Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2008 р. Справа № 38/172-08

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Погребняк В.Я., судді Бухан А.І., судді Шевель О.В.

при секретарі –Цвірі Д.М.

за участю представників сторін:

позивача – Гордієвич А.О., довіреність № 03/03 від 01.04.2008 р,

відповідача – Ситник О.Б., довіреність № 1 від 04.11.2008 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства «48 завод залізничної техніки», м. Харків (вх. № 2006 Х/3-9 від 18.08.08 р.) на рішення господарського суду Харківської області від 01.08.2008 р. у справі № 38/172-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «КВАНТА», м. Дніпропетровськ

до Державного підприємства «48 завод залізничної техніки», м. Харків

про стягнення 800 000,00 грн.,

встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «КВАНТА», м. Дніпропетровськ, звернулося до суду з позовною заявою (вх. № 4813 6/38 від 02.07.2008 р.), в якій просить стягнути з Державного підприємства «48 завод залізничної техніки», м. Харків 800 000,00 грн. заборгованості та судові витрати, понесені позивачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є векселедержателем простих векселів за №№ 3700 –3707, емітованих відповідачем.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.08.08 (суддя Жельне С.Ч.) позов задоволено. Стягнуто з ДП «48 завод залізничної техніки», м. Харків на користь ТОВ ВКФ «КВАНТА»800 000,00 грн. заборгованості, 8000 грн. виплат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення мотивовано тим, що відповідачем були емітовані прості векселі №№ 3700 та 3701 зі строком платежу «за пред’явленням, але не раніше 31.01.2005 р.»та прості векселі №№ 3702, 3703, 3704, 3705, 3706, 3707 зі строком платежу «за пред’явленням, але не раніше 31.03.2005 р.»на 100 000,00 грн. кожний. Векселеотримувачем визнано ТОВ проектно-будівельна компанія «ТРАНССТРОЙ», якому або за наказом якого платіж повинен бути здійснений. Поточний векселедержателем було ТОВ «ЛІК Лтд», яке 26.01.2005р. уклало з відповідачем договір відстрочення платежу № 4, за яким на один рік відстрочили сплату за вказаними векселями. Додатковою угодою № 3 від 23.08.2005 р. до договору відстрочки платежу № 4 від 26.01.2005 р. ТОВ «ЛІК Лтд»надало відстрочку платежу до 01.06.2006 р. Тим самим, як зазначає господарський суд Харківської області, векселедавець визначив строк платежу за векселями законному векселедержателю після 01.06.2006 р. Законним векселедержателем є ТОВ ВКФ «Кванта». Відповідач свої зобов’язання з оплати вексельної заборгованості належним чином не виконав чим порушив вимоги ст.193 ГК України, ст.ст.530, 610 ЦК України.

Відповідач –ДП «48 завод залізничної техніки», м. Харків - з рішенням господарського суду Харківської області від 01.08.2008 р. по даній справі не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення, як таке, що винесене з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що господарський суд при розгляді справи не з’ясував, чи пред’являлися зазначені векселі відповідача до оплати векселедержателем у встановлені строки та порядку, судом не було з’ясовано, чи стосувався предмет договору відстрочення платежу № 4 від 26.01.2005 р. зобов’язань відповідача за емітованими векселями. Господарський суд, зважаючи на те, що відповідачем емітовані прості векселі зі строком платежу «за пред’явленням, але не раніше…», не дослідив, чи були векселі пред’явлені до платежу протягом одного року від вказаного терміну. Судом також не встановлено, чи є позивач законним векселедержателем.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому вважає скаргу безпідставною та просить суд залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області без змін. Позивач вважає, що з’ясування того факту чи пред’являвся вексель до оплати протягом року від дня настання строку платежу - не має для справи значення, оскільки позов пред’явлений поточним векселедержателем до векселедавця, а не до індосанта. Як передбачено ст. 53 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, після закінчення строку, встановленого для пред’явлення векселя зі строком платежу за пред’явленням або у визначений строк від пред’явлення, або для здійснення протесту у неакцепті або у неплатежі, держатель втрачає свої права регресу проти індосантів, проти трасанта і проти інших зобов’язаних осіб, за винятком акцептанта. Відповідно до статті 78 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі відповідач, який емітував простий вексель, зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем. Тому позивач на законній підставі пред'явив вимогу відповідачу. Згідно зі статтею 16 Уніфікованого закону «Про переказні векселі та прості векселі», власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим. Позивач стверджує, що не отримував безпосередньо від відповідача векселі і не повинен доводити факт видачі їх в якості оплати за певні товари.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.2008 р. апеляційну скаргу ДП «48 завод залізничної техніки», м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 01.08.2008 р. прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 15.09.2008 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2008 р. розгляд справи відкладено на 13.10.2008 р.

