СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17"
жовтня 2008 р.

Справа  № 20/185-08-3653

За
позовом: Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

До
відповідача:
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2

Про виселення та визнання права
власності

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від
позивача:ОСОБА_1.,
паспорт НОМЕР_1

від
відповідача: ОСОБА_2,
паспорт НОМЕР_2

СУТЬ
СПОРУ: Фізична особа
-підприємець ОСОБА_1звернувся до господарського суду Одеської області з
позовною заявою, в якій просить виселити фізичну особу -підприємця ОСОБА_2з
нежилих приміщень, розташованих за адресою:АДРЕСА_1 які належать Фізичній особі
-підприємцюОСОБА_1. на праві приватної власності, у зв"язку з відмовою
позивача від договору оренди на підставі ст.782 ЦК України.

У
судовому засіданні 01.10.2008року позивач надав уточнення до позовної заяви, в
яких, посилаючись на те, що відповідач не звільняє займані приміщення, оскільки
не визнає права власності позивача на нежитлові приміщення, просить, в порядку
ст.392 ЦК України, визнати право власності Фізичної особи-підприємцяОСОБА_1. на
нежилі будівлі магазину, що знаходяться за адресоюАДРЕСА_1, а також  виселити Фізичну особу -підприємця ОСОБА_2з
вказаних нежилих приміщень.

У
судовому засіданні 17.10.2008року позивач, у зв"язку із проведенням КП
"ОМБТІ та РОН" технічної інвентаризації приміщень та виготовленням
технічного паспорту, надав уточнення до позовної заяви, в яких просить визнати
право власності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на нежилі будівлі магазину,
що розташовані за адресою:АДРЕСА_1, загальною площею 1413,4 кв. м., що
складаються з: літери “А”, площею 1398,2 кв. м, а саме: І поверх (площею 869,5
кв. м): 1-основне, площею 81,2 кв. м, 2-туалет, площею 1,9 кв. м, 3-туалет,
площею 1,7 кв. м, 4-основне, площею 8,8 кв.м, 5-основне, площею 591,4 кв. м,
6-основне, площею 184,5 кв. м; ІІ поверх (площею 528,7 кв. м): 7-основне,
площею 421,1 кв. м, 8-основне, площею 16,2 кв. м, 9-основне, площею 91,4 кв.м.
та літери “Б”, площею 15,2 кв. м, а саме: 1-коридор, площею 1,7 кв. м,
2-основне, площею 3 кв. м, 3-основне, площею 10,5 кв. м., згідно із новим
технічним паспортом від 17.10.2008 року.

Крім цього,
позивач зазначив, що на момент подання уточнень до позовної заяви, відповідач
Фізична особа -підприємець ОСОБА_2 самостійно виселився з орендованих
приміщень, чим фактично повернув приміщення за адресою:АДРЕСА_1, з незаконного
володіння на користь Фізичної особи -підприємцяОСОБА_1., що стало підставою для
уточнення (зменшення) позовних вимог.

У
судовому засіданні 17.10.2008р.позивач уточнені позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач
у судове засідання 17.10.2008року з'явився, відзив на позовну заяву не надав,
але пояснив, що виходячи з фактичного визнання позову, він самостійно звільнив
займані за договором приміщення.

Дослідивши
матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно
з п. п. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Згідно
до п. п. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі
договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до
закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту
державної реєстрації.

Як
вбачається із матеріалів справи, позивач фізична особа - підприємецьОСОБА_1. є
влаником нежилих будівель, за адресою:АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі -
продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 26.10.2005року за реєстровим номером 6569.

Відповідно
до умов зазначеного договору (п. 1.1) умов продавець (ФО - ОСОБА_4) продав та
передав покупцеві, а покупець (ФО-підприємецьОСОБА_1.) купив та прийняв у
власність нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, і складаються в
цілому з двох нежилих будівель літ „А" та „Б”, які мають загальну площу
709,8 кв.м., і розміщені на земельній ділянці загальною площею 1820 кв.м.

Право
власності позивача зареєстровано у КП "ОМБТІ та РОН" за №1455 в книзі
48неж-47 (витяг №90294660 від 22.11.2005року).

За
приписами до п. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється
ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та
інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Як
свідчать матеріали справи, розпорядженням Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради від 14.01.2008року за №03/01-06, на підставі вказаних у
розпорядженні правовстановлюючих документів та дозвільної документації, було
затверджено проект реконструкції нежитлового приміщення під меблевий магазин за
адресою: АДРЕСА_1загальною площею 1277,32 кв.м. (а.с.26). На підставі
зазначених документів, Управлінням архітектури та містобудування позивачу
наданий дозвіл №589/07 на виконання будівельних робіт з реконструкції
нежитлового приміщення під меблевий магазин по АДРЕСА_1, відповідно до
проектної документації, затвердженої та зареєстрованої за №03/01-06 від
14.01.2008року зі строком дії до 31.12.2008р.

