ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 вересня 2008 р.

№ 14-10-08/2102

Судова
колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Продаєвич Л.В.

Хандуріна М.І.

розглянувши
касаційну скаргу

ВАТ "Шрамківський цукровий завод"
в особі ліквідатора ОСОБА_1

на постановувід
26.06.2008 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

за заявоюЗАТ
"Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен Холдінг", м. Київ

провизнання
недійсним договору купівлі-продажу підприємства -банкрута від 09.03.2004 р.,
укладеного між ВАТ "Шрамківський цукровий завод" та ТОВ
"ЛЛЛ", м. Черкаси

у справі

№ 14-08/2102
господарського суду Черкаської області

за заявою

Української корпорації
"Укрнафтопродукт", м. Київ

до

ВАТ "Шрамківський цукровий
завод", смт. Шрамківка Драбівського р-ну Черкаської області

про

банкрутство

голова комітету кредиторів

ПП "Тіман",  м. Київ

арбітражний керуючий

ОСОБА_1

в судовому
засіданні взяли участь представники:

ЗАТ "Фінансово-енергетична
компанія "Тай-Пен Холдінг"

Кущєв В.В., довір.;

та ліквідатор банкрута

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду
Черкаської області знаходиться справа № 14-08/2102 про банкрутство ВАТ
"Шрамківський цукровий завод".

Постановою господарського суду
Черкаської області від 07.11.2002 р. боржника визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру.

27.03.2008 р. до суду надійшла
заява кредитора банкрута -ЗАТ "Фінансово-енергетична компанія
"Тай-Пен Холдінг" про визнання недійсним договору купівлі-продажу
підприємства -банкрута від 09.03.2004 р., укладеного між банкрутом та ТОВ
"ЛЛЛ".

Ухвалою господарського суду
Черкаської області 22.04.2008 р. (суддя Хабазня Ю.А.) вказану заяву залишено
без розгляду. При цьому, суд керувався п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України (далі -ГПК України).

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 26.06.2008 р. (судді: Шкурдова Л.М.
-головуючий, Міщенко П.К., Яковлєв М.Л.) апеляційну скаргу ЗАТ
"Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен Холдінг" задоволено,
ухвалу господарського суду Черкаської області 22.04.2008 р. скасовано, а справу
передано на розгляд до цього суду.

Не погоджуючись з такою постановою,
банкрут в особі ліквідатора ОСОБА_1 звернувся до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 26.06.2008 р. скасувати, а ухвалу
господарського суду Черкаської області 22.04.2008 р. залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована
невірним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права, зокрема ч. 1 ст. 30 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі -Закон
про банкрутство), ст. 257 Цивільного кодексу України та ст. 62 ГПК України.

На думку заявника касаційної
скарги,  кредитор банкрута -ЗАТ "Фінансово-енергетична
компанія "Тай-Пен Холдінг" не може бути стороною у справі з питань
визнання угод недійсними.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції про залишення заяви кредитора банкрута про визнання угоди недійсною
без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив, зокрема, з того, що вимоги про
визнання угод, укладених ліквідатором під час ліквідаційної процедури,
недійсними мають розглядатися в межах провадження у справі про банкрутство.

У зв'язку з чим, суд апеляційної
інстанції вважає неправильним висновок суду першої інстанції щодо
неправомірності звернення кредитор банкрута -ЗАТ "Фінансово-енергетична
компанія "Тай-Пен Холдінг" у ліквідаційній процедурі з заявою про
визнання недійсним договору купівлі-продажу підприємства -банкрута від
09.03.2004 р., укладеного між банкрутом та ТОВ "ЛЛЛ".

Однак, такі твердження суду
апеляційної інстанції законними та обґрунтованими визнати не можна з огляду на
таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону
про банкрутство у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на
дії учасників ліквідаційної процедури, а
також здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 25 Закону про
банкрутство передбачені повноваження ліквідатора банкрута, до яких зокрема,
належить подання до господарського суду заяв про визнання недійсними угод
боржника з підстав, передбачених ст. 17 цього Закону.

Отже, як вірно встановлено судом
першої інстанції, у межах справи про банкрутство суд розглядає заяви
ліквідатора банкрута про визнання недійсними угод боржника.

Тобто, суб'єктом ініціювання
визнання укладених боржником угод недійсними у ліквідаційній процедурі у межах
справи про банкрутство є ліквідатор банкрута.

Відтак, у ліквідаційній процедурі
заяви кредиторів банкрута про визнання угод боржника недійсними підлягають
розгляду у позовному провадженні.

Відповідної правової позиції
дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїй постанові від 12.09.2006 р.
у справі № 16/247.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що рішенням господарського суду Черкаської області від 11.08.2004
р. у справі 16/1638 в позові кредитора банкрута -ВАТ "Державний ощадний
банк України" в особі Черкаського обласного управління  до банкрута та  ТОВ "ЛЛЛ" про визнання недійсним
договору купівлі-продажу підприємства -банкрута від 09.03.2004 р. відмовлено.

Між тим, обґрунтовано встановивши,
що заява про визнання недійсним договору купівлі-продажу підприємства -банкрута
від 09.03.2004 р. не може бути розглянута судом у процедурі банкрутства,
оскільки її заявник не є ліквідатором банкрута, суд першої інстанції дійшов
помилково висновку щодо необхідності повернення вказаної заяви без розгляду на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

В силу ст. 41 ГПК
України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК
України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви (у даному випадку -заяви про
визнання угоди недійсною), якщо вона не підлягає розгляду в господарських судах
України (у даному випадку -саме у справі про банкрутство).

Отже, враховуючи те, що заява
кредитора банкрута -ЗАТ "Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен
Холдінг"  подана у межах справи про
банкрутство, про що свідчить перша сторінка заяви (а.с. №3 том 12), у її
прийнятті слід відмовити.

У зв'язку з чим, постанова суду
апеляційної інстанції підлягає скасуванню, як така, що не відповідає чинному
законодавству, а ухвала суду першої інстанції -відповідній зміні.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 24, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом" та ст. ст. 41, 62, 1115,
1117, 1119 -11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ВАТ
"Шрамківський цукровий завод" в особі ліквідатора ОСОБА_1
задовольнити частково.

2.          Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 26.06.2008 р. у справі № 14-08/2102
скасувати.

3.          Ухвалу господарського суду Черкаської
області від 22.04.2008 р. у справі № 14-08/2102 змінити, виклавши абзац
перший її резолютивної частини в такій редакції: "Відмовити ЗАТ
"Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен Холдінг" у прийнятті
заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу підприємства -банкрута
від 09.03.2004 р., укладеного між ВАТ "Шрамківський цукровий завод"
та ТОВ "ЛЛЛ".

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
Л.В. Продаєвич

М.І. Хандурін