ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32 ____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.09.08
Справа № 15/129н.

за позовом

приватного підприємства «Криниця», м.
Лисичанськ Луганської області

до
1-го відповідача: Управління охорони здоров'я Лисичанської міської ради
Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області

2-го відповідача:
Управління власності Лисичанської міської ради Луганської області, м.
Лисичанськ Луганської області

3-го відповідача:
Лисичанської міської ради Луганської області, м.
Лисичанськ Луганської області

Третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів -
фізична особа -підприємець ОСОБА_1, м. Лисичанськ Луганської області

про  визнання недійсними результатів конкурсу та
спонукання укласти договір оренди

Суддя
Пономаренко Є.Ю.

За участю представників:

від позивача - Кузнецов А.Н.,
директор;

від І-го відповідача - Ямпольська
О.В., головний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність № 1762 від 01.09.08;

від ІІ-го відповідача - Зиль О.В.,
головний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність № 901 від 01.09.08;

від ІІІ-го відповідача -
представник не прибув;

від 3-ої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів -ОСОБА_1., свідоцтво
НОМЕР_1 від 30.08.96;

До початку слухання справи по суті
не заявлено вимогу про фіксування
судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у
зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального
кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору:
позивачем заявлено вимоги про:

-          визнання недійсними результатів
конкурсу на право оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, під аптечний пункт, оформленого протоколом від 22.07.2008, б/н,
затвердженого керівником Управління охорони здоров'я Лисичанської міської ради,
як неправомірного;

-          спонукання  Управління охорони здоров'я Лисичанської
міської ради та Управління власності Лисичанської міської ради укласти договір
оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 21,1 кв. м. під аптечний пункт з позивачем строком на один рік.

Представник позивача просить позов
задовольнити у повному обсязі. Позов мотивовано зокрема тим, що договір оренди,
укладений з позивачем є продовженим на той же строк, оскільки орендодавець
направив листа позивачу до закінчення строку дії договору, а не в місячний
строк після закінчення строку дії договору. Також, позивач вказує на наявність
у нього переважного права передбаченого ст. 777 Цивільного кодексу України.

Управління охорони здоров'я надало
відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, на підставах
викладених у ньому, зазначивши, що договір оренди з позивачем припинив свою дію
за закінченням строку на який його було укладено, а доводи позивача про
порушення законодавства при проведенні конкурсу є необґрунтованими.

Управління власності надало відзив
на позовну заяву, де просить у задоволенні позову відмовити в звязку з тим, що
конкурс на право оренди спірного майна був проведений відповідно до чинного
законодавства.

ОСОБА_1. надав відзив на позовну
заяву, в якому вказує, що брав участь в конкурсі на право оренди спірного майна
на законних підставах та виконав всі необхідні вимоги, та просить відхилити
позовні вимоги.

Одночасно з пред'явленням позову
позивач заявив клопотання про вжиття заходів щодо забезпечення позову, у вигляді
заборони Управлінню охорони здоров'я Лисичанської міської ради, Управлінню
власності Лисичанської міської ради, Лисичанські міській раді укладати договір
оренди не житлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з приватним
підприємцем ОСОБА_1(АДРЕСА_2. Свідоцтво про державну реєстрацію приватного
підприємця від 30.08.1996 р.), вчиняти будь-які дії, приймати рішення щодо відчуження
будь-яким способом житлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи п.1.1 Інформаційного
листа Вищого господарського суду «Про деякі питання практики забезпечення
позову» від 12.12.2006  № 01-8/2776, у
вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості  доводів  заявника
щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

-          розумності, обґрунтованості  і
адекватності  вимог  заявника щодо забезпечення позову;

-          забезпечення збалансованості
інтересів сторін,  а також інших
учасників судового процесу;

-          наявності зв'язку  між
конкретним  заходом  до
забезпечення позову і предметом позовної вимоги,  зокрема,
чи спроможний такий захід забезпечити
фактичне  виконання  судового
рішення  в  разі задоволення позову;

-          імовірності утруднення   виконання
або  невиконання  рішення господарського суду в разі невжиття
таких заходів;

-          запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб,  що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно ст. 66 ГПК України забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до п.3 Роз'яснення
Вищого господарського суду від 23.08.1994р. №02-5/611 “Про деякі питання
практики застосування заходів до забезпечення позову” умовою застосування
заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за
якістю на момент виконання рішення.

Підстави та предмет позову не
пов'язані з відчуженням майна про заборону чого зокрема просить позивач.
Передача майна в оренду за конкурсом не тягне перехід права власності на об'єкт
оренди та відповідно не є відчуженням.