Сторонами 13.10.2008 р. подано узгоджене клопотання в порядку ст. 69 ГПК України про продовження розгляду апеляційної скарги за межами двохмісячного строку. Клопотання задоволено, у судовому засіданні оголошено перерву до 05.11.2008 р., та до 10.11.2008 р.

На вимогу суду апеляційної інстанції сторони подали додаткові документи, зокрема, позивач надав заперечення на апеляційну скаргу від 13.10.2008 р., пояснення до відзиву на апеляційну скаргу від 03.11.2008 р., пояснення до відзиву на апеляційну скаргу від 10.11.2008 р.; відповідач подав клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів від 20.10.2008 р., пояснення до апеляційної скарги від 10.11.2008 р.

В судовому засіданні 10.11.2008 р. уповноважені представники сторін надали пояснення по суті справи.

Перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, надану в рішенні суду їх юридичну оцінку, дослідивши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників позивача, відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 01.08.2008 р. по справі № 38/172-08 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2003 р. Державним підприємством Міністерства оборони України 48 центральний завод залізничної технічки (військова частина А-3463), правонаступником якого є відповідач – Державне підприємство «48 завод залізничної техніки», м. Харків –були емітовані прості векселі №№ 3700, 3701, зі строком платежу «за пред’явленням, але не раніше 31.03.2005 року та прості векселі №№ 3702, 3703, 3704, 3705, 3706, 3707 зі строком платежу «за пред’явленням, але не раніше 31.03.2005 року»на 100 000 грн. Векселеотримувачем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна компанія «ТРАНССТРОЙ», якому або за наказом якого платіж повинен бути здійснений.

Поточним векселедержателем було ТОВ фірма «ЛІК Лтд», яке 26.01.2005р. уклало з відповідачем договір відстрочення платежу № 4, відповідно до якого ТОВ «ЛІК Лтд»пред’явлені до оплати векселі, в тому числі за №№ 3700, 3701, 3702, 3703, 3704, 3705, 3706, 3707 на підставі актів пред’явлення векселів до платежу (п.1 Договору). За умовами п.3 цього договору сторона 1 (ТОВ фірма «ЛІК Лтд»надає стороні 2 (відповідачу) відстрочку платежу в сумі 1 079 067,12 грн.)

В п.4 договору № 4 від 26.01.2005р. сторони домовились, що до настання строку платежу (наступний банківський день, що настане по закінченні 1 року з дня підписання договору), сторона 1 не має права вимагати погашення заборгованості від сторони 2.

Додатковою угодою №3 до договору відстрочення платежу №4 від 26.01.2005р., укладеною 23 серпня 2005р. викладені в новій редакції пункти 3 і 4, у яких зазначено, що сторона 1 надає стороні 2 відстрочку платежу в сумі 1 079 067,12 грн. строком до 01.06.2006 р., а пункт 4 передбачає, що до настання строку платежу –02.06.2006 р. - сторона 1 не має права вимагати погашення заборгованості від сторони 2.

Господарським судом Харківської області в рішенні від 01.08.2008 р. зазначено, що векселедавець визначив строк платежу по векселям - 02.06.2006р.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону України «Про цінні папери та фондову біржу»вексель –цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов’язання векселедавця сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя.

Правовідносини, пов’язані з імітуванням, обігом та оплатою векселів врегульовано також ЦК України, Законом України від 05.04.2001 р. № 2374-III «Про обіг векселів в Україні», Законом України від 06.07.1999 р. № 826-XIV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі», Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані прості векселі були пред’явлені ТОВ «ЛІК Лтд»до платежу, і відносно зазначеної у векселях заборгованості між ТОВ «ЛІК Лтд»та ДП 48 Завод залізничної техніки укладено Договір відстрочки платежу № 4 від 26.01.2005 р., тобто відповідно до вищевказаних Законів векселі були пред’явлені до оплати, і як наслідок втратили вексельну силу, вексельне зобов’язання між ТОВ «ЛІК Лтд»та відповідачем припинилося, а натомість виникло грошове зобов’язання.

Зазначений висновок підтверджується і тим, що позивачем суду апеляційної інстанції були подані копія договору купівлі-продажу векселів від 25.05.2007 р. № Б-7/12-07Ф, відповідно до якого ТОВ фірма «ЛІК ЛТД»продало, а ТОВ «ВКФ «Кванта»купило прості векселя за №№ 3700 –3707, емітованих відповідачем. Відповідно до акту приймання-передачі до копія договору купівлі-продажу векселів від 25.05.2007 р. № Б-7/12-07Ф ТОВ фірма «ЛІК ЛТД»передало, а ТОВ «ВКФ «Кванта»прийняло цінні папери, а саме прості векселя за №№ 3700 –3707.

Подаючи до господарського суду першої інстанції позов про стягнення боргу, позивач в обґрунтування своєї позиції послався на ст.ст.2, 3, 4, 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», а також надав копії простих векселів за №№ 3700 –3707, на зворотному боці яких був відсутній індосамент, який би засвідчував передачу прав за векселями ТОВ ВКФ «Кванта». Відповідність копій векселів оригіналам на час розгляду справи в суді першої інстанції була засвідчена підписом головуючого судді та датою –01.08.2008 р. (а.с.9-16)

В подальшому, а саме 13.10.2008 р. представник позивача надав суду апеляційної інстанції копії вказаних векселів за №№ 3700 –3707, які на зворотному боці містили недатований бланковий індосамент, вчинений ТОВ «ЛІК Лтд»наступного змісту: «Платити наказу без обігу на мене», завірений печаткою та підписом директора Бакунькина М.В. (а.с.90-97). Представник позивача пояснив ці розбіжності, тим що при підготовці позову були використані не оригінали, а копії векселів без бланкового індосаменту ТОВ «ЛІК Лтд».

Оглядом в судовому засіданні 10.11.2008 р. оригіналів простих векселів за №№ 3700 –3707 встановлено відповідність цих копій оригіналам векселів.

Наведені факти в своїх в сукупності дають підстави суду вважати, що передача простих векселів після 26.01.2005 р. (дата укладання договору відстрочки платежу № 4) повинна відбуватися як відступлення боргових зобов’язань, а самі векселі втрачають вексельну силу та набувають статусу боргового документа, тому посилання позивача на вексельну силу зазначених векселів на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції правового значення не мають.

Відповідно до ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов’язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов’язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов’язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов’язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Згідно ст.518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов’язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитор.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов’язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред’явлення йому вимоги новим кредитором.

З матеріалів справи не вбачається, і позивачем не доведено того, що ним було повідомлено відповідача про заміну кредитора в зобов’язанні.

Відповідач заперечуючи проти вимог позивача, посилався на Постанову Кабінету Міністрів України № 262 від 06.03.2002 р., відповідно до якої державні підприємства мали право випускати векселя зі строком погашення не більше 30 днів.

Відповідно до п.1 Порядку випуску, авалювання, акцептування, індосування та погашення векселів, що випускаються державними підприємствами та акціонерними товариствами, у статутному фонді яких частка держави перевищує 50 відсотків, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2002 № 262, підприємства, що протягом останнього звітного періоду не мали збитків, можуть випускати векселі для розрахунків з постачальниками продукції (робіт, послуг) без узгодження з центральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з управління майном (державними корпоративними правами) зазначених підприємств, на суму прибутку, яка залишається у підприємства з попереднього звітного періоду після сплати податків, зборів (обов'язкових платежів). Термін погашення векселів не повинен перевищувати 30 днів.

Відповідно до п.9 Постанови Верховного суду України від 08.06.2007 р. № 5 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів»відповідно до ст.8, 77 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження.

З огляду на це особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення.

У разі схвалення в подальшому особою видачі (передачі) векселя представником без повноважень або з їх перевищенням, відповідальність за векселем на підставі ч.2 ст.241 ЦК України несе ця особа, якщо інше не випливає із самого векселя.

Оскільки векселі підписані начальником Державного підприємства Міністерства оборони України 48 центральний завод залізничної техніки (війська частина А-3463) Тимошенко Ю.В., і ним же підписано договір відстрочки платежу № 4 від 26.01.2005 р., то судова колегія не вважає факт підписання вказаного договору доказом схвалення Державним підприємством Міністерства оборони України 48 центральний завод залізничної техніки (війська частина А-3463) видачі векселя з перевищенням строку його обігу, передбаченим п.1 Порядку випуску, авалювання, акцептування, індосування та погашення векселів, що випускаються державними підприємствами та акціонерними товариствами, у статутному фонді яких частка держави перевищує 50 відсотків, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2002 № 262.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 01.08.2008 р. підлягає скасуванню, як таке що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Питання про судові витрати повинно бути вирішено відповідно до ст.49 ГПК України, на користь відповідача повинні бути відшкодовані витрати, які він поніс у даній справі, а саме витрати по оплаті державного мита при поданні апеляційної скарги - 4000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 49, 99, п.2 ч. 1 ст. 103, п.4 ст.104, ст. 105 ГПК України, ст.ст.3, 513-519 ЦК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «48 завод залізничної техніки», м. Харків задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 01.08.2008 року по справі 38/172-08 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Кванта», м. Дніпропетровськ відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Кванта»(49018, м. Дніпропетровськ, вул. Метростроївська, 12/132 код 20229992, рахунок № 920 в ДФ ВАТ КБ Промекономбанк», МФО 306481) на користь Державного підприємства «48 завод залізничної техніки»(61051, м. Харків, вул. Заводу Комсомолець,36, ) витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги в розмірі 4 000,00 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати накази.

Головуючий суддя                                                                      В.Я.Погребняк

суддя                                                                                А.І.Бухан

суддя                                                                                О.В.Шевель