ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м.Сімферополь, вул.Р.Люксембург/Речна, 29/11, к. 322
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.06.2008

Справа
№2-27/2343-2008А

За
позовом - СПД ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

До
відповідача -   ДПІ в м. Євпаторія АР
Крим, м. Євпаторія, вул.. Д. Ульянова, 2/40.

Треті
особи - ДПА в АРК, м. Сімферополь, вул. Р. Люксембург, 29

Про  визнання недійсним  рішення.

Суддя
Н.В. Воронцова.

При
секретарі Пономаренко Н. О.

представники:

Від
позивача -      ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_1.

Від
відповідача  -    Придатько, дор. у справі.

Від
третьої особи -   Євсікова, дор. у
справі.

Сутність
спору:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача
про визнання недійсним  рішення відповідача
від 05.09.2007 р. №.

Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що
перевіряючими під час проведення перевірки
було враховано грошові кошти у розмірі 900 грн.,  що були власними  грошовими коштами позивача. Щодо інших
встановлених судом порушень, позивач не заперечує.   Також вказав, що у спірному рішенні
відсутній рік складання вказаного рішення.

На підставі
викладеного просить позов задовольнити.

Відповідач
проти позовних вимог заперечує по мотивам, викладеним у запереченнях на позов.

Ухвалою
ГС АР Крим від 11.04.2008 р. було залучено до участі у справі як третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ДПА АР Крим, ( АДРЕСА_2
),  оскільки саме посадовими особами цієї
організації була проведена перевірка у відношенні позивача.

Позивач
заявою від 25.06.2008 р. уточнив позовні вимоги та просить суд визнати
недійсним  рішення відповідача від
05.09.2007 р. №.

Суд
прийняв до уваги уточнення позивача.

Відповідач  у поясненнях по справі від 25.06.2008 р.
повідомив про те, що в отривної частині
спірного  рішення була припущена
технічна помилка відносно року прийняття спірного рішення,  датою спірного рішення є 05.09.2007 р.

Третя
особа письмових пояснень по суті позову не представила, в судовому засіданні
усно повідомила про те, що факти,
викладені в акті перевірки повністю відповідають фактичним обставинам
справи.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши представлені докази,  заслухавши пояснення представників сторін і
третьої особи, суд,  -

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1
зареєстрована як  суб'єкт підприємницької
діяльності рішенням   виконкому
Євпаторійської  міської ради 05.04.1995р.
№05738 та перебуває на податковому обліку в  ДПІ  в
м. Євпаторія.

16.08.2007
р. ДПА в АР Крим  була проведена
перевірка по контролю за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового
та  безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності господарської одиниці -  кіоску, розташованого за адресою:
АДРЕСА_3,  яка   належить СПД ОСОБА_1.

В
ході перевірки виявлені порушення п.1, 2, 13 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Вказані
порушення відображені в  акті перевірки №
001697 від  16.08.2007 р. Акт перевірки
підписаний ОСОБА_2, яка під час проведення перевірки представилася як
продавець.

На
підставі акту перевірки ДПІ в м. Євпаторія було
винесено  рішення  від 05.09.2007 р. № про
застосування фінансових санкцій у розмірі 4654,45 грн.

Не
погодившись з винесеними рішеннями СПД ОСОБА_1
звернулася з позовом до суду.

Під
час проведення перевірки було встановлено факт реалізації 2 пляшок пива
«Туборг» за ціною 5.00 грн. за 1 пляшку, в загальній сумі 10.00 грн. Під час
ралізації вказаного товару РРО, КОРО і РК не застосовувався, чим було
порушено  п.1, 2, 13 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг».

Відповідно
до п. 1 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 01.06.2000 р.
№ 1776 - III суб'єкти підприємницької діяльності забовязані проводити  розрахункові
операції  на  повну
суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку  та  переведені
у  фіскальний  режим
роботи  реєстратори розрахункових
операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у   випадках,   передбачених   цим
Законом,   із   застосуванням зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Відповідно
до п. 2 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» від 01.06.2000 р.
№ 1776 - III суб'єкти підприємницької діяльності забовязані видавати  особі,
яка отримує або повертає товар,  отримує
послугу  або  відмовляється
від   неї,   розрахунковий   документ встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Відповідальність  за вказане порушення передбачено п. 1 ст..
17  Закону України « Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 01.06.2000 р. № 1776 - III у п'ятикратному розмірі - у  разі проведення   розрахункових   операцій
на  неповну  суму
вартості проданих   товарів   (наданих
послуг),   у   разі
непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових
операцій, у разі нероздрукування
відповідного  розрахункового  документа,
що підтверджує  виконання  розрахункової операції,  або проведення її без використання
розрахункової книжки.

Позивач
проти факту вчинення вказаного порушення не заперечує.