Позивачем не доведено, що
відповідачами буде укладено договір оренди з третьою особою до розгляду даного
спору по суті.

При поданні клопотання про
забезпечення позову та протягом розгляду позовної заяви позивачем не наведено
обґрунтування та не надано докази про те, що невжиття заявлених заходів може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній
справі.

Крім того, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим відсутня необхідність вжиття
заходів забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін та третьої особи, суд встановив наступне.

Між першим відповідачем у справі -
Управлінням охорони здоров'я Лисичанської міської ради Луганської області, як
орендодавцем та позивачем - приватним підприємством «Криниця», як орендарем
26.07.2006 р. укладено договір №62 оренди нежитлового приміщення, що
знаходиться у комунальній власності.

Об'єкт оренди за даним договором
-нежитлове вбудоване приміщення, площею 21,1м2, розташоване в
АДРЕСА_1, передано орендарю за актом прийому-передачі від 26.07.2006 р.

Строк дії договору оренди №62
встановлено положеннями п. 9.1. договору з 26.07.2006 р. по 25.07.2007 р.

Додатковою угодою від 26.07.2007 р.
до договору від 26.07.2006 р. №62 договір оренди пролонговано до 20.07.2008р.

Договір припинив свою дію за
закінченням строку, на який його було укладено, враховуючи листи орендодавця
(1-го відповідача у справі):

- від 21.05.2008 р. №1014, в якому
вказано про те, що строк дії договору закінчився 20.07.2008 р. і на новий строк
договір продовжено не буде. При цьому, також вказано, що укладення договору
оренди даного приміщення буде проводитися на конкурсній основі;

- від 11.07.2008 р. за №1415, в
якому зазначено, що передача в оренду приміщення буде здійснюватися на
конкурсній основі, про що вже повідомлялося в листі від 21.05.2008р. №1014

- від 25.07.2008р. №1518, в якому
повідомлено, що за результатами конкурсу, проведеного 22.07.2008 р. його
переможцем став ОСОБА_1. При цьому, позивачу було вказано на необхідність
повернення приміщення за актом приймання-передачі орендодавцю;

- від 05.08.2008 р. №1586, яким
позивачу було ще раз було вказано на необхідність повернення приміщення за
актом приймання-передачі орендодавцю.

Направлення вказаних листів
підтверджується матеріалами справи та їх одержання визнається відповідачем.

Таким чином, повідомлення орендаря
-позивача у справі про  волевиявлення
орендодавця щодо не продовження договору оренди з позивачем та про передачу
приміщення в подальшу оренду лише за результатами конкурсу підтверджується як
до закінчення строку дії договору оренди так і після.

Згоди щодо умов договору оренди
спірного майна на новий строк між сторонами по договору досягнуто не було.

У відповідь на лист ПП «Криниця»від
09.07.2008 р. №22 перший відповідач (орендодавець) своїм листом від 11.07.2008
р. за №1415 повідомив, про те, що передача в оренду приміщення буде
здійснюватися на конкурсній основі, про що вже повідомлялося в листі від
21.05.2008р. №1014. При цьому, вказано в якій газеті можна ознайомитися з
умовами конкурсу.

Спірне приміщення перебуває у
комунальній власності територіальної громади м. Лисичанська. Балансоутримувачем
приміщення є Управління охорони здоров'я Лисичанської міської ради Луганської
області.

22 липня 2008 р. проведено конкурс
на право оренди спірного приміщення, що перебувало в оренді у позивача (до
20.07.2008р.).

Позивач також приймав участь у
конкурсі. Про участь у конкурсі позивачем подавалася заява від 18.07.2008р.
№27.

Переможцем конкурсу став ОСОБА_1.

Рішення про обрання переможця
конкурсу оформлено протоколом засідання конкурсної комісії від 22.07.2008 р.

Дане рішення не оскаржено
відповідно до встановлених законом способів захисту порушених прав -позову про
визнання недійсним рішення конкурсної комісії
оформленого протоколом від 22.07.2008 р. до суду не подавалось.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

За частиною другою ст. 509
Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, за ст. 11 ЦК України, є, зокрема, договори та інші
правочини.

Спір, що виник між сторонами у
справі, стосується правовідносин по оренді майна.

Відповідно до п. 1 ст. 283
Господарського кодексу України предмет правовідносин за договором оренди
визначено наступним чином: одна сторона (орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності. Аналогічна за змістом норма визначена у ч
1 ст. 759 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Строк дії договору оренди №62
встановлено положеннями п. 9.1. договору з урахуванням додаткової угоди від
26.07.2007 р. до 20.07.2008р.

Правочин, який би змінював права та
обов'язки сторін по оренді майна,  в
частині продовження строку дії договору оренди, між сторонами не укладався.

Згідно ч.2 ст. 291 Господарського
кодексу України, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та
комунального майна», п. 9.6 договору оренди №62 договір оренди припиняється у
разі закінчення строку, на який його було укладено.

Враховуючи листи орендодавця (1-го
відповідача у справі) від 21.05.2008 р. №1014, від 11.07.2008 р. за №1415, від
25.07.2008р. №1518, від 05.08.2008 р. №1586, договір №62 на оренду
нежитлового приміщення від 26.07.2006р. припинив свою дію за закінченням
строку на який його було укладено.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести
певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 764 Цивільного
кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного
місяця,  договір вважається  поновленим на строк, який був раніше
встановлений договором.

Орендодавець виразив свої
заперечення проти продовження дії договору оренди з позивачем у справі
вищенаведеними листами. З даних листів вбачається стійке волевиявлення
орендодавця, виражене, як до закінчення строку дії договору, так і в місячний
строку після закінчення строку договору, про те, що договір оренди не буде
продовжено з позивачем на той же строк і на тих же умовах. Зазначалося про те,
що подальша оренда приміщення буде вирішуватися на підставі конкурсу. У зв'язку
з припиненням дії договору та враховуючи, що позивач не став переможцем
конкурсу орендодавець просив позивача повернути приміщення за актом
приймання-передачі.

Крім вираження волі щодо не
подовження договору в місячний строк після закінчення строку договору, що було
зроблено першим відповідачем трьома вищевказаними листами, також слід
зазначити, що і вираження такої волі до закінчення строку дії договору -листом
від 21.05.2008 р. №025 теж є належним повідомленням для припинення договору і
унеможливлення його продовження за ст. 284 ГК України та ст. 764 ЦК України з
наступних підстав.

Норми зазначених статей не носять
імперативний характер в частині початку відліку такого строку і не встановлюють
правовим наслідком недійсність такого попередження в тому разі, коли воно
направлено позивачу до спливу строку дії договору. Важливо, щоб це попередження
було заявлено не пізніше місячного строку  після закінчення терміну дії договору і було доведено
до відома орендодавця.

Така ж позиція була викладена і
Вищим господарським судом України при касаційному перегляді у справі №15/532пн.

Тому, доводи позивача в зазначеній
частині є хибними та відхиляються судом. Постанови Верховного Суду України від
22.03.2005р. у справі №1/135-20/51 та від 24.05.2005р. у справі №36/237, на які
посилається позивач в своїй позовній заяві, не
містять висновку суду про те, що повідомлення про припинення та не
продовження дії договору на новий строк зроблене до закінчення строку дії
договору не може бути підставою для припинення дії договору за закінченням
строку на який його укладено.

Постанова ж Верховного Суду України
від 27.12.2005р. у справі №3/84, на яку також посилається позивач, навпаки
підтверджує висновок суду. Так, у вказаній постанові зазначається, що
відповідач безпідставно займає приміщення, оскільки позивач листом від 31.01.2004р.
повідомив його про те, що договір оренди закінчується 09.02.2004р.

Крім того, слід зазначити, що
позивач подавав заяву на участь у конкурсі. Тим, самим позивач погодився з
припиненням договору оренди з ним, дії та рішення щодо призначення конкурсу
позивач не оскаржував.

На підставі викладеного,
господарський суд об'єктивно розглянувши в судовому процесі обставин справи в
їх сукупності та оцінивши надані сторонами витребувані судом докази за своїм
внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що орендодавець (перший
відповідач у справі) належним чином виразив свої заперечення щодо не
продовження дії договору оренди від 26.07.06 №62 з позивачем на строк після
20.07.2008р.

Таким чином, договір оренди від
26.07.2006р. №62 є припиненим 20.07.2008 р. за закінченням строку, на який його
було укладено.

Відповідно до ст. 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічна за змістом норма
закріплена і у ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального
майна».

Також, відповідно до п. 4.19.
договору при закінченні терміну дії договору оренди орендар зобов'язаний
повернути орендодавцю орендоване приміщення
за актом приймання-передачі. Відповідно до п. 2.4. договору майно вважається
повернутим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

За загальним правилом оформлення
акту приймання-передачі покладається на сторону, яка зобов'язана передати річ,
тобто при укладенні договору оренди -на орендодавця, а при припиненні дії договору
-на орендаря.

Відповідно до ч. 2 ст. 795
Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами
договору.

Об'єкт оренди не було вчасно
повернуто орендарем орендодавцеві в установленому порядку.

