ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.10.2008

Справа №2-29/8777.1-2008А

За позовом – Закритого акціонерного товариства «Бахчисарайський виноробний завод», (98400, АР Крим, вул. Македонського 1, м. Бахчисарай).

До відповідача – Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України, (01001, Україна, вул. Грінченка 1, м. Київ).

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Романів В.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - Дудкін В. С. – представник, довіреність від 06.10.2008р.

Від відповідача - Луханіна М. В. – представник, довіреність № 2676/32-0818 від 23.05.08р.

Суть спору: Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Закритого акціонерного товариства «Бахчисарайський виноробний завод» про стягнення штрафних санкцій в сумі 512500,00 грн.

Крім того по справі було прийнято зустрічну позовну заяву ЗАТ «Бахчисарайський виноробний завод» до Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України про визнання недійсним рішення №000039 від 08.01.2004р.

Згідно рішення господарського суду АР Крим від 17-26.08.2005 р. по справі № 2-25/10519.1-2005 у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.01.08р. рішення господарського суду АР Крим від 17-26.08.05р. та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.12.05р. по даній справі скасовані, справу направлено на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Ухвалою від 26.03.08р. господарський суд АР Крим (суддя Омельченко В.А.) прийняв справу до провадження та призначив до розгляду за нормами КАС України з привласненням справі номеру № 2-16/1322.1-2008А.

Ухвалою від 11.08.2008р. суд роз'єднав справу №2-16/1322.1-2008А за позовом Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України до ЗАТ «Бахчисарайський виноробний завод» про стягнення 512500 грн. фінансових санкцій за виробництво спирту-сирцю виноградного без ліцензії та зберігання спирту-сирцю виноградного в місцях зберігання, не віднесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання та за зустрічним позовом ЗАТ «Бахчисарайський виноробний завод» до ДСАТ ДПА України про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових санкцій) від 08.01.2004 р. № 000033 на:

- адміністративний позов Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України до ЗАТ «Бахчисарайський виноробний завод» про стягнення 512500 грн. фінансових санкцій за виробництво спирту-сирцю виноградного без ліцензії та зберігання спирту-сирцю виноградного в місцях зберігання, не віднесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, привласнивши справі № 2-16/1322.2-2008 А;

- адміністративний позов ЗАТ «Бахчисарайський виноробний завод» до ДСАТ ДПАУ про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових санкцій) від 08.01.2004р. № 000033, привласнивши справі № 2-16/-8777.1-2008А.

На підставі резолюції в.о. Голови господарського суду АР Крим від 02.10.2008р. справа № 2-16/8777.1-2008А передана на розгляд судді О.І. Башилашвілі.

Ухвалою від 03.10.2008р. суддя О.І. Башилашвілі прийняла до розгляду цю справу з привласненням справі номеру №2-29/8777.1-2008А.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спирт – сирець виноградний зберігався у ємкостях для зберігання спирту етилового, на які є довідка про внесення до Єдиного реєстру місць зберігання спирту, а для зберігання спирту іншого виду отримання нової довідки не потрібно. Крім того, позивач посилається на те, що виробляв спирт для атестації виробництва коньячного спирту.

Заявою від 16.08.2005р. позивач змінив предмет позову та просив визнати недійсним рішення Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України №000033 від 08.01.2004р.

Заявою від 16.08.2005р. позивач змінив підстави позовних вимог, та посилався на те, що про проведенні перевірки та винесені рішення, ДААК належним чином не встановив вартість спирту, який зроблений та знаходився на зберіганні, у зв’язку з чим штрафні санкції застосовані необґрунтовано. Позивач посилається також на те, що згідно акту перевірки відповідачем не було встановлено місце фактичного зберігання спирту-сирцю виноградного.

Відповідач проти позову заперечує посилається на те, що спірне рішення винесено на підставі встановлених під час перевірки порушень з боку позивача, а саме: за зберігання позивачем в місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру та здійснення виробництва спирту-сирцю виноградного та спирту-сирцю плодового без наявності ліцензії.

Після з’ясування усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів.

