ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2008 р. Справа № 7/246-АП-08

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Степановій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс", м. Херсон

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

про визнання нечинними рішень

за участю:

представників сторін:

від позивача -Кушнір Г.А., представник, дов. №282 від 08.07.2008р.

від відповідача - Мкртчян Л.С., держ. податк. інспектор, дов. №3806/9/10-105 від 19.03.2008р.

Позивач ( Комунальне підприємство "Херсонський комунальний транспортний сервіс", м. Херсон, ) звернувся з позовом, у якому просить суд визнати нечинними в зв'язку з невідповідністю вимогам законодавства рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні (відповідач) від 06.12.2007р. №, про застосування відповідно 85593грн. 90коп. та 5780грн. фінансових санкцій згідно висновків акту перевірки від 26.11.2007р. №3246/23-4/01235573, яким встановлено порушення підприємством п.1 ст.3 Закону України від 23.03.1996р. №98/96-ВР "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" (далі Закон №98/96-ВР) та п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон №265/95-ВР).

Обгрунтовуючи підстави позову, посилається на те, що перевіряючими не враховано у контексті п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР, що продані автомобілі, деталі, вузли були первісно придбані і використовувалися як основні засоби у господарській діяльності підприємства.

На підставі розпорядження Херсонської міської ради від 17.05.2004р. №667 були реалізовані з метою зменшення витрат, пов'язаних з їх утриманням та обслуговуванням.

Зазначає, що основні фонди (засоби) підприємства не є продуктом праці або продукцією власного виробництва, що виробляється та реалізується суб'єктами підприємницької діяльності через оптову та роздрібну торгівлю, тобто не є товаром, призначеним для торгівлі, тому на операції з продажу основних фондів не поширюється дія Закону №265/95-ВР. Така точка зору викладена у листі ДПА України від 18.11.2004р. №10413/6/23-2119 "Про застосування РРО при продажу основних фондів".

Зауважує на тому, що кошти від продажу основних засобів перераховані до місцевого бюджету.

Що стосується здійснення торговельної діяльності без придбання відповідного торгового патенту, то, виходячи з того, що в даній ситуації відсутня торговельна діяльність у розумінні положень Закону №265/95-ВР, підприємству для проведення операції з продажу основних засобів не потрібно було придбавати патент на право здійснення торговельної діяльності.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки щодо продажу підприємством типографської продукції, яка не є продукцією власного виробництва, позивач посилається на здійснення перевезень пасажирів на орендованому транспорті на підставі договорів найму транспортного засобу з екіпажем, підпунктом 4.2.12 яких зобов'язано позивача як наймодавця використовувати для забезпечення квитками пасажирів і багажу квитки встановленого зразку та врахувати їх реалізацію у квитково-касовій книзі (квитково-залікових листах).

Статтею 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" в редакції Закону України від 23.02.2006р. -IV, автомобільного перевізника зобов'язано забезпечувати водіїв відповідною документацією для перевезення пасажирів, якою і є квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу.

Перевезення відбувається шляхом укладення водієм з пасажирами усних договорів на перевезення, що підтверджується наданням водієм квитка та сплати пасажиром вартості перевезення. Кошти, які отримує водій від імені підприємства за послуги з перевезення, належать підприємству, тому зазначена операція не містить ознак розрахункової операції з продажу типографської продукції.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що проведеною перевіркою встановлено продаж за готівкові кошти товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 17118,78грн. без застосування РРО, чим порушено пункт 1 статті 3 Закону №265/95-ВР з урахуванням положень статті 9 цього Закону в частині здійснення розрахункових операцій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою в установленому порядку при торгівлі продукцією власного виробництва, за що передбачена відповідальність згідно п.1 ст.17 Закону у вигляді фінансової санкції у п'ятикратному розмірі суми не зареєстрованої через РРО.

В порушення зазначених правових норм позивач здійснив розрахункові операції за готівку з продажу автотранспорту, деталей та вузлів автотранспорту та друкованої типографської продукції (бланки квитково-залікових листів, квитків в рулонах). При цьому в касі підприємства були оформлені прибуткові касові ордери, а РРО не застосовувався. Документів, що підтверджують віднесення реалізованих товарів до товарів власного виробництва перевіряючим не надано.

Крім того, здійснення зазначених операцій передбачає наявність торгового патенту, який у підприємства також відсутній, за що нараховано штраф у розмірі 5780грн.

У наданих запереченнях відповідач також звертає увагу на те, що згідно норм діючого законодавства України матеріальні і нематеріальні активи, а також цінні папери і деривативи, які використовуються в будь-яких операціях, крім операцій по їх випуску (емісії) та погашенню, є товаром.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Уповноваженими представниками органу державної податкової служби, діючими на підставі направлень, проведено документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства комунальним підприємством "Херсонкомунтранссервіс" за період фінансово-господарської діяльності з 01.07.2004р. по 30.06.2007р., за наслідками якої складено акт перевірки від 26.11.2007р. №3246/23-4/01235573.

