ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.08                                                                                 Справа № 5/122

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА»м. Луганськ

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»м. Київ

про розірвання договору та стягнення 2490568 грн. 70 коп.

Головуючий суддя

Суддя

Суддя

Яресько Б.В.

Ворожцов А.Г.

Лісовицький Є.А.

За участю:

Секретар судового засідання Меркулов Р.С.

Від позивача

Токарев М.В. дов. б/н від 22.04.2008 р.

Від відповідача

Попов О.О. дов. № 605 ВІД 29.07.2008 Р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено вимоги про витребування майна –приміщення площею 6044,2 м.кв., яке розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная, 16“б”, з чужого незаконного володіння, шляхом зобов’язання відповідача звільнити приміщення та повернути приміщення позивачу; розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 06.12.2007. та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості з орендної плати в розмірі 2162664,91 грн., заборгованість з компенсації вартості комунальних послуг в розмірі 23984,20 грн., суму штрафних санкцій та індексації суми боргу –303919,59 грн., загалом 2490568,70 грн.

У судовому засіданні 18.08.2008 р. позивачем подана заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд:

1. Витребувати майно –приміщення площею 6044,2 м2 яке розташоване за адресою м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная 16 Б з чужого незаконного володіння, шляхом зобов’язання відповідача звільнити приміщення та повернути приміщення позивачу.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 06.12.2007 р.

3. Стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості з орендної плати в розмірі 3330667 грн. 28 коп., заборгованість з компенсації вартості комунальних послуг в розмірі 23984 грн. 20 коп., суму штрафних санкцій, індексацію суми боргу та 3% річних 746552 грн. 22 коп.

Заява про збільшення розміру позовних вимог не суперечить ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, та приймається судом до розгляду.

Представником відповідача 18.08.2008 р. заявлені клопотання:

про зупинення провадження у справі до розгляду Вищим господарським судом України його касаційної скарги на ухвалу господарського суду Луганської області від 24.07.2008 р. та ухвалу Луганського апеляційного господарського суду від 04.08.2008 р. по цій справі.

про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Клопотання про надання представнику відповідача можливості ознайомитися з матеріали справи судом задовольняється в зв’язку з чим у судовому засіданні оголошується перерва до 14 годин 15 хвилин 20 серпня 2008 року.

Після перерви 20.08.2008 р. представник позивача позов підтримав.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Представник позивача проти задоволення позову заперечував посилаючись на неналежне виконання умов договору з боку позивача.

Клопотання відповідача щодо зупинення провадження у справі в зв’язку з поданням ним касаційної скарги на ухвалу господарського суду Луганської області від 24.07.2008 р. та ухвалу Луганського апеляційного господарського суду від 04.08.2008 р. судом відхиляється з огляду на те, що ст. 79 Господарського процесуального кодексу України не містить норми яка б передбачала обов’язковість зупинення провадження у справі при таких обставинах.

Відповідачем 20.08.2008 р. заявлене клопотання про передачу матеріалів справи за встановленою підсудністю –за місцезнаходженням відповідача тобто до господарського суду м. Києва.

Представник позивача проти зазначеного клопотання заперечує, посилаючись на те, що спір повинен вирішуватися господарським судом Луганської області.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

З врахуванням того, що спірне майно - приміщення площею 6044,2 м2 яке розташоване за адресою м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная 16 Б розташовано в межах Луганської області, спір щодо його витребування підлягає вирішенню виключно господарським судом Луганської області.

За таких обставин, клопотання відповідача про передачу справи до іншого суду судом відхиляється

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що 06.12.2007. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового приміщення –будівлі магазину, загальною площею 6044,2 кв.м., розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная, 16”б”, яка була передана відповідачу позивачем за актом прийому-передачі приміщень від 06.12.2007 р.

Відповідно до умов договору оренди позивач зобов’язаний передати приміщення відповідачу у тимчасове платне користування, а відповідач зобов’язаний сплачувати за користування приміщенням орендну плату позивачу в розмірі та строки (до 10 числа поточного місяця), передбачені Договором, та утримувати приміщення в справному стані у відповідності із санітарними та протипожежними нормами, запобігати його пошкодженню.