Після закінчення дебатів, суд віддалявся для ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, а також заслухавши представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

07.10.03 Регіональним управлінням ДААК ДПА України в Автономній Республіці Крим проведено перевірку дотримання ЗАТ „Бахчисарайський виноробний завод” вимог Закону України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, напоїв та тютюнових виробів”.

В результаті проведеної перевірки відповідачем були виявлені порушення, передбачені п.5. і п.11 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва, обороту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», а саме зберігання спирту в місцях зберігання не внесених в Єдиний реєстр місць зберігання і здійснення виробництва спирту-сирцю виноградного без наявності ліцензії.

По даному факту відповідачем був складений акт № 1 від 07.10.2003 року, в якому відображені виявлені порушення.

08.01.2004 року на підставі акту перевірки відповідачем було прийнято рішення про застосування до ЗАТ «Бахчисарайский виноробний завод» фінансових санкцій передбачених ст. 17 Закону України № 481/95-ВР у розмірі 512 500 грн.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв’язку з наступним.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва спирту етилового, коньячного, плодового без наявності ліцензії в розмірі 200 % вартості виробленої продукції.

Тобто, для визначення розміру штрафу необхідно встановити вартість проведеної продукції, проте ні в акті перевірки ні в рішенні про застосування фінансових санкцій, будь-які відомості про вартість виробленого позивачем спирту-сирцю, відсутні, що свідчить про необґрунтованість спірного рішення в частині нарахування штрафних санкцій за вироблення спирту-сирцю без відповідної ліцензії.

З акту перевірки вбачається, що під час перевірки не надано ліцензії на «виробництво коньячних виноматеріалів» і «викурку спирту-сирцю і коньячного спирту (молодого)», тоді як абзацом 3 ч.2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР відповідальності за виробництво таких видів продукції не передбачена.

Таким чином, при складанні акту перевірки, відповідачем були допущені істотні порушення, а саме: неправильно вказаний вид продукції, що виробляється, не встановлена вартість продукції.

Що стосується порушення про зберігання спирту в місцях зберігання не внесених в Єдиний реєстр місць зберігання, то слід зазначити наступне.

У акті перевірки вказане наступне: «Довідки про реєстрацію місць зберігання в Єдиному державному реєстрі не надано». При цьому в акті перевірки не вказано конкретне порушення.

Абзацом 9 ч.2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР передбачена відповідальність за зберігання спирту, алкогольних напоїв або тютюнових виробів в місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання у розмірі 100 % від вартості товару, який знаходився в такому місці.

Але цією нормою не передбачена відповідальність за зберігання спирту-сирцю виноградного в місцях, не внесених до Єдиного реєстру.

Суд встановив, що 16 грудня 2002 року позивач отримав довідку про внесення місць зберігання до єдиного державного реєстру.

Крім того, в акті перевірки не вказано конкретне місце зберігання спирту-сирцю виноградного і його кількість, хоча відповідач зобов'язаний був провести інвентаризацію спирту у разі виявлення порушення обліку і зберігання спирту.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

-          на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-          з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-          обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають

-          значення для прийняття рішення (вчинення дії);

-          безсторонньо (неупереджено);

-          добросовісно;

-          розсудливо;

-          з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

-          пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

-          з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

-          своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства суб’єктами господарювання та відповідно є основним джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушення.

Згідно частині 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, доказів правомірності і законності обґрунтованості спірного рішення про застосування штрафних санкцій відповідачем суду не надано. Висновки перевіряючих, що викладені у акті перевірки № 1 від 07.10.2003р., не підкріплені жодними доказами і носять характер суб’єктивних припущень.

За таких умов факти вказаних порушень слід вважати неналежно встановленими, отже, застосування до позивача штрафних санкцій на підставі спірного рішення неправомірно.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені в судовому засіданні – 27.10.2008р.

Постанова оформлена та підписана відповідно до ст.160 КАС України – 30.10.2008р.

На підставі викладеного, та керуючись ч.ч. 1-3 ст.ст. 160,162,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним рішення Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України №000033 від 08.01.2004р.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного адміністративного суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.