ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 50/85

29.08.08

За позовом військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі: 1) Міністерства оборони України; 2) Головного військового клінічного ордена Червоної Зірки госпіталю

до комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерська брама"

про стягнення 16 178,35 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники сторін:

від прокуратури Гриненко Г.Є.- помічник військового прокурора Київського гарнізону

посв. № 612 від 27.07.2007

від позивача 1 не з’явився

від позивача 2 Завертєв П.О. –представник по довіреності № 1 від 14.12.2008

від відповідача Сопоцько О.Ю.–представник по довіреності № 343-ПБ від 12.05.2008

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі: 1) Міністерства оборони України; 2) Головного військового клінічного ордена Червоної Зірки госпіталю звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за надані комунальні послуги по постачанню електроенергії в сумі 120 690,76 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.06.2008 порушено провадження у справі №50/85 та призначено до розгляду на 16.07.2008.

Представник позивача 2, на виконання вимог ухвали суду, надав документи для залучення до матеріалів справи. Вимоги ухвали суду виконав частково.

Представники відповідача, на виконання вимог ухвали суду, надали документи для залучення до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні надав суду та представникам позивачів відзив на позовну заяву.

Представник позивача 2 порушив перед судом клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви, оскільки даний позов подавався до господарського суду починаючи з липня 2007 року, але ухвалами суду повертався до позивача без розгляду. Представники прокуратури та позивача 1 підтримали подане клопотання. Представники відповідача заперечували проти заявленого клопотання.

Суд, заслухавши думку представників сторін вирішив, що дане клопотання достатньо мотивоване, належно обгрунтоване, а тому його слід задовольнити.

Представник позивача 2 надав усні пояснення в яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору в яких зазначив, що за участі прокурора неможливо розглядати даний спір, оскільки він немає права представляти інтереси Головного військового клінічного ордена Червоної Зірки госпіталю і за таких підстав просить суд залишити позовну заяву без розгляду. Заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Представники сторін подали спільне клопотання про продовження строку вирішення спору. Судом дане клопотання задоволено.

Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін прийшов до висновку про необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Слухання справи було відкладено на 27.08.2008.

27.08.2008 в судовому засіданні було оголошено перерву для подання додаткових доказів по справі на 29.08.2008.

29.08.2008 в судовому засіданні представник позивача 2 подав суду акт звірки взаєморозрахунків між позивачем 2 та відповідачем. Відповідно до вказаного акту звірки взаєморозрахунків відповідач має заборгованість перед позивачем 2 у сумі 16 178,35 грн., яку повністю визнає, що підтверджується підписом уповноваженого представника та печаткою господарюючого суб’єкта на вказаному акті.

Представник прокуратури подав уточнення до позовної заяви, відповідно до яких просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 суму заборгованості в розмірі 16 178,35 грн. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думку представників сторін вирішив, що дане клопотання достатньо мотивоване, належно обгрунтоване, а тому його слід задовольнити.

Представник відповідача не заперечував проти стягнення з нього боргу в розмірі 16 178,35 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивачів, відповідача та прокурора, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.1997 між Головним військовим клінічного ордена Червоної Зірки госпіталем(далі позивач 2, постачальник за договором) та комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерська брама"(на момент укладення договору організація мала назву житлово-експлуатаційна контора № 304)(далі відповідач, споживач за умовами договору) був укладений договір на постачання електроенергії для житлових будинків по провулку Лабораторному № 26 та 26-а у м. Києві.

Вищевказаним договором передбачено, що позивач 2 здійснює відповідачу для житлових будинків по провулку Лабораторному № 26 та 26-а у м. Києві постачання електроенергії, що транспортується через систему міського постачання. Відповідач в свою чергу зобов’язується до 25 числа кожного місяця розраховуватися з позивачем 2 за надані комунальні послуги згідно виставлених рахунків.

На виконання умов договору позивач 2 надавав відповідачу послуги з 03.02.1997, що підтверджується багаточисельними актами звірок взаєморозрахунків(в матеріалах справи). Так як відповідачем з АЕК “Київенерго” прямий договір на постачання електроенергії не був укладений, то позивач 2 продовжує надавати послуги відповідачу по договору від 03.02.1997 по теперішній час.

За надання відповідачу електроенергії для мешканців вказаних будинків позивач власними коштами розрахувався з постачальниками електроенергії –структурним відокремленим підрозділом АЕК «Київенерго»- міжрайонним відділенням з реалізації електроенергії, що підтверджується платіжними дорученнями і особовими карточками, які скріплені печатками енергопостачальника(в матеріалах справи).

Однак відповідач, в порушення умов договору від 03.02.1997 своєчасно не розраховується за спожиту електроенергію. У зв’язку з цим, станом на 01.08.2008 у відповідача перед позивачем 2 утворився борг в розмірі 16 178,35 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між позивачем 2 та відповідачем. Таким чином, відповідач свою заборгованість перед позивачем 2 визнав, що підтверджується підписом уповноваженого представника та печаткою господарюючого суб’єкта на акті звірки взаєморозрахунків.

Отже, внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених договором.Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено та по суті не оспорено відповідачем.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Стаття 627 ЦК України вказує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідачем доказів виконання своїх зобов’язань за договором в строк або погашення заборгованості перед позивачем 2 суду не надано.

Таким чином підлягає стягненню з відповідача сума основної заборгованості за договором від 03.02.1997 в розмірі 16 178,35 грн.

При цьому судом враховано, що вищезазначеним договором не визначено граничні розміри споживання електроенергії за спірний період, не встановлений порядок та терміни їх доведення до відповідача, а оплата за електроенергію проводилась позивачем за рахунок державних коштів в обсязі фактично спожитої енергії.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі у відповідності до наданих прокурором уточнень до позовної заяви.

Згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»прокурор звертається з позовом до суду від імені держави та в її інтересах у разі наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій фізичних або юридичних осіб.

Головний військовий клінічний ордена Червоної Зірки госпіталь - це один із структурних підрозділів Міністерства оборони України, яка відповідно до ст. 15 Закону України «Про збройні сили України»утримується за рахунок коштів державного бюджету України. Збитки, які їй спричиняються, це заподіяння шкоди економічним інтересам держави.

Таким чином, позовні вимоги прокурора обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Суд вважає, що прокурор достатньо мотивовано довів факт порушення суб’єктивного права держави в особі позивача. Надана ним сукупність відомостей про факт порушення відповідачем законодавства відповідає дійсності і визнається судом достовірним доказом.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача в доход державного бюджету України стягуються витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерська брама" (бульвар Лихачова, 3, м. Київ, 01010, , р/р 3701 в АБ “Банк регіонального розвитку”, МФО 300540) на користь Головного військового клінічного ордена Червоної Зірки госпіталю (вул. Госпітальна, 18, м. Київ, 01133, , ГУДКУ в м. Києві, рах. 0294 в управлінні державного казначейства, МФО 820019) 16 178 (шістнадцять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 35 коп. суми основної заборгованості.

3. Стягнути із комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерська брама" (бульвар Лихачова, 3, м. Київ, 01010, , р/р 3701 в АБ “Банк регіонального розвитку”, МФО 300540) в доход державного бюджету України 161 (сто шістдесят одну) грн. 78 коп. державного мита та 118(сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя

Головатюк Л.Д.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення – 29.09.2008