Судом встановлено, що відповідач не сплачує орендну плату за користування приміщенням наданим йому в оренду позивачем. Так, за період оренди з 11 січня по 17 березня 2008 р. орендна плата сплачувалась відповідачем з порушенням термінів, встановлених договором оренди; за період оренди з 11 лютого по 17 березня 2008 р. орендна плата сплачена відповідачем не в повному обсязі, за період оренди з 11 квітня 2008 р. по 17 серпня 2008 р. орендна плата відповідачем взагалі не сплачена, що є порушенням з боку відповідача п.п. 5.1, 5.9 та 6.2.2 Договору оренди, тобто істотними порушенням умов договору. Станом на 17.08.2008 р. заборгованість відповідача з орендної плати складає 3330667 грн. 28 коп. Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем рахунками на оплату орендної плати та довідкою про надходження грошових коштів від ТОВ “ЕКО”.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України відповідач повинен сплачувати орендну плату позивачу незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно п. 12.7. договору він може бути розірваний на вимогу позивача у разі якщо відповідач прострочив оплату за користування приміщенням на два місяця.

Окрім орендної плати, відповідно до п. 5.11 та п. 5.12 договору оренди, відповідач повинен компенсувати позивачу вартість спожитих ним (відповідачем) комунальних послуг на підставі рахунків позивача. Відповідач сплачував компенсацію вартості спожитих ним комунальних послуг не в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 23984 грн. 20 коп.. Зазначене підтверджується наданими позивачем рахунками на компенсацію вартості комунальних послуг, спожитих відповідачем, та довідкою про надходження грошових коштів від ТОВ “ЕКО” (відповідача).

Відповідно до п. 8.4 договору оренди за несвоєчасне внесення плати за користування приміщенням відповідачу були нараховані штрафні санкції: протягом першого календарного місяця прострочення пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов’язання за кожен день прострочення; починаючи з першого дня другого календарного місяця прострочення штраф в розмірі 0,3% щоденних від суми невиконаного зобов’язання за кожен день прострочення.

Також було встановлено, що відповідач утримує приміщення та прилеглу до нього територію неналежним чином, у зв’язку з чим стан приміщення значно погіршився, що підтверджується поданим позивачем актом перевірки стану приміщення від 29.04.2008 р. з доданими до нього фотоматеріалами. Такі дії відповідача є порушенням п.п. 6.2.3 –6.2.5, 6.2.8, 6.2.9 договору оренди.

У зв’язку з існуванням заборгованості з орендної плати та компенсації вартості комунальних послуг на адресу відповідача надсилалась претензія № 106 від 24.04.2008 р., але у відповіді на претензію № 322 від 06.05.2008 р. відповідач відмовив в її задоволенні.

Враховуючи істотні порушення умов договору оренди відповідачем, позивач 19.05.2008 р., відповідно до ст. 188 ГК України, направив на адресу відповідача лист №136 про розірвання договору оренди та повернення приміщення.

Листом від 28 травня 2008 р. за № 423 відповідач відмовився від розірвання договору та повернення приміщення. Зобов’язання по сплаті орендної плати відповідач не виконує.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд з врахуванням збільшення позовних вимог:

1. Витребувати майно –приміщення площею 6044,2 м2 яке розташоване за адресою м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная 16 Б з чужого незаконного володіння, шляхом зобов’язання відповідача звільнити приміщення та повернути приміщення позивачу.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 06.12.2007 р.

3. Стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості з орендної плати в розмірі 3330667 грн. 28 коп., заборгованість з компенсації вартості комунальних послуг в розмірі 23984 грн. 20 коп., суму штрафних санкцій, індексацію суми боргу та 3% річних 746552 грн. 22 коп. посилаючись на умови договору, та положення ст. 188, 193, 285, 286, 291 Господарського кодексу України, ст. 526, 625, 651, 762, 783 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач не виконав свої зобов’язання за договором, відповідач був позбавлений можливості користуватися всім об’єктом оренди, об’єкт оренди має недоліки, які позивач не усунув, зазначені обставини на думку відповідача звільняють його від обов’язку по оплаті орендної плати в повному обсязі.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Позивачем подані докази обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідачем не надано суду будь яких доказів на підтвердження його доводів, що з вини позивача він використовував не весь об’єкт оренди, що об’єкт оренди має недоліки, які позивач не усунув.

Судом встановлено, що мають місце істотні порушення умов договору оренди від 06.12.2007 р. з боку відповідача, а саме: несплата орендної плати відповідачем протягом більш ніж трьох місяців підряд, утримання відповідачем приміщення в неналежному стані та несплата компенсації вартості спожитих відповідачем комунальних послуг, а також те, що відповідач відмовляється від добровільного розірвання договору оренди та повернення приміщення позивачу.