Також
під час проведення перевірки встановлено факт незабезпечення відповідності суми
готівки на місці проведення розрахунків сумі коштів, вказаної в денному звіті
РРО.  Невідповідність склала 930,89
грн.

Посилання
позивача у позовній заяві на те, що  у
належному йому кіоску здійснювала реалізацію гр. ОСОБА_2, яка не знаходиться з
ним у трудових відносинах,  а була лише
дочкою позивача та лише доглядала за кіоском,
судом до уваги не приймається, оскільки відповідальність за організацію
торговельної діяльності несе суб'єкт підприємницької діяльності.

Відповідно
до ст.. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у
цьому  Кодексі  розуміється діяльність    суб'єктів
господарювання   у   сфері
суспільного виробництва,  спрямована
на виготовлення та реалізацію  продукції,
виконання  робіт чи надання послуг
вартісного характеру,  що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється  для  досягнення економічних   і
соціальних  результатів  та
з  метою  одержання прибутку, є   підприємництвом,   а
суб'єкти   підприємництва   - підприємцями.  Господарська
діяльність  може  здійснюватись і без мети одержання прибутку
(некомерційна господарська діяльність).

Таким
чином, суд дійшов висновку, що оскільки позивач допустив вказану особу до
продажу товарів на власній господарської одиниці, то можно вважати, що гр.
ОСОБА_2 є робітником позивача по справі.

В
покупюрному опису гр. ОСОБА_2   власноруч
перерахувала суму готівкових коштів на місці проведення розрахунків, що склала
1189,99 грн. від реалізації товарів, при цьому вказана особа підписала даний
опис, зазначивши себе як реалізатор.

Пояснення
реалізатора гр. ОСОБА_2    в графі
«заперечення до акту перевірки» про те, що
900 грн. були особистими грошима позивача,  призначеними
для оплати навчання гр.  ОСОБА_2,
яка є дочкою позивача, суд до уваги також не приймає за наступних підстав.

Відповідно
п. 13 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” № 1776-3 суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в  безготівковій  формі (із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу  товарів   (наданні
послуг) у   сфері  торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані:  забезпечувати  відповідність
сум  готівкових  коштів
на місці проведення розрахунків сумі коштів,  яка зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової  книжки -
загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку
робочого дня.

В
листі ДПА  України № 5354523-2116 від
08.07.2002р. вказано, що в ст. 2 Закону України № 1776-3 «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг» визначено, що місце проведення розрахунків - це місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги)  та зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем  попередньо оплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних  карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно
ст.7 вказаного Закону та п. 4.5 Порядку реєстрації, опломбування і
застосування  реєстраторів розрахункових
операцій  за товари та послуги, який
затверджений Наказом ДПА України від 01.12.2000р. № 614, зареєстрованим
Міністерством юстиції України 05.02.2001р.
за № 1075298  встановлено, що
відповідно вказаного Порядку внесення і видача готівки, які не зв'язані з
проведенням розрахункових операцій, повинні реєструватися через РРО з
використанням операцій «службове внесення» і «службова видача», якщо таке
внесення або видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій.

Пунктом
23 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного
обслуговування населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.06.2006р. № 833  передбачено, що
касир під час проведення розрахунку зобов'язаний  приймати без обмежень банкноти і монети
Національного банку, а також забезпечувати
наявність у касі банкнот  для
видачі здачі. Забороняється зберігання на місці проведення розрахунку готівки,
що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших
працівників.

Таким
чином, збереження готівкових коштів за реалізовані товари з особистими коштами,
вважається порушенням ст.3 Закону України № 265 ( в редакції Закону №1776).

Відповідно
до п.1.6 вказаного Порядку за результатами невиїзної   документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок в акті викладаються всі суттєві обставини
фінансово-господарської   діяльності  суб'єкта господарювання,  які мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Факти  виявлених
порушень  податкового,  валютного та іншого законодавства
викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової
перевірок чітко,  об'єктивно та в
повній  мірі,  із
посиланням на первинні або інші документи,  які зафіксовані  в
бухгалтерському   та   податковому
обліку,   що підтверджують
наявність зазначених фактів.

Акт
перевірки є належним доказом встановлених порушень.

Згідно
ст. ч.1 ст. 71 КАС України  кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтєю 72 цього Кодексу.

Іншіх
доказів щодо неправомірності винесених рішень позивач не навів.

При
таких обставинах справи, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови
проголошено і підписано складом суду 25.06.08 р.

01.07.08 р. постанову було виготовлено у
повному обсязі.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 - 164,
167  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити.

Виконавчий документ видати після
вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно
винесено.

У
разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили
через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо
після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана,
Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова
може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Господарського суду

Автономної
Республіки Крим
Воронцова Н.В.