Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2008 р. Справа № 45/122-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді ,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Кузьменко О.С.

відповідача - Кучугура В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Державної акціонерної компанії «Хліб України»Ізюмського державного комбінату хлібопродуктів, с. капитолівка. Ізюмський район, Харківська область (вх. № 1756 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 01.07.08 р. по справі № 45/122-08

за позовом Приватного підприємства «Аркада», смт. Високий

до Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" "Ізюмський державний комбінат хлібопродуктів" с. Капитолівка

про стягнення 14041,51 грн.

встановила:

У травні 2008 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача на свою користь збитків у розмірі 14 041,51 грн., завданих неналежним виконанням останнім своїх зобов’язань як зберігача по договору складського зберігання, а також судові витрати по справі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.07.2008р. по справі № 45/122-08 (суддя Калініченко Н.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Державної акціонерної компанії «Хліб України» Ізюмського державного комбінату хлібопродуктів на користь Приватного підприємства «Аркада», 14 041,51 грн. збитків, 140,41 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. судових витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що при винесенні рішення місцевим судом були порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповністю з’ясовані обставини, які мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. При цьому посилається на те, що позивач не повідомив завчасно про необхідність відвантаження зерна, як це передбачено договором, укладеним між позивачем та відповідачем, а також не провів з відповідачем звірку кількості та якості зерна, що зберігається. Крім того, зазначає, що порушення умов договору допущено і позивачем і відповідачем в рівній мірі, а тому вважає, оскільки склад додаткових витрат позивача знаходиться в прямій залежності від невиконання ним п. 5.6 Договору, тому останній повинен також нести відповідальність.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просив рішення господарського суду першої інстанції скасувати частково та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір стягнутих збитків з відповідача на користь ПП «Аркада» на 8 768,86 грн., посилаючись на п. 2 ст. 219 Господарського кодексу України, згідно якої суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності, якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення законним, а доводи, викладені в апеляційній необґрунтованими. При цьому зазначає, що понесені позивачем витрати повністю підтверджені документами, які знаходяться в матеріалах справи; вважає необґрунтованим посилання відповідача на не проведення сторонами звірки кількості та якості, оскільки прямим обов’язком відповідача за договором зберігання є забезпечення належних якісних характеристик зерна, що зберігається, крім того, відповідач знав про те, що зерно необхідно буде відвантажити позивачу зі зберігання заздалегідь, що підтверджується листом № 33 від 04.02.08р.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 01.07.2008 року без змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем укладено договір складського зберігання і надання послуг по прийманню, сушінню, очищенню, зберіганню і відвантаженню зернових культур № Х72 від 16.10.2007 року (далі –Договір зберігання).

17.10.2007 року на підставі Договору зберігання позивач передав відповідачу на зберігання зерно кукурудзи врожаю 2007 року у кількості 1000 тонн. В підтвердження отримання зерна на зберігання відповідач видав позивачу складську квитанцію № 425 від 17.10.2007року. При прийнятті зерна кукурудзи на зберігання відповідачем було проведено аналіз зерна кукурудзи, яке здавалося на зберігання, оформлено і видано позивачу картку аналізу зерна № 598 від 17.10.2007 року. В картці аналізу зерна було вказано, що зерно відповідає вимогам ДСТУ 4525:2006 "Кукурудза", зерно містить 1,3 % сміттєвих домішок, в яких шкідливі домішки відсутні, 8,3 % зернових домішок, в яких відсутні зерна інших культур.

Позивачем на підставі пункту 3.6 Договору зберігання було направлено відповідачеві лист № 33 від 04.02.2008 року, яким повідомлялося про заплановане відвантаження відповідачем у лютому 2008 року 16-ти вагонів-зерновозів з вказівкою можливих дат завантаження та проханням узгодити цей графік. Даний лист № 33 був отриманий відповідачем 08.02.2008 року, про що свідчить опис вкладення до цінного листа, а також повідомлення про вручення поштового відправлення з підписом представника відповідача Мухіної (а.с. 16, 32).

В період з 25 по 27 лютого відповідачем було завантажено зерно кукурудзи до 9 вагонів-зерновозів, поданих до зернового складу за дорученням позивача. 26.02.2008 року.

Відповідно до висновку фітосанітарної експертизи № 002090 від 26.02.2008, Зональної карантинної інспекції по Харківській області, якою було проведено відбір проб та аналіз зерна кукурудзи, що завантажувалося до поданих вагонів, у зразках зерна було виявлено карантинний бур’ян – амброзію полинолисту, та деякі інші не карантинні домішки. У відповідності до пункту 5.1 статті 5 "Загальні технічні вимоги" ДСТУ 4525:2006 "Кукурудза" наявність таких шкідливих домішок, як амброзія в зерні кукурудзи не допускається.

