СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

18 серпня 2008 року

Справа № 5020-12/014

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Голика В.С.,

Латиніна О.А.,

секретар судового засідання                                        Діомідова О.І.

за участю представників сторін:

представник позивача: Дудник Віктор Юрійович, довіреність № 700-1413 від 01.07.08, Державне підприємство "Севастопольський морський торговельний порт";

представник відповідача: Булат Костянтин Миколайович, довіреність № 316/10-004 від 09.06.08, Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя;

представник відповідача: Шевеніонова Людмила Вікторівна, довіреність № 302/10-004 від 11.03.08, Державна податкова інспекція у Ленінському районі міста Севастополя;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Севастопольський морський торговельний порт" на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя Харченко І.А.) від 19.06.2008 у справі № 5020-12/014

за позовом           Державного підприємства "Севастопольський морський торговельний порт" (пл. Нахімова, 5,Севастополь,99011)

до           Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя (вул. Кулакова, 37,м.Севастополь,99011)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

14.01.2008 позивач, в порядку статей 104-107 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до господарського суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя, з урахуванням доповнень позовних вимог від 17.01.2008, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень:

- від 19.09.2007 № 000157232/0 (від 31.10.2007 № 000157232/1, від 27.12.2007 № 000157232/2) на суму 140417,04 грн., в тому числі: 99787,9 грн. –основний платіж і 40629,14 грн. –штрафні санкції;

- від 20.09.2007 №000158232/0 (від 31.10.2007 №000158232/1, від 27.12.2007 №000158232/2) на суму 5316,00 грн. в тому числі 4066,00 грн. –основний платіж, 1250,00 грн. –штрафні санкції.

Ухвалою від 19.06.2008 провадження у адміністративній справі №5020-12/014 в частині позовних вимог про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №000158232/1 від 31.10.2007 (на суму 5316,00 грн. в тому числі 4066,00 грн. –основний платіж, 1250,00 грн. –штрафні санкції) закрито на підставі частини 1 пункту 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою господарського суду м. Севастополя (суддя Харченко І.А.) від 19.06.2008 у справі № 5020-12/014 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що сплата матеріальної допомоги пенсіонерам (які не є працівниками підприємства), а також відрахування на утримання профспілкового комітету галузі, які віднесено позивачем у бухгалтерському обліку до складу витрат на рахунок 94 "Інші витрати операційної діяльності" не відповідають критеріям викладеним у пункті 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" та пункті 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати", а тому не можуть бути включені до Звіту про фінансові результаті.

Не погодившись з постановою господарського суду першої інстанції, позивач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, позов задовольнити.

В апеляційній скарзі заявник стверджує, що висновки суду про порушення позивачем ст. 67 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", ст. 63 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та Положень (стандартів) бухгалтерського обліку у вигляді неправомірних виплат матеріальної допомоги пенсіонерам, а також перерахування профспілковому комітету, що привело до заниження чистого прибутку –не ґрунтується на нормах матеріального права та не відповідає обставинам справи.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.08.2008, представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Представники відповідача проти скарги заперечували, просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Севастополя (надалі Інспекція) проведена виїзна планова документальна перевірка державного підприємства "Севастопольський морський торговельний порт" з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 по 30.06.2007, за результатами якої складений акт №98/232/01125548/10/15873 від 10.09.2007.

На підставі акту перевірки Інспекцією прийняті податкові повідомлення-рішення №000157232/0 від 19.09.2007 про визначення суми податкового зобов’язання в сумі 99787,90 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 40629,14 грн., №000158232/0 від 20.09.2007 про визначення суми податкового зобов’язання в сумі 4066 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 1250 грн. (а.с. 8, 10).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку (а.с. 33-36, 44-48).

За наслідками апеляційного розгляду скарги позивача відповідачем були прийняти податкові повідомлення-рішення:

- від 27.12.2007 № 000157232/2 на суму 140417,04 грн., в тому числі: 99787,9 грн. –основний платіж і 40629,14 грн. –штрафні санкції;

- від 27.12.2007 №000158232/2 на суму 5316,00 грн. в тому числі 4066,00 грн. –основний платіж, 1250,00 грн. –штрафні санкції (а.с. 82).

15.04.2008 позивач надав до суду першої інстанції клопотання, у якому відмовився від частини позовних вимог, а саме: визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 31.10.2007 №000158232/1 на суму 5316,00 грн. в тому числі 4066,00 грн. –основний платіж, 1250,00 грн. –штрафні санкції (а.с. 110), у зв’язку з чим, суд першої інстанції ухвалою від 19.06.2008 закрив провадження у справі у цій частині (а.с. 124).

Таким чином, предметом розгляду у цій справі є визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 27.12.2007 № 000157232/2 на суму 140417,04 грн., в тому числі: 99787,9 грн. –основний платіж і 40629,14 грн. –штрафні санкції.

Зазначене податкове повідомлення-рішення відповідач обґрунтовує встановленим під час перевірки порушенням позивачем статті 67 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2006 рік", статті 63 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2007 рік", пункту 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", пунктів 8, 12 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати", які затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 31 березня 1999 року N 87, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 червня 1999 р. за N 391/3684 (далі Положення бухгалтерського обліку № 1 та № 3).

