донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

02.09.2008 р.                                                              справа №39/95

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

при секретарі

Григоренко О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача:

Довбик М.О. - по дов. №09/06-08 від 09.06.08,

від відповідача:

не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства закритого типу "Поліграфічне підприємство "АПП" м.Краматорськ Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

15.07.2008 року

по справі

№39/95

за позовом

Приватного підприємства "Прем'єр Папір" м.Львів

до

Акціонерного товариства закритого типу "Поліграфічне підприємство "АПП" м.Краматорськ Донецької області

про

стягнення 110 304 грн. 25 коп.

Позивач, приватне підприємство "Торговий дім "Прем'єр Папір" м. Львів, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з відповідача, акціонерного товариства закритого типу "Поліграфічне підприємство "АПП" м. Краматорськ Донецької області ( далі по тексту Товариство) заборгованості в сумі 110304 грн.25 коп., яка складається з основного боргу в розмірі 83809 грн. 10 коп., пені –1193 грн. 99коп., 3% річних –158 грн. 43 коп., штрафу –25142 грн. 73 коп.

Рішенням від 15.07.2008 року у справі №39/95 господарський суд Донецької області позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 83809 грн. 10 коп., пеню –1190 грн.73 коп., 3% річних –158 грн.00 коп., штраф –25142 грн. 73 коп., витрати за державним митом та на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу в сумі 1221 грн. 05 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням від 15.07.08 у справі №39/95, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначений судовий акт повністю та прийняти нове рішення по суті справи.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідач, він же скаржник по справі, не скористався своїм процесуальним правом на участь його повноважного представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, не зважаючи на те, що про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Повноважний представник Підприємства проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечував, вважає рішення господарського суду таким, що відповідає нормам чинного законодавства, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення. Проти розгляду справи у відсутності відповідача не заперечував.

Враховуючи вимоги ст.75 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія розглянула скаргу відповідача по суті за наявними у справі документами з урахуванням пояснень позивача.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Господарським судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04.05.2008 року між Підприємством та Товариством був укладений договір №49/04/ТД.

Пунктом 1.1 договору сторони передбачили, що продавець зобов'язується передати покупцю товар –папір та картон в асортименті, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах договору.

Пунктом 5 вказаного договору визначені порядок та строки розрахунків, з яких вбачається, що покупець здійснює розрахунок за отриманий товар у безготівковому порядку на поточний рахунок продавця шляхом 10 % передплати в термін 2 банківських днів з дати погодження заявки та виставлення рахунку –фактури на відповідну партію товару та подальшої 90 % оплати вартості замовленої партії товару протягом 14 ( чотирнадцяти) календарних днів з моменту переходу права власності на товар до покупця.

Так, розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем - Товариством, взятих на себе зобов'язань за умовами договору №49/04/ТД від 04.04.2008 року, укладеного між ним та позивачем у справі.

Зазначений договір за своєю правовою природою є договором поставки. Так, відповідно до ч.2 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона –постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст.173,174 Господарського кодексу України.

В силу п.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

В силу ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на підставі видаткової накладної №Хк-0000353 від 08.04.2008 року передав товар на загальну суму 93809 грн.10 коп. (а.с. 12). Із наданої накладної вбачається, що поставка товару здійснюється за умови його передоплати та згідно зробленого замовлення й виставленого рахунку –фактури № Хк - 0000352 від 04.04.2008 року.

З наведеного, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться (ст.526 Кодексу). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що відповідач не виконав умови договору, а тому у позивача виникло право щодо вимоги про оплату заборгованості за поставлений товар по накладній №Хк-0000353 від 08.04.2008 року, оскільки поставка товару була здійснена, відповідно до п.5.1 передплата у сумі 10000грн. 00коп. здійснена Товариством, що підтверджується банківською випискою № БВ –0000088 від 07.04.2008 року, і останнім не оскаржується.

Таким чином, на момент прийняття рішення господарським судом за Товариством утворилась заборгованість в сумі 83809 грн. 10 коп.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Підприємства щодо стягнення грошового зобов'язання з Товариства на суму 83809 грн. 10 коп. підтверджені матеріалами справи та відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Також, апеляційний суд вважає правомірним стягнення з Товариства пені за порушення строків оплати за одержаний товар, так як відповідно до пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем строків розрахунків з Продавцем за товар, Покупець зобов’язаний сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення розрахунку.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми ( неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як вбачається з наданих до справи документів, право позивача вимагати від Товариства виконання взятого згідно Договору зобов’язання оплатити товар виникло 22.04.2008 року, тобто після спливу 14 днів з моменту переходу права власності на товар до покупця згідно виданої видаткової накладної № Хк –0000353 від 08.04.2008 року. Факт прострочення оплати поставленого товару відповідачем не спростований.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції матеріального права у частині стягнення пені не приймаються судовою колегією як безпідставні, так як суд керувався п. 7.2 Договору, у якому за згодою сторін та на підставі п.2 ст. 343 Господарського кодексу України пеня встановлена на рівні подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення грошового зобов'язання у відповідності до Закону України " Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96 –ВР від 22.11.1996 року.

Господарським судом перевірено наданий Підприємством розрахунок суми пені. За період з 22.04.2008 р. по 14.05.2008 р., позивачем нараховано пеню у розмірі 1193 грн. 99 коп. Судом першої інстанції частково задоволені позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 1190 грн. 73 коп. через арифметичну необґрунтованість заявленої суми, в решті суми відмовлено, з чим погоджується апеляційна інстанція.

Виходячи з вищенаведеного, вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 1190 грн. 73 коп. також є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, пунктом 7.3 Договору передбачена відповідальність за прострочення Покупцем грошового зобов’язання на строк більше ніж на 10 календарних днів, за умовами якого Покупець сплачує Постачальнику додатково штраф у розмірі 30% від несплаченої в строк суми.

Штраф за Цивільним кодексом України встановлюється за будь-яке порушення зобов'язання. Розмір штрафу встановлюється у вигляді проценту від суми порушеного зобов'язання, чи у твердій сумі, це сума, що стягується одноразово.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафу, враховуючи порушення відповідачем договірних зобов’язань, суд першої інстанції правильно задовольнив вимоги позивача в цій частині.

Також, прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 158 грн. 43 коп., нарахованих у період з 22.04.2008 р. по 14.05.2008 р. Господарським судом Донецької області перевірений наданий позивачем розрахунок, з огляду на наявність арифметичних помилок, вимоги позивача задоволені частково в сумі 158 грн. 00 коп., з чим погоджується судова колегія.

Щодо посилань позивача на пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду, судова колегія зазначає, що Товариство, звернулось до Донецького апеляційного господарського суду зі скаргою, та заявило клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою, яке задоволено колегією суддів Донецького апеляційного господарського суду на підставі положень ст..ст.53,93 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності судова колегія прийшла до висновку, що судовий акт прийнято в межах повноважень наданих суду, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, чинному законодавству, і не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Донецької області від 15.07.2008 року у справі №39/95 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1 ГСДО