Пунктом 3.11 Договору зберігання передбачено, що відвантаження зерна проводиться за якістю, вказаною в складському документі на зерно, виданому при прийманні на зберігання.

Відповідач не заперечує факт порушення ним п. 3.11 Договору.

27.02.2008 року позивач надав відповідачу лист з повідомленням про те, що в зерні кукурудзи виявлено карантинний бур’ян, що суперечить вимогам до якості зерна, передбаченим ДСТУ 4525:2006 «Кукурудза», та запропонував власними силами провести розвантаження зерна з вагонів та завантажити до вагонів зерно, яке відповідало б вимогам по якості, встановленим ДСТУ 4525:2006.

Після отримання вказаного листа вагони були розвантажені, про що представниками відповідача та представником ТОВ «Мелагрейн» як повіреного позивача (за договором доручення № 2002/08/1-э від 20.02.2008 року, укладеним між позивачем та ТОВ «Мелагрейн») було складено відповідний акт із зазначенням причини розвантаження – «в зв’язку з невідповідністю зерна вимогам по якості, що підтверджується висновком фітосанітарної експертизи №002090 від 26.02.2008».

Вказані додаткові витрати, понесені ТОВ «Мелагрейн» як повіреним, та послуги ТОВ «Мелагрейн» по виконанню відповідних дій відносно 9 вагонів, в загальній сумі 14 041,51 грн., були оплачені позивачем платіжним дорученням № 298 від 22.04.2008р.

Обґрунтування розміру витрат та склад вказаної суми підтверджується листом експедитора - ТОВ «Мелагрейн» № 3103/07 від 31.03.2008 року, направленим на адресу ПП «Аркада» з проханням відшкодування відповідних витрат та оплати послуг експедитора, а також іншими документами, наданими як підтвердження розрахунку вказаної суми, які знаходяться в матеріалах справи.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що саме невиконання відповідачем договірних зобов’язань щодо видачі зі зберігання (відвантаженню) зерна кукурудзи, яке відповідало б вимогам ДСТУ 4525:2006, спричинило необхідність розвантаження вагонів, поданих для транспортування вказаного зерна, так як до них відповідачем було завантажено зерно, що не відповідало вимогам ДСТУ за якістю.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 22 Цивільного кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 статті 22 ЦК України передбачено, що до збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, матеріалами справи підтверджений як факт порушення відповідачем зобов’язань за Договором зберігання (п. 3.11 Договору), так і факт понесення позивачем збитків у розмірі 14 041,51 грн., а також позивачем наданий обґрунтований розрахунок розміру цих збитків, тому колегія суддів на підставі викладеного вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 14 041,51 грн., завданих неналежним виконанням останнім своїх зобов’язань за Договором зберігання, як таких, що матеріально та документально обґрунтовані.

Відповідач в апеляційній скарзі, як на підставу своїх заперечень щодо стягнення з нього збитків, завданих позивачу неякісністю завантаженого зерна посилається на невиконання позивачем пункту 5.6 Договору зберігання, яким передбачено що позивач та відповідач не менш ніж за 7 днів до вибірки (реалізації) зерна, проводять звірку кількості та якості зерна, що зберігається.

Колегія суддів зазначає, що факт не проведення позивачем звірки, обумовленої п. 5.6 Договору зберігання, не звільняє відповідача від відповідальності за порушення ним умов даного договору щодо якості відвантаженого зерна.

Відповідач мав можливість самостійно провести перевірку якості зерна перед його відвантаженням, оскільки, відповідно до умов Договору зберігання, був попереджений завчасно позивачем про необхідність відвантаження відповідної якості зерна, про що свідчить лист № 33 від 08.02.2008 року, до того ж власне прямим обов’язком відповідача за Договором зберігання є саме забезпечення належних якісних характеристик зерна, що зберігається, відповідність його нормативним вимогам ДСТУ 4526:2006.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ДП «ДАК «Хліб України» Ізюмського державного комбінату хлібопродуктів пояснив, що не заперечує факт порушення відповідачем п. 3.11 Договору зберігання.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Однак, викладені відповідачем заперечення не підтверджені належними доказами по справі, не мають взагалі належного документального та матеріального обґрунтування, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 01.07.2008 року по справі № 45/122-08 прийняте без порушень норм процесуального та матеріального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись 22, 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарськогосуду Харківської області від 01.07.2008р. по справі № 45/122-08 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді