донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.11.2008 р.                                                              справа №40/172пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

Зушинський Г.В. представник за довір. № б/н від 08.08.2008 р.; Локтєв С.А. представник за довір. № 1 від 31.10.2008 р., ТОВ "Макіївпромтранс", м.Макіївка,

від відповідача:

від третьої особи:

Мандичев Д.В. представник за довір. № 23 від 04.03.2008 р. -РВ ФДМ України по Донецькій області, м.Донецьк;

Іванова Г.І. представник за довір. № 07-17/153 від 20.12.2007 р. - ДП "Макіїввантажтранс", м.Макіївка;

Міністерство вугільної промисловості України, м. Київ - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

03.10.2008 року

по справі

№40/172пд (судді Склярук О.І., Підченко Ю.О., ЛомовцеваН.В.)

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Макіївпромтрсанс", м.Макіївка Донецької області

до

за участю третьої особи

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Донецьк

1) Державного підприємства "Макіїввантажтранс", м.Макіївка

2) Міністерства вугільної промисловості України, м.Київ

про

спонукання до укладення договору

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.10.2008 р. позовні вимоги задоволені.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Донецьк подана апеляційна скарга, в якій йдеться про скасування судового рішення з мотивів неправильного застосування норм матеріального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Макіївпромтранс", м.Макіївка та Державне підприємство "Макіїввантажтранс", м. Макіївка вважають апеляційну скаргу необґрунтованою, а судове рішення –законним.

Міністерство вугільної промисловості України належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції № 10151119. Проте, в судове засідання представник міністерства не з’явився.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Макіївпромтранс" звернулось до господарського суду з позовом про зобов’язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області укласти договір оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Макіїввантажтранс”. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що господарське товариство створене трудовим колективом вказаного державного підприємства з метою оренди належного цьому підприємству майна, але відповідач незаконно ухиляється від укладання орендного договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не мав законних підстав відмовляти позивачу в укладанні спірного договору.

Апеляційна інстанція погоджується з таким висновком, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Макіївпромтранс" створено шляхом об’єднання внесків учасників з метою взяття в оренду цілісного майнового комплексу Державного підприємства „Макіїввантажтранс”. Засновниками зазначеного товариства є члени трудового колективу цього державного підприємства. У відповідності до частини 4 ст. 8 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” позивач користується переважним, перед іншими фізичними і юридичними особами, правом на укладання договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства „Макіїввантажтранс”. Втім, відповідач відмовився від укладання договору, пославшись на те, що орган, уповноважений управляти майном –Міністерство вугільної промисловості України заперечує проти передачі вказаного майна в оренду.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував таку відмову, як незаконну. Адже, частина 4 ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” містить вичерпний перелік підстав, з яких може бути відмовлено в укладенні договору оренди державного майна. Зокрема, орган уповноважений управляти державним майном, вправі відмовити в укладанні орендного договору тільки у разі незгоди на відділення структурного підрозділу державного підприємства (абзац 4 пункту 9 роз’яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/237 від 25.05.2000 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про оренду державного та комунального майна”). Між тим, Міністерство вугільної промисловості України відмовило в укладанні спірного договору з іншої підстави. З листа Міністерства вугільної промисловості України від 12.09.2008 № 464/06/02-02 вбачається, що міністерство незгодне з передачею державного майна в оренду, оскільки вважає, що оренда „є неефективним способом використання державного майна”. Така позиція суперечить положенням ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, а також преамбулі даного законодавчого акту, де зазначено, що цей закон покликаний забезпечити підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам. Таким чином, мотиви, наведені Міністерством вугільної промисловості України в обґрунтування відмови в укладанні орендного договору, апеляційна інстанція розцінює, як такі, що не відповідають законодавству. Наявність інших обставин, з якими закон пов’язує можливість відмови в укладанні договору оренди державного майна, під час судового розгляду не встановлено.

Відмова відповідача укласти орендний договір давала позивачу підстави для звернення до господарського суду з позовом про спонукання укласти такий договір (частина 8 ст. 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” і пункт 4.3 роз’яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/237 від 25.05.2000 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про оренду державного та комунального майна”).

Виходячи з викладеного, позовні вимоги судом першої інстанції задоволені обґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги не беруться до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції. Зокрема, заявник не довів правомірності відмови від укладання спірного договору. Посилання у скарзі на положення частини 1 ст. 319 Цивільного кодексу України щодо прав власника володіти, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд є юридично неспроможними. Адже, частина 5 цієї статті забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Безпідставна відмова власника від укладання орендного договору порушує законні права позивача, а тому не відповідає інтересам суспільства. Крім того, частина 7 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачає можливість зобов’язання власника допустити до користування його майном інших осіб, у випадках і порядку, встановленому законом. Тому, задоволення позову не призвело до порушення права власності держави, оскільки оренда є законним способом використання державного майна, а у позивача наявні всі передбачені законом підстави для укладання відповідного договору.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2008 р. по справі № 40/172пд залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3.-4. третім особам

5 у справу

6 ДАГС