Згідно
до  Технічного паспорту на нежитлові
будівлі магазину, за адресою:АДРЕСА_1 від 17 жовтня 2008року, виготовленого КП
"ОМБТІ та РОН", площа нерухомого майна склала 1413,4 кв.м. замість
1277,32 кв.м., передбачених проектом.

Відповідно
до п. 1ст. 376 ЦК України житловий будинок,
будівля,  споруда,  інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній  ділянці,
що не була відведена для цієї мети,
або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Незначне
відхилення від проекту щодо площі реконструйованого майна стало підставою для
заявлення  позивачем вимог  на підставі ст.376 ЦК України.

Відповідно
до п. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме
майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Як
свідчать матеріали справи, 21.06.2000року між Одеською міською радою та
Приватною виробничою-комерційною фірмою „АКС” був укладений договір на право
тимчасового користування землею на умовах оренди (а.с. 20-24), відповідно до п.
1.1  зазначеного договору Одеська міська
рада на підставі ст. 3, 10 Земельного кодексу України надає, а землекористувач
(Приватна виробничо -комерційна фірма „АКС”), приймає в тимчасове довгострокове
використання земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 2682 кв.м., за рахунок земель
місця, відповідно плану тимчасового землекористування.

Згідно
до п. 1.2 договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди,
земельна ділянка, площею 2682 кв.м., у яку входить і земельна ділянка площею
1820 кв.м., на якій розташоване нерухоме майно, надається, згідно рішення
міськвиконкому №88 від 18.02.1995року, рішення міськвиконкому №209 від
26.04.2000року, рішення міської ради №1296-ХХ111 від 02.06.2000року в тимчасове
дострокове користування, на умовах оренди, строком до 01.01.2030року.

Відповідно
до п. 1 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на
будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може
переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі
договору оренди.

Згідно
до п. 2 ст. 120 Земельного кодексу України при відчуженні будівель та споруд,
які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку
визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Враховуючи,
що нерухомість, розташована на земельній ділянці, перейшла до позивача на
підставі належним чином оформлених цивільно-правових угод (договір купівлі
-продажу   від 02.10.2002року,
укладений  між Приватною виробничою
-комерційною фірмою „АКС” та Фізичною особою ОСОБА_4 та договору від
26.10.2005р. міжФізичною особою ОСОБА_4 та
ОСОБА_1, та приймаючи до уваги, що будівництво нерухомості за
адресою:АДРЕСА_1, проводилось у відповідності із чинним законодавством України,
суд, з урахуванням приписів ст. 376 ЦК України, вважає позовні вимоги фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання права власності на нежилі будівлі
магазину, загальною площею 1413,4 кв. м., що складаються з: літери “А”, площею
1398,2 кв. м, а саме: І поверх (площею 869,5 кв. м): 1-основне, площею 81,2 кв.
м, 2-туалет, площею 1,9 кв. м, 3-туалет, площею 1,7 кв. м, 4-основне, площею
8,8 кв.м, 5-основне, площею 591,4 кв. м, 6-основне, площею 184,5 кв. м; ІІ
поверх (площею 528,7 кв. м): 7-основне, площею 421,1 кв. м, 8-основне, площею
16,2 кв. м, 9-основне, площею 91,4 кв.м. та літери “Б”, площею 15,2 кв. м, а
саме: 1-коридор, площею 1,7 кв. м, 2-основне, площею 3 кв. м, 3-основне, площею
10,5 кв. м., згідно із новим технічним паспортом від 17.10.2008 року, що
розташовані на земельній ділянці, загальною площею 1820 кв.м., такими, що
відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Приймаючи
до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування державного мита та
ІТЗ судового процесу, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача,
разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в
подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуаного
кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1.  Позов
задовольнити.

2. Визнати право власності Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на нежилі будівлі магазину, за адресою:АДРЕСА_1,
загальною площею 1413,4 кв. м., що складаються з: літери “А”, площею 1398,2 кв.
м, а саме:

І
поверх (площею 869,5 кв. м): 1-основне, площею 81,2 кв. м, 2-туалет, площею 1,9
кв. м, 3-туалет, площею 1,7 кв. м, 4-основне, площею 8,8 кв.м, 5-основне,
площею 591,4 кв. м, 6-основне, площею 184,5 кв. м;

ІІ
поверх (площею 528,7 кв. м): 7-основне, площею 421,1 кв. м, 8-основне, площею
16,2 кв. м, 9-основне, площею 91,4 кв.м. та літери “Б”, площею 15,2 кв. м, а
саме: 1-коридор, площею 1,7 кв. м, 2-основне, площею 3 кв. м, 3-основне, площею
10,5 кв. м., згідно із новим технічним паспортом від 17.10.2008 року, що
розташовані на земельній ділянці, площею 1820 кв.м.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Зазначене
рішення є підставою для реєстрації КП "ОМБТІ та РОН" права власності
ФО -підприємеця ОСОБА_1 (ід.НОМЕР_3 на нежитлові будівлі, загальною площею
1413,4 кв.м., за адресою:АДРЕСА_1,  що
розташовані на земельній ділянці, площею 1820 кв.м.

Суддя
Щавинська Ю.М.