Несплата відповідачем орендної плати є істотним порушенням умов договору оренди, а саме, п.п. 5.1, 5.9, 6.2.2 договору, а також є порушенням норм ч.3 ст. 285 та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України; утримання відповідачем приміщення у неналежному стані та погіршення його стану є порушенням п.п. 6.2.3 –6.2.5, 6.2.8, 6.2.9 договору оренди та норм ч. 3 ст. 285 ГК України, ч.1 ст. 773 ЦК України; несплата відповідачем в повному обсязі вартості комунальних послуг, спожитих ним, є порушенням п. 5.11 та п. 5.12 договору оренди.

Згідно п. 12.7. договору він може бути розірваний на вимогу позивача у разі якщо відповідач прострочив оплату за користування приміщенням на два місяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитись від договору найму та вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

В ч. 3 ст. 291 ГК України зазначено, що договір оренди може бути розірваний за вимогою однієї із сторін за підставами, передбаченими Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України підставою для розірвання договору за рішенням суду за вимогою однієї із сторін є істотне порушення умов Договору іншою стороною.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд доходить висновку, що:

Вимоги позивача щодо розірвання договору оренди є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

В зв’язку з розірванням договору оренди у відповідача втрачаються правові підстави користування спірним приміщенням наданим йому в оренду, та воно має бути звільнене відповідачем і підлягає поверненню позивачу;

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача орендної плати в сумі 3330667 грн. 28 коп. за період з лютого 2008 р. по серпень 2008 р., 23984 грн. 20 коп. компенсації вартості комунальних послуг, 3 % річних в сумі 21969 грн. 49 коп., та втрат від інфляції 60273 грн. 78 коп. пені в сумі 39745 грн. 76 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем заявлена вимога щодо стягнення штрафу нарахованого відповідно до положень п. 8.4. договору в сумі 624563 грн. 18 коп.

Відповідно до ч. 2 п. 8.4. договору відповідач зобов’язаний сплатити починаючи з першого дня другого календарного місяця прострочення штраф в розмірі 0,3% щоденних від суми невиконаного зобов’язання за кожен день прострочення.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, за правовою природою неустойка зазначена в ч. 2 п. 8.4. договору оренди є пенею.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною першою цієї статті встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” (статті 1, 3) визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України.

Отже, стаття 3 названого Закону та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України є імперативною нормою та встановлює граничний розмір пені за прострочення платежу - не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який стягується пеня.

Положення ст. 551 Цивільного кодексу України дозволяють сторонам збільшувати в договорі розмір неустойки встановлений законом. Але в даному випадку: по перше закон не встановлює розмір неустойки, по друге положення ст. 343 Господарського кодексу України встановлюють не конкретний, а граничний розмір пені.

З врахуванням викладеного вимоги позивача щодо стягнення штрафу в розмірі 624563 грн. 18 коп. підлягають задоволенню частково, в сумі 125 982 грн. 64 коп. яка розрахована виходячи з подвійної облікової ставки НБУ яка діяла в період прострочення, в решті вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –22068 грн. 55 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 101 грн. 73 коп., в решті на позивача.

Керуючись ст. 44,49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «СОТА»м. Луганськ до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»м. Київ задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 06.12.2007 р. укладений між товариством з обмеженою відповідальністю “ЕКО” м. Київ, пр-т Науки, 8, ідентифікаційний код 32104254 та товариством з обмеженою відповідальністю “Торгова фірма “Сота” м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная, 16 “в”, ідентифікаційний код 30517007.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю “ЕКО” м. Київ, пр-т Науки, 8, ідентифікаційний код 32104254 звільнити приміщення площею 6044,2 м. кв., яке розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная, 16 Б та повернути приміщення позивачу –товариству з обмеженою відповідальністю “Торгова фірма “Сота” м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная, 16 “в”, ідентифікаційний код . 30517007, наказ видати.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКО” м. Київ, пр-т Науки, 8, ідентифікаційний код 32104254 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «СОТА»м. Луганськ, вул. 2-га Краснознамьонная, 16 “в”, ідентифікаційний код . 30517007 борг з орендної плати в сумі 3330667 грн. 28 коп., 23984 грн. 20 коп. компенсації вартості комунальних послуг, 3 % річних в сумі 21969 грн. 49 коп., втрати від інфляції 60273 грн. 78 коп., неустойку в сумі 165728 грн. 40 коп., державне мито у сумі –22068 грн. 55 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 101 грн. 73 коп., наказ видати.

5. В решті вимог відмовити.

За згодою сторін у судовому засіданні була проголошена лише вступна та резолютивна частина рішення

Головуючий суддя                                                   Б.В. Яресько

Суддя                                                                                А.Г. Ворожцов

Суддя                                                                                Є.А. Лісовицький

Дата підписання повного тексту рішення:

22 серпня 2008 року.