ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 3/298

14.08.08

За позовом          Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі

1. Міністерства транспорту та зв’язку України;

2. Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна

залізниця»

До           Головного управління комунальної власності м. Києва

Про визнання права власності на будівлі-приміщення по вул. Миру, 21-А у

м. Києві

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від прокуратури Прокоф’єва Н.О. старший помічник прокурора, посвідчення № 104

від 09.06.2008

від позивача 1 не з»явились

від позивача 2 не з»явились

від відповідача Аляскіна О.С. –по дов. № 042/1/4-3708 від 28.05.2008

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі 1. Міністерства транспорту та зв’язку України; 2. Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»до Головного управління комунальної власності м. Києва про визнання права державної власності на наступні будівлі-приміщення розташовані за адресою м. Київ, вул. Миру, 21-А: будівля службово-побутова основна, загальною площею 189,5 кв.м., (літера «А»за технічним паспортом); прибудова, загальною площею 14,3 кв.м. (літера «А»за технічним паспортом); прибудова загальною площею 13,5 кв.м. (літера «А»за технічним паспортом); будівля службово-побутова основна, загальною площею 71 кв.м., (літера «Б» за технічним паспортом); прибудова, загальною площею 46 кв.м. (літера «Б»за технічним паспортом); будівля службово-побутова основна, загальною площею 22,8 кв.м., (літера «В»за технічним паспортом); прибудова, загально площею 4 кв.м., (літера «В»за технічним паспортом); будівля службово-побутова основна, загальною площею 22,5 кв.м., (літера «Г»за технічним паспортом); будівля службово-побутова основна, загальною площею 5,8 кв.м., (літера «Д»за технічним паспортом), перебувають в повному господарському віданні Державного територіально-галузевого об'єднання «Південне Західна залізниця».

Позивачі 1 і 2 в судове засідання не з’явилися, вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі не виконали.

Позивачі 1 і 2 належним чином повідомлені про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважних представників позивачів 1 і 2 суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від позивачів 1 і 2 не надходило.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву позов не визнає з наступних підстав. У відповідності до Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) затвердженого рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 № 584/744 підпункту 28 п. 7 відповідач здійснює у встановленому порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна (нежилі будинки, споруди, приміщення), з видачею свідоцтв про право власності. Порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна регулюється Положенням «Про порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 № 1820, яке передбачає подачу заявником повного пакету документів наданих в оригіналі чи нотаріально завірених копіях, на підставі яких оформлюється свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення в передбачених Положенням випадках. Вищезгаданим положенням, на підставі і в межах якого діє відповідач, не передбачено повноважень відповідача щодо визнання чи невизнання права власності на нежитлові приміщення за будь-якими юридичними чи фізичними особами, а тому подача позову до відповідача з вимогами визнати за позивачем право державної власності не має законодавчого підґрунтя. Так згідно ч. 3 ст. 2 ГПК України у позовній заяві, поданої прокурором, він самостійно визначає в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. В позовній заяві не обґрунтовано чим саме і яким чином відповідач, який діє в межах чинного законодавства, порушує інтереси держави в особі позивача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статуту ДТГО «Південно-Західна залізниця», затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 25.11.2002 № 847 та зареєстрованого Шевченківською районною радою у м. Києві державною адміністрацією 01.10.2003 № 12197, Південно-Західна залізниця є статутне територіально-галузеве об’єднання, що створене згідно із статтями 1, 4 Закону України «Про залізничний транспорт», засноване на державній власності і належить до сфери управління Міністерства транспорту України.

Згідно п. 4.2. статуту майно ДТГО «Південно-Західна залізниця»є державною власністю і належить їй на праві повного господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд за погодженням з Органом управління майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та статуту.

Відповідно до п. 4.3. статуту джерелами формування майна залізниці є майно, передане залізниці центральними та місцевими органами виконавчої влади.

Згідно п. 4.1. статуту майно залізниці складається з необоротних та оборотних активів, а також інших цінностей, вартість яких відображається в самостійному балансі залізниці.

Згідно преамбули статуту до складу залізниці входять дирекції залізничних перевезень, галузеві служби, інші відособлені структурні підрозділи.

До галузевої служби колії ДТГО «Південно-Західна залізниця»входить підрозділ –Вагонне депо Дарниця.

Згідно з інвентарними картками основних засобів та технічними паспортами, серед інших об’єктів на балансі підрозділу Південно-Західної залізниці –Вагонне депо Дарниця, перебувають наступні об'єкти нерухомості:

будівля службово-побутова основна, загальною площею 189,5 кв.м., (літера «А»за технічним паспортом);

прибудова, загальною площею 14,3 кв.м. (літера «А»за технічним паспортом);

прибудова загальною площею 13,5 кв.м. (літера «А»за технічним паспортом);

будівля службово-побутова основна, загальною площею 71 кв.м., (літера «Б»за технічним паспортом);

прибудова, загальною площею 46 кв.м. (літера «Б»за технічним паспортом);

будівля службово-побутова основна, загальною площею 22,8 кв.м., (літера «В»за технічним паспортом);

прибудова, загально площею 4 кв.м., (літера «В»за технічним паспортом);

будівля службово-побутова основна, загальною площею 22,5 кв.м., (літера «Г»за технічним паспортом);

будівля службово-побутова основна, загальною площею 5,8 кв.м., (літера «Д»за технічним паспортом), перебувають в повному господарському віданні Державного територіально-галузевого об'єднання «Південне Західна залізниця».

В позовній заяві прокуратура зазначає, що згідно з вказаними інвентарними картками та даними бухгалтерського обліку спірні об’єкти було введено в експлуатацію у 1960 році, але докази введення об’єктів в експлуатацію було втрачено.

Враховуючи відсутність правовстановлюючих документів для реєстрації права власності на зазначені об’єкти нерухомості прокуратура просить визнати за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України права державної власності на вказане нерухоме майно у судовому порядку.

В позовній заяві прокуратура зазначає, що в зв’язку з відсутністю необхідних документів відокремлений підрозділ Вагонне депо Дарниця звернулось до Державного архіву м. Києва про видачу відсутніх у Південно-Західної залізниці документів для оформлення права власності.

Державний архів м. Києва надіслав відповідь за № 650 від 12.11.2007 про те, що у документах архівних фондів рішення про введення в експлуатацію вказана будівля відсутня.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; …

Стаття 392 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв’язку з наявністю щодо цього права сумнів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майно, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Позивачем не зазначено, які саме права та охоронювані законом інтереси держави і позивача порушено відповідачем, який не заперечує і не оспорює права державної власності на майно позивача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 п. 6 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) основними завданнями Головного управління є здійснення в межах своїх повноважень функцій щодо управління майном комунальної власності територіальної громади м. Києва та державним майном, що передане до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

Згідно ч. 28 п. 7 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює у встановленому порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна (нежилі будинки, споруди, приміщення), з видачею свідоцтв про право власності.

До повноважень Головного управління не віднесено вирішення питання щодо визнання права власності на нерухоме майно за державою Україна.

Прокуратурою подано позов в інтересах держави без зазначення підстав звернення з таким позовом і доказів порушення інтересів держави відповідачем, який ніяким чином не заперечував не оспорював право державної власності на спірне майно.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Таким чином, позовні вимоги Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі 1. Міністерства транспорту та зв’язку України; 2. Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Суддя

В.В. Сівакова

Рішення підписано 18.08.2008