КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2008                                                                                           № 3/140

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Буравльова С.І.

суддів:           Калатай Н.Ф.

Капацин Н.В.

при секретарі:           Хвостик І.О.

За участю представників:

від позивача - Харченко С.Л. (довіреність № 155/1/11-284 від 22.01.2008 р.);

від відповідача - Спасененко А.І. – директор; Ємчура П.В. (довіреність №02/06-01 від 02.06.2008 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємтва "Новий стиль"

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.04.2008

у справі № 3/140 (Сівакова В.В.)

за позовом                               Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до                                                   Приватного підприємтва "Новий стиль"

про                                                  виселення та повернення нежитлового приміщення

Відповідно до розпорядження Голови Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2008 р. № 01-23/1/1 розгляд справи здійснюється колегією суддів у складі: головуючого судді Буравльова С.І., суддів: Калатай Н.Ф., Капацин Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від03.04.2008р. у справі №3/140 позов задоволено повністю. Виселено відповідача з нежитлового приміщення, загальною площею 119,40 кв. м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 34 літ. А, повернуто зазначене приміщення позивачу. Стягнуто з відповідача на користь позивача 85,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в позові повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Позивач лише виконує волю власника (Київської міської ради), контролюючи збереження майна орендованого відповідачем і без відповідного розпорядження Київської міської ради не має права на виселення позивача, оскільки питання припинення або пролонгації договору оренди відноситься до компетенції Київської міської ради, яка не приймала рішення про відмову в продовженні дії договору оренди.

Після припинення строку дії договору оренди рішенням Київської міської ради № 525/582 від 21.12.2006 р. ”Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, продовження термінів дії договорів оренди, надання дозволів на встановлення пільгових орендних ставок” позивачу було продовжено користування приміщенням, площею 119,40 кв. м. за адресою: вул. Мілютенка, 34 літ. А до завершення приватизації, але не більше ніж на 364 дні.

06.12.2007 р. відповідачем було подано до Київської міської ради заяву про продовження терміну дії договору оренди, але жодного рішення стосовно цього питання ще не було прийнято.

Листом № 155/05-1560 від 20.07.2005 р. позивач повідомив про припинення терміну дії договору оренди № 03/1968 від 19.07.2005 р., однак, на 2007 рік був укладений інший договір, а тому вказане повідомлення не повинно прийматись судом до уваги.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав викладених у рішенні господарського суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Позивач звернувся до господарського суду першої інстанції з позовом про виселення відповідача із нежитлового приміщення, загальною площею 119,4 кв. м. в будинку № 34 літера А по вул. Мілютенка та повернення зазначеного приміщення позивачу.

Рішенням господарського суду першої інстанції позов задоволено повністю.

Апеляційний господарський суд не погоджується із вказаним рішенням господарського суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України ”Про місцеве самоврядування в Україні” від імені та в інтересах територіальних громад права суб’єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно із ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 60 вказаного Закону передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров’я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об’єкти, визначені відповідно до закону як об’єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частинами 5, 7 ст. 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені і в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об’єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об’єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати їх як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об’єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду; майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об’єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню; у містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.

Відповідно до ст. 5 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” орендодавцями, зокрема, є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, та підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Відповідно до статуту Комунального підприємства ”Київжитлоспецексплуатація” предметом діяльності останнього, зокрема, є передача його в користування на договірних засадах з дозволу власника або уповноваженого ним органу, здійснення контролю за виконанням договорів оренди нежилих приміщень (п. 2.2.5 статуту).

19.07.2005 р. на підставі рішення Київської міської ради від 19.07.2005 р. № 813/3388 додаток 2 пункт 9 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 03/1968 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі договір оренди), відповідно до якого позивач, як орендодавець, передав, а відповідач, як орендар, прийняв в оренду нежиле приміщення, загальною площею 119,40 кв. м. (п. 2.1.), за адресою: вул. Мілютенка, 34 літ. А (п. 1.1.).

Згідно із актом приймання-передачі (додаток № 2 до договору оренди) (а. с. 9) вказане приміщення передане відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 284 ГК України передбачено, що сторони по договору визначають строк його дії.

Як вбачається із п. 9.1. договору оренди сторонами погоджено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 19.07.2005 р. до 17.07.2006 р.

