ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2008 р. Справа № 27/325-07

вх. № 12228/1-27

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився;

відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом ТОВ "Фірма Тітан ХХІ", м. Х-в

до ТОВ "Унікомбанк" в о. Харківської філії ТОВ "Унікомбанк", м. Х-в

про зобов'язання належним чином виконувати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ „Фірма Тітан ХХІ"” звернувся до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить зобов’язати ТОВ „УНІКОМБАНК” належним чином виконувати умови п.2.1.16 Договору № 16 від 11.06.2007 р., а саме: при розкритті банківської таємниці ТОВ „Фірма Тітан ХХІ” не надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта - ТОВ „Фірма Тітан ХХІ”.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що в межах укладеного між ним та відповідачем п. 2.1.17 Договору № 16 від 11.06.2007, у жовтні 2007 року, він звернувся до відповідача з інформаційним запитом, де ним було поставлено питання щодо можливості розкриття відповідачем банківської таємниці третім особам без отримання на це згоди позивача на вимогу будь-яких третіх осіб, які можуть звернутися до установи банку з відповідним судовим рішенням за яким банк або його службові особи будуть зобов’язані надати конфіденційну інформацію про позивача та його контрагентів, які є клієнтами інших банків. У відповіді банк зазначив, що у такому випадку та за умови надання третіми особами відповідного належним чином оформленого судового рішення, відомості, зазначені у запити позивача будуть надані заявникові без отримання на це згоди ТОВ „Фірма Тітан ХХІ”.

Проте позивач вважає, що тлумачення відповідачем п.2.1.16 Договору № 16 суперечить нормам Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також Правилам зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженим Постановою НБУ від 14.07.2006 за N 267 та просить суд зобов’язати відповідача належним чином виконувати умови п.2.1.16 Договору № 16 від 11.06.2007 р., а саме: при розкритті банківської таємниці ТОВ „Фірма Тітан ХХІ” не надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта - ТОВ „Фірма Тітан ХХІ”.

Відповідач проти позову заперечує частково. Вважає що за нормами Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також за Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженим Постановою НБУ від 14.07.2006 за N 267 у разі наявності відповідним чином оформлених запитів про розкриття банківської таємниці згідно положень Закону України «Про банки та банківську діяльність»при розкритті банківської таємниці ТОВ „Фірма Тітан ХХІ”, банк має право надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта - ТОВ „Фірма Тітан ХХІ”, так як це не суперечить чинному законодавству.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, надавши юридичну оцінку поданим до справи доказам та розглянувши справу за наявними матеріалами суд встановив:

11.06.2007 року між ТОВ „Фірма Тітан ХХІ” та Харківською філією ТОВ «УНІКОМБАНК» було укладено договір банківського рахунку № 16, який діє на момент розгляду справи. Згідно п. 1.1. договору № 16 відповідач прийняв на себе зобов’язання надати позивачу можливість здійснення платежів з розрахункового рахунку № 6 у гривні, у відповідності з вимогами „Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах” на підставі заяви про відкриття рахунку. За пунктом 2.1.16. договору № 16 відповідач гарантував позивачеві збереження банківської таємниці стосовно господарської діяльності останнього, та зобов’язався без згоди відповідача надавати інформацію, що становить банківську таємницю, тільки у випадках, передбачених чинним законодавством та договором № 16, у відповідності вимогам ст. 62 ЗУ „Про банки та банківську діяльність”.

Матеріалами справи встановлено, що згідно листа № 170 від 16.10.2007 року позивач звернувся до відповідача за інформацією щодо можливості розкриття останнім банківської таємниці ТОВ „Фірма Тітан ХХІ” та без його дозволу на вимогу будь-яких третіх осіб, які можуть звернутися до установи банку з відповідним судовим рішенням за яким банк або його службові особи будуть зобов’язані надати конфіденційну інформацію про позивача та його контрагентів, які є клієнтами інших банків.

Судом також встановлено, що у листі № 130 від 23.10.2007 року Харківська філія ТОВ „Унікомбанк” повідомила позивачу, що у випадку звернення до банку будь-яких третіх осіб з вимогою про розкриття банківської таємниці та надання цими особами відповідного належним чином оформленого судового рішення, яким банк чи його службові особи будуть зобов’язані надати конфіденційну інформацію про ТОВ „Фірма Тітан ХХІ” та його контрагентів, які є клієнтами інших банків, навіть якщо у відповідному запиті буде міститися вимога надати повну або часткову розшифровку кредитових або дебетових перерахувань, призначення платежу, найменування контрагентів з зазначенням (або без такого) Коду за ЄДРПОУ, номери розрахункового рахунку контрагента та МФО його банку, такі відомості будуть надані заявникові без отримання на це згоди ТОВ „Фірма Тітан ХХІ”, оскільки пунктами 2.1.16 договору № 16 не охоплюються випадки надання інформації, що становить банківську таємницю про позивача, коли така інформація надається на підставі набравших чинності судових рішень, у тому числі коли ці рішення зобов’язують службових осіб відповідача надати таку інформацію, яка містить дані про контрагентів позивача, тобто кредитові та дебетові перерахування з зазначенням призначення платежу, найменування контрагентів, їх кодів за ЄДРПОУ, номери їх рахунків та МФО банків.

Згідно ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківська таємниця - це інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту. Зокрема, це є 1) відомості про стан рахунків клієнтів, у тому числі стан кореспондентських рахунків банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації. Стаття 61 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачає, що банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці.