В процесі проведеної перевірки встановлено, що за перевіряємий період, а саме ІІІ - ІV квартали 2004р., 2005р., 2006р., І-ІІІ квартали 2007р. підприємство здійснювало розрахункові операції за готівку з продажу автомобільного транспорту (автобусів Ікарус-280), деталей та вузлів автомобільного транспорту, типографської продукції (бланків квитково-залікових листів, рулонних квитків), які не є продукцією власного виробництва. загальна сума розрахунків - 17118грн. 78коп. Розрахункові операції здійснювались у касі підприємства з оформленням прибуткових касових ордерів, але без застосування належним чином зареєстрованого РРО, що є порушенням п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР, за що до підприємства застосована передбачена п.1 ст.17 цього Закону штрафна санкція у п'ятикратному розмірі суми не зареєстрованої через РРО.

Крім того, здійснення торгової діяльності без придбання відповідного торгового патенту за період з 07.07.2004р., 29.09.2005р., 2006р., І-ІІ квартал 2007р. є порушенням ст.3 Закону №98/96-ВР, що було підставою для застосування штрафної санкції в розмірі 5780грн.

Про застосування штрафних санкцій відповідачем були оформлені і направлені позивачу рішення від 06.12.2007р. №/0 та №/0, оспорення яких є предметом даного адміністративного позову.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд визнав позов обгрунтованим і задовольняє його у повному обсязі з врахуванням наступного.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО.

Торговельна діяльність являє собою ініціативну, самостійну діяльність юридичних осіб і громадян щодо здійснення купівлі та продажу товарів з метою отримання прибутку, а товар - це продукт праці, який виробляють (придбавається) не для власного використання, а для продажу споживачам.

Пунктами 1, 2 ст.3 Закону №98/96-ВР передбачено, що патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими підрозділами) у пунктах продажу товарів.

Під торговельною діяльністю слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

З наданих у справу фактичних доказів встановлено, що діяльність позивача не пов'язана з торговельною діяльністю у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері.

На підставі розпорядження Херсонської міської ради від 17.05.2004р. №667р. "Про дозвіл КП "Херсонський комунальний транспортний сервіс" на відчуження основних засобів, підприємством продані автомобілі, деталі та вузли автомобільного транспорту (основні засоби), які протягом тривалого часу використовувалися підприємством у своїй господарській діяльності, і не були придбані з метою подальшого продажу для отримання доходу.

Продаж основних засобів відбувся з метою зменшення витрат, пов'язаних з утриманням та обслуговуванням транспортних засобів. Операцію з відчуження транспортних засобів оформлено прибутковими касовими ордерами, грошові кошти у сумі 17 118грн. 78коп. перераховані до місцевого бюджету.

Отже, здійснене позивачем відчуження основних засобів, які протягом тривалого часу використовувалися підприємством у господарській діяльності, не є діяльністю у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, до якої застосовуються приписи Закону №265-95-ВР, тому не вимагає обов'язкового застосування РРО.

Безпідставними також є висновки перевіряючих про продаж підприємством типографської продукції (бланки квитково-залікових листів, рулонних квитків).

Так, позивач надає послуги з перевезення пасажирів транспортними засобами, які орендує у суб'єктів господарської діяльності, на підставі договорів найму транспортного засобу з екіпажем для перевезення пасажирів транспортом загального користування.

Умовами цих договорів (зокрема п.4.2.12) наймодавець зобов'язаний використовувати для забезпечення квитками пасажирів і багажу білети встановленого зразка, враховуючи їх реалізацію у квитково-касовій книзі (квитково-залікових листах). В свою чергу наймач (позивач у справі) зобов'язаний забезпечити екіпажі маршруту шляховою документацією (п.п.3.1.3 договорів).

Статтею 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" ( в редакції Закону №3492-ІV від 23.02.2006р.) автомобільного перевізника зобов'язано забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно статті 39 цього Закону встановлено перелік необхідних для регулярних пасажирських перевезень документів, а саме:

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

- для пасажира - квиток на проїзд на автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка).

Перевезення пасажирів відбувається шляхом укладання водієм з пасажирами усних договорів на перевезення, що підтверджується наданням водієм відповідного квитка та сплати пасажиром грошових коштів. Грошові кошти, які отримує водій від імені позивача за виконання договору перевезення, належать підприємству.

Таким чином, типографська продукція у вигляді квитків не реалізовувалась позивачем водіям, а надавалась останнім для підтвердження наданих пасажирам послуг перевезення згідно усних договорів (квиток в обмін на грошові кошти, що складають вартість послуги з перевезення).

Враховуючи, що позивачем не здійснювалася роздрібна та оптова діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері у розумінні приписів пунктів 1, 2 ст.3 Закону №98/96-ВР підприємство не мало підстав для придбання торгового патенту, внаслідок чого до нього безпідставно застосовано штраф в розмірі 5780грн.

Доводи відповідача, з врахуванням фактичних обставин справи та вищевикладеного до уваги не приймаються як безпідставні і такі, що не грунтуються на нормах чинного законодавства, яке регулює оспорювані правовідносини.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про дату, час і місце складення її повного тексту.

Позивачу присуджується з державного бюджету 6грн. 80коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 157, 158, 160-163, 167, п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд

постановив:

1. Позов задовольнити.

Визнати недійсними прийняті Державною податковою інспекцією у м.Херсоні рішення від 06 грудня 2007р. №/0 та № про застосування до КП "Херсонкомунтранссервіс", м.Херсон, штрафних санкцій в розмірах відповідно 5780грн. та 85593грн. 90коп.

2. Присудити КП "Херсонкомунтранссервіс", м.Херсон, з державного бюджету 6грн. 80коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н.О. Задорожна

повний текст постанови

складено________________