СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

20 серпня 2008 року

Справа № 2-7/1474-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача:          не з'явився;

відповідача: Саханської Вікторії Олексіївни, довіреність № 01-Д від 01.01.08;

розглянувши апеляційну скаргу колективного виробничого підприємства "Япік.Нет" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 17.06.2008 у справі № 2-7/1474-2008

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Дабл-Ю Нет" (вул. Почайнинська, 25/49, оф. 30, м. Київ, 04071); (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 26, корп. 1, літ. "Б", кім. 209)

до           колективного виробничого підприємства "Япік.Нет" (вул. Самокіша, 30, оф. 64,Сімферополь, 95011); (95051, м. Сімферополь. вул. Гоголя, 64, к. 10)

про стягнення 74296,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.06.2008 № 2-7/1474-2008 позов задоволено частково.

Стягнуто з колективного виробничого підприємства “Япік.Нет” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Дабл-Ю Нет” суму заборгованості у розмірі 72650,34 грн., 812,03 грн. інфляційних втрат, 734,62 грн. державного мита та 116,66 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовлено.

В основу рішення головним чином були покладені загальні норми господарського та цивільного права, а саме норми статті 193 Господарського кодексу України та положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України, які регулюють зобов’язальні правовідносини сторін.

Крім того, суд зазначив, що забезпечення виконання зобов’язань здійснюється у письмовій формі, згідно статті 547 Цивільного кодексу України, а тому, при відсутності між сторонами письмової угоди про відповідальність сторін у вигляді пені, вимоги позивача про стягнення неустойки задоволенню не підлягають.

Не погодившись з цим судовим актом, відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове.

Так, відповідач посилається на те, що позовні вимоги не були підтверджені первинними бухгалтерськими документами. Крім того, заявник апеляційної скарги вважає неналежними доказами електронні документи та показники статистики. Свої заперечення відповідач обґрунтовує нормами Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг”.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дабл-Ю Нет" до початку судового засідання надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами апеляційної скарги не погодилось, вважає рішення господарського суду Автономної Республіки Крим законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачає.

Позивач у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга колективного виробничого підприємства "Япік.Нет" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі усної домовленості, без укладання відповідного договору, з квітня 2006 року товариством з обмеженою відповідальністю “Дабл-Ю Нет” надавалися телекомунікаційні послуги у вигляді доступу до мережі Інтернет колективному виробничому підприємству “Япік.Нет”.

Таким чином, між сторонами у справі був укладений усний правочин.

Надання послуг підтверджується наявним в матеріалах справи актами здачі-приймання робіт, підписаними обома сторонами та скріпленими печатями підприємств, а також платіжними документами про оплату отриманих послуг (том 1, а. с. 68-109).

Судом встановлено, що з червня 2007 року відповідачем оплата отриманих послуг не проводилася.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та положень статті 193 Господарського кодексу України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки передача товару здійснювалася на підставі усного правочину, місцевий господарський суд вірно врахував, що вимогою в розумінні статті 530 Цивільного кодексу України слід вважати відповідні рахунки, направлення яких на адресу відповідача підтверджується відповідними копіями поштових повідомлень.

Відповідач не представив суду доказів оплати заборгованості перед позивачем у розмірі 72650,34 грн., у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення такого роду фактів.

Посилання відповідача на те, що виставлені позивачем рахунки не підтверджують факту надання послуг судовою колегією вважаються помилковими і безпідставними.

Апеляційна інстанція зазначає, що рахунки-фактури не є первинними документами в розумінні норм чинного законодавства, як вірно зазначив суд першої інстанції, але надання цих послуг у даній справі підтверджується фактичними діями відповідача по частковій оплаті вартості отриманих послуг, про що свідчать відповідні платіжні документи, які містяться у матеріалах справи. Крім того, у матеріалах справи містяться листи КВП „Япік.Нет": № 53 від 26.07.2007, № 55 від 27.07.2007, № 56 від 30.07.2007, № 57 від 30.07.2007, № 58 від 31.07.2007, які також підтверджують факт отримання відповідачем телекомунікаційних послуг.

Таким чином, судом встановлено, що рахунки-фактури є лише додатковими документами (ніяк не первинними), які у сукупності з іншими документами підтверджують факт надання телекомунікаційних послуг.

Факт отримання відповідачем телекомунікаційних послуг від позивача підтверджується також дослідженими матеріалами обліку надання послуг, а саме виписки з картки лічильника прийнятої та переданої інформації, які містяться у матеріалах справи.

Згідно з пунктом 5 статті 39 Закону України „Про телекомунікації”, оператор телекомунікації зобов'язаний вести облік телекомунікаційних послуг, які надаються споживачеві.

Пунктом 7 статті 39 даного закону передбачено, що оператор зобов'язаний зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, визначеному законом.

Передбачені законодавством функції забезпечує апаратно-програмний комплекс обліку об'єму переданих/отриманих даних з мережі Інтернет на базі серверу доступу Entry Prize SN під управлінням операційної системи Linux та Wnet CRM, який має державне свідоцтво про метрологічну атестацію № 26-03-1287 від 31.07.2007.

Документи, пов'язані з процесом електронного обліку (статистики) та підтвердженням наданих послуг відповідачу, які надані позивачем до справи, на думку колегії суддів, повністю відносяться до предмету спору у якості належних доказів і досліджені місцевим судом у встановленому законом порядку.

Посилання відповідача на норми Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг”, а саме на те, що електронний документ наданий позивачем повинен бути засвідчений електронним підписом, колегією суддів відхиляються, оскільки наявність електронного підпису обов’язкова при отриманні цього документу в електронному вигляді, а не у роздрукованому. Так, згідно статті 6 цього закону, електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. У даному випадку, ідентифікація автора документів, які надані позивачем в обґрунтування своїх вимог не потрібна.

Таким чином, вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Дабл-Ю Нет” про стягнення з колективного виробничого підприємства “Япік.Нет” боргу у сумі 72650,34 грн. є обґрунтованими.

Згідно частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 812,03 грн. є також правомірними.

Відповідно до статті 547 Цивільного кодексу України, забезпечення виконання зобов’язань здійснюється у письмовій формі. Таким чином, при відсутності між сторонами письмової угоди про відповідальність сторін у вигляді пені, вимоги позивача про стягнення неустойки задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтею 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу колективного виробничого підприємства "Япік.Нет" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.06.2008 у справі № 2-7/1474-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді