КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2008                                                                                           № 26/44

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес Л.О.

суддів:           Куровського С.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі:           Монастирецькій З.В.

За участю представників:

від позивача - Полоз І.В. (за дов.), Радзівіло Т.О. (за дов.),

від відповідача - Титаренко О.Є. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства (далі - КП) з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.04.2008

у справі № 26/44 (Пінчук В.І.)

за позовом                               Акціонерної енергопоастачальної компанії (далі - АЕК) "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

до                                                   КП з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс"

а

про                                                  стягнення 143 818,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 17.04.2008 позов АЕК „Київенерго” в особі структурного підрозділу „Енергозбут Київенерго” до КП з експлуатації і ремонту житлового фонду „Житло-сервіс” про стягнення 143 818,55 грн. задоволено повністю.

Присуджено стягнути з КП з експлуатації і ремонту житлового фонду „Житло-сервіс” на користь АЕК „Київенерго” в особі структурного підрозділу „Енергозбут Київенерго” 114 691, 43 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 23 240,75 грн. збитків від інфляції, 5 886,38 грн. –3% річних, 1438,19 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано тим, що суму заборгованості доведено наданими доказами, відповідач не звільняється від обов’язку по оплаті теплової енергії за встановленими в установленому порядку тарифами, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Так як відповідач свої зобов’язання не виконав, то позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, КП з експлуатації і ремонту житлового фонду „Житло-сервіс” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що дане рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а висновки суду, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

07.11.2002 між АЕК „Київенерго” та КП з експлуатації і ремонту житлового фонду „Житло-сервіс” укладено договір №7560504 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі – Договір), згідно якого постачальник (позивач) зобов’язувався виробити та поставити теплову енергію для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов’язувався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі.

Відповідно до пунктів 4.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.05.2003. Сторонами дія Договору була продовжена до 20.04.2007.

Пунктом 2.3.1. Договору встановлено, що споживач зобов’язується дотримуватися кількості споживання теплової енергії та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміні та за тарифами, зазначеними в додатку № 2.

Згідно пункту 2.3.5.Договору споживач зобов’язався забезпечувати:

- своєчасне надходження коштів на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру (ГІОЦ) КМДА від мешканців за спожиту теплову енергію;

- своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок постачальника за теплову енергію, спожиту орендарями.

Згідно пункту 1 додатку № 2 до Договору розрахунки з відповідачем за теплову енергію провадяться згідно з тарифами, встановленими КМДА та становлять 54,42 грн. з житловими організаціями.

Відповідно до пунктів 9, 10 Додатку №2 до Договору споживач щомісячно отримує платіжну вимогу-доручення на оплату спожитої енергії, табуляграму спожитої теплової енергії за попередній період, акт звірки та забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА, до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунком.

Відповідно до даних особових карток (табуляграм) споживання теплової енергії за період з лютого 2004 року по листопад 2006 року, підтверджується факт постачання позивачем відповідачу теплової енергії у розмірі 177 350,03 грн.

У відповідача за період з лютого 2004 року по листопад 2006 років виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 114 691,43 грн., доказів належної оплати за Договором відповідачем не надано.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги про стягнення з відповідача 114 691,43 грн. основного боргу є законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, місцевим судом правомірно задоволено позовні вимоги щодо стягнення інфляційних збитків у розмірі 23 240,75 грн. та трьох процентів річних – 5 886,38 грн.

Відповідач доказів на спростування обставин, викладених позивачем, не надав.

Крім того, місцевим судом правомірно присуджено до стягнення з відповідача 1 438,19 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, так як відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність його обов’язку сплачувати кошти за Договором, оскільки обов’язок забезпечувати своєчасне надходження коштів від мешканців будинку на транзитний рахунок ГІОЦ не спростовує та не замінює (не змінює) його обов’язку щодо своєчасної оплати вартості спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними в додатку № 2 (пункт 2.3.1. Договору).

Посилання апелянта на статтю 267 Цивільного кодексу України щодо застосування строків позовної давності до відносин, за якими сплив строк позовної давності колегією суддів до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В матеріалах справи відсутня заява однієї із сторін про застосування строків позовної давності.

Заперечення відповідача факту, що позивач не мав права без згоди апелянта поточні платежі зараховувати за попередні періоди колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.8. Інструкції НБУ про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 N 22, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за N 377/8976 реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

Позивач зазначив, що оскільки кошти в оплату за теплову енергію надходили без чіткого призначення платежу, то суми надходжень спрямовувалися ним на погашення боргу за теплову енергію, який утворився до листопада 2004 року (розрахунок в матеріалах справи).

Якщо відповідач не вказував в призначенні платежу періоду, за яких здійснено платіж, суд вважає, що позивач правомірно зараховував суми надходжень на погашення заборгованості, починаючи з моменту її виникнення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 17.04.2008 у справі №26/44 відповідає чинному законодавству, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КП з експлуатації і ремонту житлового фонду „Житло-сервіс” без задоволення, а рішення Господарського суду м.Києва від 17.04.2008 у справі №26/44 – без змін.

Матеріали справи №26/44 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                      Кондес Л.О.

Судді                                                                                          Куровський С.В

Михальська Ю.Б.

10.09.08 (відправлено)