Приписами ч. 2 ст. 17 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що договір оренди вважається продовженим якщо жодна із сторін цього договору протягом місяця після закінчення терміну його дії не звернеться до іншої сторони із заявою про його припинення або внесення до нього змін.

Згідно із ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, апеляційний господарський суд встановив, що позивач 25.07.2006 р. направив на адресу відповідача лист від 20.07.2006 р. за № 155/05-1560 про закінчення дії договору оренди (а. с. 10), в якому повідомив відповідача про закінчення 17.07.2006 р. терміну дії договору оренди та просив звільнити приміщення і передати позивачу за актом. Направлення 25.07.2006 р. позивачем відповідачу вказаного листа підтверджується фіскальним чеком № 6466 та списком згрупованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України (а. с. 11). Крім того, відповідач не заперечує отримання зазначеного листа.

Відповідно до п. 5.4. договору оренди позивач після закінчення терміну дії цього договору має переважне право за інших рівних умов, на продовження дії договору, за умовами належного виконання своїх обов’язків за цим договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київрада.

Згідно із п. 9.3. договору оренди після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Київської міської ради № 525/582 від 21.12.2006 р. ”Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, продовження термінів дії договорів оренди, надання дозволів на встановлення пільгових орендних ставок” погоджено продовження договору оренди приміщення, площею 119,40 кв. м. за адресою: вул. Мілютенка, 34 літ. А до завершення приватизації, але не більше ніж на 364 дні.

В ході розгляду справи в апеляційному господарському суді відповідач зазначав про те, що на підставі рішення Київської міської ради № 525/582 від 21.12.2006 р. ”Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, продовження термінів дії договорів оренди, надання дозволів на встановлення пільгових орендних ставок” між ним та позивачем було укладено договір оренди на 2007 рік.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частина 1 ст. 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Разом з тим якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, як це передбачено ч. 1 ст. 38 ГПК України.

З метою з’ясування всіх обставин справи апеляційний господарський суд ухвалою від 03.06.2008 р. зобов’язав відповідача надати, зокрема, договір оренди спірного приміщення на 2007 рік.

На виконання вимог вказаної ухвали відповідач надав копію договору № 03/3077 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 17.08.2007 р. (далі договір оренди № 03/3077 від 17.08.2007 р.).

Дослідивши надану відповідачем копію договору оренди № 03/3077 від 17.08.2007 р. апеляційний господарський суд встановив, що відповідно до його умов позивач на підставі рішення Київської міської ради від 21.12.2006 р. № 525/582 додаток 2 пункт 58 передав, а відповідач прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення) за адресою: вул. Мілютенка, 34 літ. А (п. 1.1.), загальною площею 119,40 кв. м. (п. 2.1.).

Відповідно до п. 9.1. договору оренди № 03/3077 від 17.08.2007 р. цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 17.08.2007 р. до завершення приватизації, але не більше, ніж на 364 дні до 15.08.2008 р.

На підставі викладеного апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що, на час звернення позивача (25.02.2008 р.) із позовною заявою про виселення відповідача із приміщення, загальною площею 119,40 кв. м. за адресою: вул. Мілютенка, 34 літ. А, був укладений та діяв договір оренди № 03/3077 від 17.08.2007 р., яким, як встановлено вище, строк оренди зазначеного приміщення встановлено до 15.08.2008 р.

Таким чином, оскільки відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України ”Про оренду державного та комунального майна” правовою підставою користування майном, що перебуває у комунальній власності є договір оренди, а сторонами укладено договір оренди № 03/3077 від 17.08.2007 р., яким встановлено строк оренди спірного приміщення до 15.08.2008 р., то у відповідача є всі підстави користуватись спірним приміщенням, а тому господарський суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив вимоги позивача про виселення відповідача із спірного приміщення.

На підставі викладеного та матеріалів справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду першої інстанції, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства ”Новий стиль” задовольнити.

Рішення Господарського суду м. Києва від 03.04.2008 р. у справі № 3/140 скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути із Комунального підприємства ”Київжитлоспецексплуатація” (м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) на користь Приватного підприємства ”Новий стиль” (м. Київ, вул. Попудренка, 20, ) 42,50 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Матеріали справу № 3/140 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Буравльов С.І.

Судді                                                                                          Калатай Н.Ф.

Капацин Н.В.

25.06.08 (відправлено)