Вказане порушення, на думку податкових органів, виразилося у неправомірному віднесенні позивачем виплати матеріальної допомоги пенсіонерам –колишнім працівникам підприємства та відрахувань на утримання профспілкового комітету галузі до складу витрат, а також включенні їх до "Звіту про фінансові результаті", що привело до заниження чистого прибутку підприємства. Тобто позивачем не сплачений авансовий внесок податку на прибуток у розмірі 25% суми дивідендів, призначених для виплати за 2006 рік та за перше півріччя 2007 року у розмірі 22171,38 грн. та 2775,60 грн. відповідно.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга державного підприємства "Севастопольський морський торговельний порт" підлягає задоволенню у зв’язку з наступним.

Частиною 1 ст. 67 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" встановлено, що господарські організації: державні, в тому числі казенні підприємства та їх об'єднання і дочірні підприємства, а також акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірні підприємства сплачують до Державного бюджету України частину прибутку (доходу).

Відповідно до пункту 2 Порядку і нормативів відрахування господарськими організаціями до загального фонду державного бюджету частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2005 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2006 році, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2006 р. N 678, відрахування частини прибутку (доходу) здійснюється: державними, в тому числі казенними, підприємствами (крім державних сільськогосподарських підприємств, державного підприємства "Укрінвестбуд", суб'єктів природних монополій, підприємств, обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень, та суб'єктів господарювання, засновником яких є Кабінет Міністрів України) та їх об'єднаннями і дочірніми підприємствами, акціонерними, холдинговими компаніями та іншими суб'єктами господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірніми підприємствами - у розмірі 50 відсотків чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" господарські організації – державні (крім Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів"), в тому числі казенні підприємства та їх об'єднання і дочірні підприємства сплачують до Державного бюджету України частину прибутку (доходу) у розмірі 15 відсотків.

Пунктом 2 Порядку відрахування господарськими організаціями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2007 р. N 68, встановлено, що відрахування частини чистого прибутку (доходу) здійснюється державними (крім Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів"), у тому числі казенними, підприємствами та їх об'єднаннями і дочірніми підприємствами - у розмірі 15 відсотків.

Згідно з п. 3 вказаного Порядку частина чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, та розмірів відрахувань частини прибутку (доходу), зазначених у пункті 2 цього Порядку.

Згідно з п. 10 Порядку складання Розрахунку частини прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України за результатами фінансово-господарської діяльності в 2005 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності в 2006 році, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 19 липня 2006 року N 421, сума чистого прибутку (доходу), що зазначається у рядках 07 та 11 розрахунку, розраховується відповідно до значення рядка 220 "Чистий прибуток" Звіту про фінансові результати (форма №2 – додаток до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати").

Статтею 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що регулювання питань методологій бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється Міністерством фінансів України, яке затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Згідно з пунктом 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" витрати –зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов’язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Відповідно до пункту 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати" за умови, що оцінка витрат може бути достовірно визначена, витрати відображаються у Звіті про фінансові результати в момент вибуття активу або збільшення зобов’язання, які призводять до зменшення власного капіталу підприємства (крім зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власниками).

Відмовляючи у позові суд першої інстанції прийшов до висновку, що сплата матеріальної допомоги пенсіонерам (які не є працівниками підприємства), а також відрахування на утримання профспілкового комітету не відповідають критеріям, викладеним у пункту 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 та пункті 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3, а тому не можуть бути включені до Звіту про фінансові результаті.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та профспілковим комітетом було укладено колективний договір від 06.08.2004, який зареєстровано державною адміністрацією в Ленінському району м. Севастополя за № 635.

Відповідно до п. 2.8. цього договору, адміністрація зобов’язана перераховувати профспілковій організації кошти на соціально-побутові, оздоровчі, культурно-масові та спортивні заходи в розмірі 1,5 % фонду оплати праці щомісячно і від 2% до 5% з прибутку (в залежності від фінансового стану підприємства).

Згідно з п. 5.17. зазначеного договору, адміністрація зобов’язана при наявності коштів надавати пенсіонерам –колишнім працівникам підприємства матеріальну допомогу за їх заявами, погодженими з відділом кадрів і профспілковим комітетом порту. Розмір встановлюється в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про колективні договори і угоди" положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Також, статтею 250 Кодексу законів про працю України передбачено, що власники або уповноважені ними органи зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективними договорами та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Таким чином, сплата позивачем матеріальної допомоги пенсіонерам (які не є працівниками підприємства) та відрахування на утримання профспілкового комітету є виконанням зобов’язань, які випливають з зазначеного колективного договору, отже –являються витратами у розумінні пункту 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", а також пункту 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 "Звіт про фінансові результати", та підлягають включенню до Звіту про фінансові результати.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, у результаті чого прийняв помилкове рішення, яке підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 24, 195, 196, 198 (частина 1 пункт 3), 202 (пункт 1), 205 (частина 2), 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Севастопольський морський торговельний порт" в Автономній Республіці Крим задовольнити.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 19.06.2008 у справі № 5020-12/014 скасувати

3. Прийняти нову постанову.

4. Позов задовольнити.

5. Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 19.09.2007 № 000157232/0 (від 31.10.2007 № 000157232/1, від 27.12.2007 № 000157232/2) на суму 140417,04 грн., в тому числі: 99787,9 грн. –основний платіж і 40629,14 грн. –штрафні санкції.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в терміни та порядку, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                  Ю.М. Гоголь

Судді                                                                                В.С. Голик

О.А.Латинін