі 120 грн.

Згідно
умов п.п.8.1 договору строк його дії поширювався до 01 листопада 2006р. з
правом для сторін на пролонгацію його дії на тих самих умовах в разі
відсутності заяв та заперечень.

Факт
перебування майна Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
підтверджується протоколом огляду приміщення солдатської чайної від
03.06.2008р. складеним у присутності понятих та матеріалами фотозйомки
проведених представниками військової прокуратури.

Позовні
вимоги Військової прокуратури Одеського гарнізону ґрунтуються на порушенні
відповідачами умов діючого законодавства при укладенні договору, а саме,
укладенні удаваного правочину з метою приховати фактично укладений договір
оренди об'єкта нерухомості, що перебуває в управлінні Міністерства оборони
України без дотримання передбаченої законодавством процедури щодо передачі
об'єктів нерухомості, що перебувають у державній власності у орендне
користування.

Суд,
розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,
проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Згідно
положень ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк.

Аналізуючи
договірні правовідносини сторін, суд приходить до висновку, що фактично за
умовами договору передавалося нерухоме майно у користування на певний строк і
між сторонами існували орендні правовідносини щодо нерухомого майна, яке
перебуває в державній власності.

Ст.
235 ЦК України врегульовано правові наслідки удаваного правочину, згідно
положень якої удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили. Так, якщо буде встановлено, що правочин
був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Положеннями
п.п. 4,5,6 ст. 7 Закону України „Про господарську діяльність у Збройних Силах
України” (в редакції 22.05.2003р.) врегульовано особливості передачі в оренду
нерухомого майна у Збройних Силах України, згідно яких передача військового
майна  в оренду  юридичним і фізичним особам здійснюється
виключно  на конкурсній основі з
урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової та
мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються
Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України.
Оцінка вартості майна, що  підлягає
передачі в оренду, проводиться комісіями, до складу яких входять фахівці
(уповноважені особи) Міністерства оборони України або іншого органу військового
управління та Фонду державного майна України чи його  регіонального
відділення (представництва) за методикою, що затверджується Кабінетом
Міністрів України. Акт оцінки майна, яке передається в оренду, погоджується з
Фондом державного майна України чи його регіональним відділенням
(представництвом) і затверджується Міністерством оборони України.

Згідно
ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину (договору) є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

З
огляду на те, що матеріали справи не містять доказів дотримання сторонами
положень спеціального закону „Про господарську діяльність у Збройних Силах
України”, суд приходить до висновку, що договір про надання послуг розміщення
солдатської чайної №2/1/1 від 01.11.2005
р., укладений між військовою частиною №3571 та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 підлягає визнанню недійсним як удаваний
правочин, вчинений для приховання  іншого
правочину, що суперечить вимогам закону.

У
відповідності до вимог ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України у разі якщо
за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке
зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Враховуючи
вищевикладене, аналізуючи обставини справи, з урахуванням ч. 3 ст. 207
Господарського кодексу України, суд вважає за необхідне задовольнити по суті
позовні вимоги з визнанням договору про надання послуг розміщення солдатської
чайної №2/1/1 від     01.11.2005  р. недійсним на майбутнє, та зобов'язати
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_1 повернути
Міністерству оборони України приміщення площею 46,79 кв. м. КПП військової
частини А3571, що фактично ним використовується на підставі договору про
надання послуг розміщення солдатської чайної №2/1/1 від 01.11.2005  р.

На
підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита в сумі 85
грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі
118 грн. покладаються на відповідачів.

Керуючись
ст.ст.  44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов
задовольнити повністю.

2.
Договір про надання послуг розміщення солдатської чайної №2/1/1 від
01.11.2005  р., укладений між військовою
частиною №3571 та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1 -  визнати недійсним на майбутнє.

3.
Зобов'язати Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_1
(АДРЕСА_1 ідентифікаційний НОМЕР_1) повернути Міністерству оборони України
приміщення КПП військової частини А3571, що фактично ним використовується на
підставі договору про надання послуг розміщення солдатської чайної №2/1/1 від
01.11.2005  р.

4.
Стягнути з Військової частини А 3571 (65121, м. Одеса, аеродром „Шкільний, код
084191537):

-  до державного бюджету України, одержувач
ГУДКУ у Одеській області МФО 828011, р/р 0008, банк одержувача ГУДКУ
у Одеській області, код 23213460 -
держмито в сумі 42 (сорок дві) грн. 50 коп.

- до
державного бюджету України, одержувач ГУДКУ у Одеській області                                 р/р
0008, МФО 828011, банк одержувача ГУДКУ у Одеській області код
23213460, КБК 22050000, -витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 59 (п'ятдесят
дев'ять ) грн. 00 коп.

5.
Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1 ідентифікаційний НОМЕР_1):

-  до державного бюджету України, одержувач
ГУДКУ у Одеській області МФО 828011, р/р 0008, банк одержувача ГУДКУ
у Одеській області, код 23213460 -
держмито в сумі 42 (сорок дві) грн. 50 коп.

- до
державного бюджету України, одержувач ГУДКУ у Одеській області                                 р/р
0008, МФО 828011, банк одержувача ГУДКУ у Одеській області код
23213460, КБК 22050000, -витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 59 (п'ятдесят
дев'ять ) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Накази  видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
Д'яченко Т.Г.