Таким чином, доводи позивача,
визначені ним як підстави позовних вимог, є необґрунтованими та відповідно у
задоволенні позову слід відмовити.

Також, щодо доводів позивача про
наявність у нього переважного права на укладення договору оренди, слід
зазначити наступне.

Обставини щодо переважного права
позивача на оренду спірного майна не можуть бути підставами задоволення позову,
який розглянуто у даній справі, з наступних підстав.

Відповідно до  абз. 3 ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу
України умови договору  найму  на
новий  строк   встановлюються   за домовленістю  сторін.
У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших  умов
договору  переважне  право
наймача  на  укладення договору припиняється.

Між позивачем та першим
відповідачем  не досягнуто згоди щодо
умов договору найму (у тому числі щодо плати) на новий строк. Тому, відповідно
до абз. 3 ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України переважне право позивача
припинено.

Крім того, при подачі позову про
спонукання укласти договір позивач має додати проект договору, який суд має
зобов'язати укласти відповідача. Позивач не надав такого проекту договору
оренди. Тому, навіть при обґрунтованості по суті позовної вимоги суд не зміг би
її задовольнити через відсутність такого проекту, оскільки не було б вирішено
спір на яких же саме умовах суд зобов'язує відповідача укласти договір з
позивачем.

На підставі вищевикладеного у
задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Управління охорони здоров'я
Лисичанської міської ради Луганської області та Управління власності
Лисичанської міської ради Луганської області укласти з підприємством позивача
договір оренди нежитлового приміщення слід відмовити.

До того ж слід зазначити, що
Управління власності Лисичанської міської ради Луганської області не є належним
відповідачем  за даною вимогою, оскільки
воно не виступає орендодавцем спірного майна. Орендодавцем виступає Управління
охорони здоров'я Лисичанської міської ради, яке є балансоутримувачем спірного
приміщення, що відповідає положенням ст. 5 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»відносно передачі в оренду спірного приміщення
площею 21,1 кв.м.

Відхилення доводів позивача про
продовження дії договору оренди та про наявність у нього переважного права на
оренду спірного приміщення, покладених в основу вимоги про визнання недійсними
результатів конкурсу є підставою відмови у задоволенні даної вимоги.

Крім того, слід зазначити, що
пред'явлення позовної вимоги про визнання недійсними результатів
конкурсу на право оренди нежитлового приміщення не може вважатися
належним способом захисту порушеного цивільного права  та інтересу.

За результатами конкурсу комісією
прийнято рішення про визначення переможця конкурсу оформлене Протоколом
засідання комісії від 22.07.2008 р.

Саме вказаний протокол відповідача
є рішенням та породжує певні права і обов'язки у учасників відносин, тобто є
актом ненормативного характеру (індивідуальним актом).

Відповідно до ст. 20 Господарського
кодексу України права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються,
зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні
інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав, передбачених законом.

Тому, належним способом захисту
могло бути подання позову про визнання недійсним рішення відповідача щодо
визначення переможця конкурсу та укладення з ним договору оренди, оформленого
Протоколом засідання комісії  від
22.07.2008р., а не визнання недійсними результатів конкурсу.

З огляду на те, що пред'явлена
вимога про визнання недійсними результатів конкурсу з
передачі в оренду приміщення не відповідає встановленим законом  способам захисту порушеного цивільного права,
це також є підставами відмови у її задоволенні.

Також, відхиляються судом і доводи
позивача про те, що рішення комісії з проведення конкурсу є неправомірним через
відсутність затвердженого на сесії Лисичанської міської ради Порядку проведення
конкурсу на право оренди комунального майна. В обґрунтування наведеного доводу
позивач посилається на положення п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Проте, згідно вказаної норми
виключно на пленарних засіданнях ради вирішується, зокрема, питання прийняття
рішень щодо  відчуження  відповідно
до  закону комунального
майна;  затвердження місцевих програм
приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності,  які не
підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації
об'єктів  права  комунальної
власності;  вирішення   питань
про придбання  в  установленому законом порядку приватизованого
майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого
у   процесі   приватизації,   договір
купівлі-продажу   якого  в установленому порядку розірвано або визнано
недійсним, про надання у  концесію  об'єктів
права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та
перепрофілювання підприємств, установ та
організацій  комунальної  власності відповідної територіальної громади.

Так, вказана норма не визначає, що
порядок проведення конкурсів з передачі в оренду майна має визначатися за
рішенням ради. Поняття відчуження майна та передача його в оренду мають різну
правову природу.

Тому, при проведенні конкурсу не
було порушення вказаної норми Закону, на що посилався позивач.

