ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2008

Справа №2-9/8988-2008

За позовом Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Агрофірма "Крим", с.Віліне, Бахчисарайського району

До відповідача ВАТ "Крименерго", м. Сімферополь

Про визнання додаткової угоди недійсною

Суддя ГС АР Крим Н.С.Пєтухова

Представники:

Від позивача – Дем’янович К.С. – юк, дов. пост. №234 від 08.02.2008 р.

Від відповідача – Котовська Н.Д. – юк, дов. пост. №009-Д від 03.01.2008 р.

Суть спору: Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом, у якому просить визнати додаткову угоду № 1 від 11 жовтня 2005 р. до Договору № 1 від 29 серпня 2002р., укладену між відкритим акціонерним товариством «Крименерго» та Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством агрофірмою «Крим», недійсною.

Відповідач проти позову заперечує по мотивам, викладеним у відзиву на позов вих. №10/2371 від 01.10.2008р.

У судовому засіданні 24.11.2008 р. була оголошена перерва до 09.12.2008 р. до 10:00 годин.

09.12.2008 р. судове засідання відбулось у відсутності представників сторін. Розглянувши матеріали справи, а також додатково надані сторонами документи, суд –

В с т а н о в и в:

29 серпня 2002 року між сторонами був укладений договір про постачання електричної енергії №1.

У відповідності до даного договору позивач поставляє електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу її вартість, відповідно до умов дійсного договору.

11 жовтня 2005 р. між сторонами була укладена Додаткова угода № 1 до Договору на постачання електричної енергії № 1 від 29 серпня 2002 року.

Згідно зазначеної Додаткової угоди сторони не змінювали вже існуючи за договором відносини, не доповнювали договір, а позивач був вимушений відповідачем лише прийняти на себе додаткові зобов’язання щодо сплатити відповідачу «заборгованість за використану електроенергію в сумі 875 315, 33 грн.».

Позивач вважає, що зазначена Додаткова угода є правочином, скоєним позивачем під впливом важкої для нього обставини та на вкрай невигідних умовах, тобто цей правочин має бути визнаним судом недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 233 ЦК України.

Важкими для позивача обставинами при укладанні Додаткової угоди були постійні загрози посідаючого природне монопольне становище на регіональному ринку збуту електроенергії відповідача щодо припинення постачання електроенергії позивачу тоді, коли електроенергія є вкрай необхідною для забезпечення технологичних процесів в господарської діяльності позивача по переробці сільськогосподарської продукції, створення умов для її зберігання, здійснення освітлення у умовах скороченого світлового дня та опалення в умовах знижених температур.

На адресу позивача від ВАТ «Крименерго» неодноразово поступали попередження про припинення подачі електроенергії, такі попередження направлялись відповідачем 11.04.2005р., 20.04.2005р., 30.05.2005р. та 07.06.2005р.

На адресу позивача відповідачем було надіслане Попередження про припинення подачі електроенергії від 04.07.2005 р., у якому відповідач, зазначаючи, що СЗАТ агрофірма «Крим» не має поточної заборгованості за спожиту за договором № 1 від 29.08.2002 р. електроенергію, повідомив, що споживач має загальну заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 870 319, 44 грн., у зв’язку з чим електропостачання буде припинено.

Вкрай невигідними для позивача умовами Додаткової угоди від 11.10.2005 р. було включення у суму нібито існуючої за договором № 1 від 29.08 2002 р. «заборгованості» сум заборгованості за спожиту електроенергію, що існували ще до укладення сторонами Договору № 1 від 29.08.2002 р., що підтверджується Рішенням Господарського суду АРК від 25.10.2002 р. по справі № 2-9/11070-2002, якім з СЗАТ агрофірми «Крим» на користь ВАТ «Крименерго» має бути стягнуто заборгованість за спожиту до укладання Договору № 1 від 29.08.2002 р. електроенергію у сумі 491 876,32 грн.

Крім того, до складу зазначеної у Додаткової угоді суми «заборгованості» за Договором включені суми нарахованих відповідачем позивачу штрафних санкцій за порушення Правил користування електричною енергією, а не за спожиту за договором від 29.08.2002 р. електроенергію, строки стягнення яких на дату укладання Додаткової угоди вже сплили (безнадійна заборгованість), що підтверджується листом ВАТ «Крименерго» від 16.12.2005 р. № 2085.

Таким чином, "СЗАТ агрофірма «Крим» виключно для запобігання можливого та цілком імовірного в умовах монопольного становища ВАТ «Крименерго» припинення електропостачання, що мало потягни за собою чималих збитків та інших негативних наслідків, було вимушено укласти з відповідачем Додаткову угоду № 1 від 11.10.2005 р. на таких вкрай невигідних для себе умовах, у зв’язку з чим вважає порушеним своє право на використання такого встановленого п 6 ст. З ЦК України загального принципу цивільного законодавства, як справедливість, сумлінність та розумність.

Більш того, використання відповідачем монопольного становища при фактичному примушенні позивача до укладення невигідної для нього Додаткової угоди № 1 від 11.10. 2005 р. суперечить ч. 5 ст. 13 ЦК України, згідно якої не припускається використання цивільних прав для зловживання монопольним становищем на ринку. Отже позивач позбавлений можливості укласти договір на постачання електричної енергії з будь-якою іншою особою, ніж відповідач, так саме, як і відмовитись від укладання запропонованої додаткової угоди, в зв’язку з чим вимушений погоджуватися на умови, що пропонуються відповідачем, навіть якщо вони погіршують становище позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або зацікавлена особа оскаржує його дійсність з підстав, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 233 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, скоєний особою під впливом важкої для неї обставини та на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

При таких обставинах, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки підтверджені матеріалами справи.

Ст.33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем таких суду не представлено.

Витрати по оплаті держмита і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано 09.12.2008 р.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 77, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати Додаткову угоду № 1 від 11 жовтня 2005 р. до Договору № 1 від 29 серпня 2002 р., укладену між відкритим акціонерним товариством «Крименерго» та Сільськогосподарським закритим акціонерним товариством агрофірмою «Крим», недійсною.

3.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Крименерго” (95000, м. Сімферополь, вул.. Київська, 74/6, р/р 0163 в КРУ ПІБ м. Сімферополя, МФО 324430, ЗКПО 00131400) на користь Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства "Агрофірма "Крим" (98433, с.Віліне, Бахчисарайського району, вул. Леніна, 128, ЗКПО 03759754, р/р 8003 АБ «Укрбізнесбанк» м. Донецьк, МФО 334969) 85 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної чинності.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.