Суд констатує, що відомості, які зазначені у листі позивача № 170 від 16.10.2007 та у листі відповідача № 130 від 23.10.2007, а саме: інформація про угоди позивача, повну або часткову розшифровку кредитових або дебетових перерахувань позивача, призначення платежу, найменування контрагентів позивача з зазначенням (або без такого) Коду за ЄДРПОУ, номери розрахункового рахунку контрагентів позивача та МФО їх банків є банківською таємницею, яку відповідач має право розкривати тільки у випадках та у порядку прямо передбачених чинним законодавством.

Згідно зі ст. 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Таким чином, інформація про угоди позивача, повну або часткову розшифровку кредитових або дебетових перерахувань позивача, призначення платежу, найменування контрагентів позивача з зазначенням (або без такого) Коду за ЄДРПОУ, номери розрахункового рахунку контрагентів позивача та МФО їх банків є банківською таємницею, яку відповідач має право розкривати тільки у випадках прямо передбачених чинним законодавством. Крім того, така інформація фактично містить в собі дані і про його контрагентів.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на письмову вимогу суду або за рішенням суду; органам прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу; органам Державної податкової служби України на їх письмову вимогу з питань оподаткування або валютного контролю стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу; спеціально уповноваженому органу виконавчої влади з питань фінансового моніторингу на його письмову вимогу стосовно додаткової інформації про фінансову операцію, що стала об'єктом фінансового моніторингу; органам державної виконавчої служби на їх письмову вимогу з питань виконання рішень судів стосовно стану рахунків конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності банк має право розкрити банківську таємницю. Банку забороняється надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта.

Пунктом 3.5. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою НБУ від 14.07.2006 за N 267 також встановлено, що банку забороняється надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо вони зазначені в документах, договорах та операціях клієнта, якщо інше не зазначено в дозволі клієнта іншого банку або вимозі, рішенні (постанові) суду. Під час надання інформації стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу банк надає інформацію про рух коштів на рахунку клієнта без зазначення контрагентів за операціями.

Суд доходить висновку, що розкриття ТОВ „Унікомбанк” особам та з підстав зазначеним у частині 1 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківської таємниці позивача, яка містить інформацію про операції за рахунками позивача за конкретний проміжок часу із зазначенням його контрагентів – клієнтів ТОВ „Унікомбанк” не є розголошенням інформації про клієнтів іншого банку, та, відповідно не є порушенням ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою НБУ від 14.07.2006 за N 267 з боку відповідача.

Також суд доходить висновку, що розкриття ТОВ „Унікомбанк” особам та з підстав зазначеним у частині 1 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківської таємниці позивача, яка містить інформацію про операції за рахунками позивача за конкретний проміжок із зазначенням його контрагентів – клієнтів інших банків, включаючи повну або часткову розшифровку кредитових або дебетових перерахувань, призначення платежу, найменування контрагентів з зазначенням (або без такого) Коду за ЄДРПОУ, номери розрахункового рахунку контрагента є розголошенням інформації про клієнтів іншого банку, та, відповідно є порушенням ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність»та п 3.5. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою НБУ від 14.07.2006 за N 267 з боку відповідача.

При цьому суд враховує, що заборона банку надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта, яка міститься у ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність»є знеособленою і не стосується ані будь-якого конкретного банку, ані будь якого конкретного клієнта, а значить не стосується і не може бути залежною як від конкретних умов договору між банком та клієнтом, так і від припинення такого договору взагалі з підстав, передбачених чинним законодавством. Тому суд вважає, що заборона банку, що міститься у наведеній ст. 62 Закону розповсюджується як на час дії відповідного договору з Клієнтом, так і після його припинення за будь яких умов крім визнання його недійсним у встановленому порядку, однак виключно щодо учасника (конкретного Клієнта) такого договору. За таких обставин суд вважає доводи Позивача про те, що Відповідач зобов’язаний зберігати його банківську таємницю незалежно від існування або припинення спірного договору обґрунтованими. Цей факт встановлено судом, його обґрунтування прямо випливають з чинного законодавства, а тому його взято до уваги при постановленні рішення по справі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином, згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вимог та умов – згідно зі звичаями ділового обороту та іншим вимогам, які звичайно висуваються. Суд дійшов висновку, що оскільки обов’язковість збереження конфіденційної інформації передбачена в п.2.1.16 Договору № 16 між позивачем та відповідачем, то при розкритті банківської таємниці позивача у передбачених чинним законодавством випадках, відповідач повинний утриматись від надання третім особам інформації про угоди позивача, повну або часткову розшифровку кредитових або дебетових перерахувань позивача, призначення платежу, найменування контрагентів позивача з зазначенням (або без такого) Коду за ЄДРПОУ, номери розрахункового рахунку контрагентів позивача та МФО їх банків без наявності письмової згоди на це контрагентів позивача (щодо кожного контрагента окремо). Відповідач може надавати інформацію про рух коштів на рахунку позивача без зазначення контрагентів за операціями.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376 Цивільного кодексу України ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Унікомбанк” (м. Харків, вул. Леніна 35-А, Код 35127777) належним чином виконувати умови п.2.1.16 Договору № 16 від 11.06.2007 р., а саме: при розкритті банківської таємниці Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Тітан ХХІ” (м. Полтава, вул. Червоноармійська, 3, Код 34698652) не надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена зазначені у документах, угодах та операціях клієнта - ТОВ „Фірма Тітан ХХІ”.

Суддя