Порядок проведення конкурсу на
право оренди комунального майна затверджений наказом Управління власності
Лисичанської міської ради.

Згідно п. 2 ст. 2 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»місцеве самоврядування   здійснюється   територіальними громадами сіл, селищ, міст
як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі
органи, а також через районні та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 1 вказаного
Закону  виконавчі органи рад -це
органи,  які відповідно до Конституції
України   та   цього
Закону  створюються  сільськими,
селищними, міськими,  районними в
містах (у разі  їх  створення)
радами  для здійснення виконавчих
функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та
іншими законами.

Згідно п. 1.1. Положення про
управління власності Лисичанської міської ради, затвердженого рішенням міської
ради від 11.09.2007р. за №381 дане Управління є самостійним виконавчим органом
Лисичанської міської ради.

Відтак, Управління власності
Лисичанської міської ради є органом місцевого самоврядування територіальної
громади м. Лисичанська.

Тому, позиція позивача про те, що
Управління власності Лисичанської міської ради не є органом місцевого
самоврядування та не має права затверджувати порядок проведення конкурсу з
передачі комунального майна в оренду є безпідставною.

В будь-якому разі, Порядок
проведення конкурсу на право оренди комунального майна, затверджений наказом
управління власності Лисичанської міської ради не оскаржувався в судовому
порядку. Доказів визнання вказаного Порядку та наказу, яким його затверджено,
недійсними за рішенням суду, що набрало законної сили, позивачем не надано.

Проведення конкурсу по передачі в
оренду спірного приміщення узгоджується зі ст. 76 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України».

Також, не приймаються судом доводи
позивача про відсутність на момент проведення конкурсу у його переможця (3-ї
особи у справі) ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі лікарськими
засобами.

Дана обставина не може бути
підставою визнання недійсним рішення конкурсної комісії. Позивачем не доведено,
що наявність у конкурсантів зазначеної ліцензії було обов'язковою умовою
проведення конкурсу та має вирішальне значення при визначенні переможця.

Зазначене питання може розглядатися
в процесі виконання договору в частині дотримання орендарем мети використання
орендованого майна (якщо приміщення буде використовуватися  за іншою метою). Або це питання щодо
здійснення орендарем роздрібної торгівлі лікарськими засобами без наявності
ліцензії може перевірятися відповідним контролюючим органом.

Більше того, навпаки для отримання
зазначеної  ліцензії заявнику необхідно
довести право користування приміщенням аптеки, додавши копію паспорту аптечного
закладу (Постанова Кабінету міністрів України від 04.07.2001р. №756).

Доречи, сам позивач  не додавав свою ліцензію при подачі своєї
заяви на участь у конкурсі на право оренди спірного приміщення.

Таким чином, слід відмовити
повністю у задоволенні позову приватного підприємства «Криниця»до 1-го
відповідача: Управління охорони здоров'я Лисичанської міської ради Луганської
області, 2-го відповідача: Управління власності Лисичанської міської ради
Луганської області, 3-го відповідача: Лисичанської міської ради Луганської області,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів - фізичної особи -підприємця ОСОБА_1про: визнання
недійсними результатів конкурсу на право оренди нежитлового приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, під аптечний пункт, оформленого протоколом
від 22.07.2008, б/н, затвердженого керівником Управління охорони здоров'я
Лисичанської міської ради, як неправомірного; та про спонукання  Управління охорони здоров'я Лисичанської
міської ради та Управління власності Лисичанської міської ради укласти договір
оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 21,1 кв. м. під аптечний пункт з позивачем строком на один рік.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, судові витрати за позовом  у
складі: 85 грн. 00 коп. державного мита, а також 118 грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача у
справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и
в:

1. У задоволенні позову приватного
підприємства «Криниця»до 1-го відповідача - Управління охорони здоров'я
Лисичанської міської ради Луганської області, 2-го відповідача - Управління
власності Лисичанської міської ради Луганської області, 3-го відповідача -
Лисичанської міської ради Луганської області, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1про: визнання недійсними результатів конкурсу на право
оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, під аптечний
пункт, оформленого протоколом від 22.07.2008, б/н, затвердженого керівником
Управління охорони здоров'я Лисичанської міської ради, як неправомірного;
спонукання  Управління охорони здоров'я
Лисичанської міської ради та Управління власності Лисичанської міської ради
укласти договір оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 21,1 кв. м. під аптечний пункт з позивачем строком
на один рік, відмовити повністю.

2. Судові
витрати за первісним позовом у складі: 85 грн. 00 коп. державного мита, а також
118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
покласти на позивача.

В судовому засіданні  було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано
24.09.2008р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України
дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко