ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 р.

№
17/612-07

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

Муравйов
О.В. -головуючий Полянський А.Г. Фролова Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи       ОСОБА_2

на
рішення

Господарського
суду Сумської області від 19.11.2007 року

у
справі

№
17/612-07 Господарського суду Сумської області

за
позовом

Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

до

Товариства
з обмеженою відповідальністю виробничо-заготівельного підприємства
"Ековторресурси"

про

визнання
договору дійсним та визнання права власності

За
участю представників сторін:
від скаржника:  від позивача:
від відповідача:

Стрижак Д. М., Василенко А. Я. - дов. від
23.06.2008 року Нестеренко А. В. - дов. від 20.06.2008.року не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Сумської області з
позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-заготівельного
підприємства "Ековторресурси" про визнання договору дійсним та
визнання права власності.

Рішенням
Господарського суду Сумської області від 19.11.2007 року по справі № 17/612-07
(суддя Коваленко О. А.) позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
задоволено: визнано дійсним біржовий контракт від 13.02.2004 року, укладений
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою
відповідальністю виробничо-заготівельним підприємством
"Ековторресурси" про купівлю-продаж фундаменту, що являє собою
монолітну бетонну конструкцію, який знаходиться за адресою: м. Суми, вул.
Скрябіна, 7; визнано за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 право власності
на незакінчений будівництвом об'єкт нерухомого майна -склад -8% готовності, що
знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Скрябіна, 7, загальною площею 2984,4 кв.
м.

Рішення
місцевого господарського суду сторонами по справі в апеляційному та касаційному
порядку не оскаржувалося.

Суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою на рішення Господарського суду
Сумської області від 19.11.2007 року по справі № 17/612-07, в якій стверджує
про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим
просить скасувати оскаржене рішення та припинити провадження по справі.

У
відзиві на касаційну скаргу Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 проти доводів
та вимог скаржника заперечує.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце був
повідомлений належним чином, ухвалу суду направлено на його адресу
рекомендованою кореспонденцією.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників скаржника та позивача, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин
справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно
до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою
(поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних
господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального
і процесуального права.

Підставою
для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду
або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено, що згідно з біржовим контрактом від 13.02.2004
року позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 придбав у відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-заготівельного підприємства
"Ековторресурси" у власність фундамент, що являє собою монолітну
бетонну конструкцію загальною площею 2365 кв. м, що знаходиться за адресою: м.
Суми, вул. Скрябіна, 7.

Статтею
43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч
вказаним нормам місцевим господарським судом не було належним чином досліджено
питання правового статусу земельної ділянки на якій розташований спірний
об'єкт.

Відповідно
до ст. 22 Закону України від 16.11.1992р. № 2780-XII "Про основи
містобудування" (із змінами та доповненнями) забудова земельних ділянок,
що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права
власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому
законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Державний
контроль за використанням і забудовою земель, визначених для містобудівних
потреб, забезпечення можливості здійснення на них запланованої містобудівної
діяльності провадиться органами виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, спеціально уповноваженими на це державними органами та їх
підрозділами на місцях.

Стаття
1 вказаного закону передбачає, що містобудування (містобудівна діяльність) - це
цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та
підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає забудову та інше
використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування,
спорудження інших об'єктів.

Згідно
ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" право на забудову
(будівництво) виникає щодо земельних ділянок, визначених для містобудівних
потреб містобудівною документацією, місцевими правилами забудови. Право на
забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної
ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво
об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

Статтею
20 Закону України "Про основи містобудування" визначено, що
регулювання земельних відносин у містобудуванні здійснюється відповідно до
земельного законодавства.

Стаття
65 Земельного кодексу України встановлює, що землями промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки,
надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для
здійснення відповідної діяльності. Порядок використання земель промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється
законом.

Статтею
20 Земельного кодексу визначено, що віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів
місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями.

В
касаційній скарзі Суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2
стверджує, що фундамент загальною площею 2365 кв. м, що знаходиться за адресою:
м. Суми, вул. Скрябіна, 7, розташований на земельній ділянці, яка відповідно до
договору оренди між скаржником та Сумською міською радою від 02.08.2005 року
надана йому в оренду для розміщення виробничої бази.

Відповідно
до ст. 410 Цивільного кодексу України землекористувач має право користуватися
земельною ділянкою в повному обсязі відповідно до договору.

Право
забудови земельної ділянки належить її власнику (ч. 1 ст. 375 ЦК України).

Отже,
при вирішення питання про визнання права власності на об'єкт незавершеного
будівництва суд повинен був дослідити питання права користування земельної
ділянкою позивачем, що судом першої інстанції зроблено не було.

Зазначене
порушення ст. 43 ГПК України призвело до порушення прав та охоронюваних законом
інтересів суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, який до
участі в справі залучений не був.

Згідно
п. 3 ч. 2 ст. 11110  Господарського
процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в
будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови
апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або
постанову, що стосується прав і обов'язків сторін, які не були залучені до
участі у справі.

Крім
того, відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України до завершення
будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання
тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Частина
4 ст. 331 цього Кодексу передбачає, що за заявою заінтересованої особи суд може
визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що
частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною.

При
винесенні оскаржуваного рішення, судом в порушення вказаних норм не була надана
оцінка ступеня незавершеності будівництва спірного об'єкту.

Скаржник
також стверджує, що на час винесення ухвали Господарського суду Сумської
області від 14.11.2007 року про порушення провадження по справі № 17/612-07
Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-заготівельне підприємство
"Ековторресурси" було ліквідовано та виключено з єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб -підприємців.

Пункт
3 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що
однією з підстав відмови в прийняття позовної заяви є подання позову до
підприємства, організації, яке ліквідовано.

Відповідно
до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України збирання
нових доказів та переоцінка доказів не входить до компетенції суду касаційної
інстанції.

З
огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, дійшла
висновку, що судове рішення підлягає безумовному скасуванню з підстав,
визначених п. 3 ч. 2 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу
України, а справа -передачі на новий розгляд.

Під
час нового розгляду господарському суду слід врахувати наведене, вжити заходи
по встановленню кола осіб, на права та обов'язки яких може вплинути рішення по
справі, залучити їх до участі у справі, ретельно перевірити доводи сторін,
встановити дійсні обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення
Господарського суду Сумської області від 19.11.2007 року по справі № 17/612-07
скасувати.

Справу
передати до Господарського суду Сумської області на новий розгляд.

Головуючий   суддя
О. В. Муравйов

Судді                                                                                     А.
Г. Полянський

Г. М. Фролова