ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа
№  09/3187а

"24" липня
2008 р.,  12 год.  00 хв.
м. Черкаси

Господарський суд
Черкаської області в складі головуючого - судді Курченко Н.М.,

при
секретарі -Мирошниченко Б.В.,

за
участю  позивача  - ОСОБА_1, представника відповідача -
Гудименко Л.А.  за дорученням,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу
за позовом підприємця  ОСОБА_1, м. Корсунь-Шевченківський  до Управління Пенсійного фонду України в
Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області про визнання недійсною
вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем
подано адміністративний позов,
у якому він просить визнати незаконною вимогу відповідача від 26 травня 2008
року про сплату боргу в сумі 223,62 грн.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування
і відповідно до ст.6 Указу Президента України „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” №727/98 від
03 липня 1998 року, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідач
у письмовому відзиві на позовну заяву позов
не визнав повністю, посилаючись на те, що позивачу обґрунтовано і правомірно донараховані
страхові внески за січень-березень 2005 року в сумі 223,62 грн. та направлена
вимога про сплату заборгованості.

В
судовому засіданні:

-
позивач підтримала позовні вимоги, спростовуючи доводи відповідача послалась на
те, що вона по основному місцю роботи також сплачує страхові внески, і згідно
довідки про середню зарплату у період із січня по березень 2005 року сплатила
до Пенсійного фонду 62,30 грн., отже вимоги відповідача про доплату страхових
внесків є безпідставними;

-
представник відповідача позов не визнав.

Заслухавши
позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Позивач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності з 26.03.2001 року
та перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, що
підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію та свідоцтвом про сплату
єдиного податку.

29 лютого 2008 року відповідач
направив позивачу лист №1274/02, у якому вказав, що відповідно до п.4 ч. 8
Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” від 09.07.2003 року №1058-IV
(далі -ЗУ №1058), абз. 8 п.8 ст. 45 Закону України „Про державний бюджет
України на 2005 рік” від 23.12.2004 року №2285, п.2 ст.48, п.4 Прикінцевих положень
Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про державний бюджет
України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.2005
року №2505 та Закону України „Про вирішення питання щодо заборгованості
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року”
від 18.09.2006 року №3583 позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, що
працював у І кварталі 2005 року за спрощеною системою оподаткування,
зобов'язаний сплатити до Пенсійного фонду України фіксований розмір страхового
внеску, розрахований як різниця між встановленою ставкою внеску (83,84) грн. та
частиною єдиного або фіксованого податку, яка згідно Указу Президента України
„Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
підприємницької діяльності” та  Закону
України „Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян” становить 42 та 10 відсотків відповідно. Згідно
розрахунку, який міститься у вказаному листі, позивач повинен сплатити 223,62
грн. фіксованого розміру страхового внеску за І квартал 2005 року.

26 травня 2008 року відповідач
направив позивачу вимогу форми №Ф-01 про сплату боргу, у якій вимагає сплатити
недоїмку зі страхових внесків на загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування, з посиланням
на ст. 106 ЗУ №1058.

Позивач вважає, що ст. 106 ЗУ №1058
вступає в конфлікт з Указом Президента України „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” і тому
відповідно до п.п.4.4.1 „Конфлікт інтересів” п.4 ст.4 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року №2181-III  необхідно прийняти рішення на користь
платника податків (позивача).

Оцінюючи
докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими
задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею
5 ЗУ №1058 встановлено, що Цей Закон регулює відносини, що виникають між
суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; платники
страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками; види
пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних
виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право
на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок
здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним
страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та Накопичувального
фонду; організація та порядок здійснення управління в системі
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Пунктом
третім статті 11 ЗУ №1058 встановлено, що загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно
з пунктом 5 статті 14 ЗУ №1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є
застраховані особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11 та частині першій
статті 12 цього Закону.

Згідно
частини 1 статті 15 ЗУ №1058 платниками страхових внесків до солідарної системи
є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи,
зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

У
статті 18 ЗУ №1058 зазначено, що страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в
порядку, встановленому цим Законом; страхові внески не включаються до складу
податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На
ці внески не поширюється податкове законодавство; законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення
від їх сплати

Ставки,
механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановлені Законом України „Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування” від 26 червня 1997 року №400/97-ВР.

Аналізуючи
наведені норми, суд прийшов до висновку, що страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не входять до системи
оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим
законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Отже,
обов'язок сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не зумовлюється статусом платника податку, як суб'єкта
підприємницької діяльності, і не залежить від сплати страхових внесків по
основному місцю роботи.

Указ
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва”, на який посилається позивач, регулює питання
оподаткування суб'єктів малого підприємництва. Згідно з вимогами пункту 16
Прикінцевих положень ЗУ №1058 до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення
статті 6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва” про звільнення суб'єктів малого
підприємництва, які сплачують єдиний податок, від збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, суперечать нормам ЗУ №1058 і застосуванню не підлягають.

Щодо
правомірності донарахування відповідачем сум страхових внесків, то відповідно
до статті 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік"  за період з 1 січня до 31
березня 2005 року фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності повинні
сплатити до Пенсійного Фонду фіксований розмір страхових внесків за січень,
лютий та 30 днів березня із розрахунку 83 грн. 84 коп. за місяць з урахуванням
частини єдиного та фіксованого податків, перерахованих Держказначейством у
грудні 2004 року за 2005 рік.

Частиною
1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно
до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З
огляду на викладене, суд вважає, що при прийнятті спірної вимоги відповідач
діяв  на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано;  обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для прийняття рішення;  безсторонньо (неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; та  своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Керуючись
ст. ст. 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у адміністративному
позові підприємця ОСОБА_1, м. Корсунь-Шевченківський  до Управління Пенсійного фонду України в
Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області про визнання недійсною вимоги
від 26 травня 2008 року про сплату недоїмки зі страхових внесків в сумі 223,62
грн.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, яка
підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Н.М.Курченко

Постанова складена в повному обсязі
29 липня 2008 року.