КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2008                                                                                           № 26/252

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Одуд Н.А. (за довір.),

від відповідача -не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Кий"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.07.2008

у справі № 26/252

за позовом                               Приватне підприємство "Всесвіт Ко"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт-Кий"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення 18874,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовні вимоги ПП«Всесвіт Ко» (враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог від 17.07.2008 р.) про стягнення з відповідача 18 389, 97 грн. - основного боргу, 956, 72 грн. – нарахованої пені та 99, 22 грн. - 3% річних, а всього 19 445, 91 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.07.2008 р. у справі №26/252 позов задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, оскаржив його до суду апеляційної інстанції з мотиву порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неналежне повідомлення його судом про час та місце судових засідань, неотримання відповідачем копії позовної заяви.

Крім того, відповідач в обгрунтування власної позиції послався на п.5.4. та п.5.1. договору, в порушення яких позивачем не було врегульовано спір шляхом проведення переговорів між сторонами щодо накопиченої заборгованості.

Позивач проти поданої апеляційної скарги повністю заперечує, вважає її доводи необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскаржуване судове рішення вважає законним, а тому просить залишити його без змін.

В обгрунтування власної позиції позивач вказує на зловживання відповідачем своїми процесуальними правами та штучне затягування вирішення спору. Виконати обов’язки за договором і здійснити повний розрахунок є обов’язком відповідача, натомість згідно п.5.4. та п.5.1. договору досудове врегулювання спорів шляхом виставлення претензії є правом сторін, а не обов’язком, а тому позивач вважає позовні вимоги заявленими правомірно.

Учасники були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчить наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали суду про порушення провадження. Однак, відповідач, наданими йому процесуальними правами щодо прийняття участі в засіданні не скористався, в судове засідання від 01.10.2008 р. не з’явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судова колегія, заслухавши думку представника позивача, вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків та правомірно задовольнив позов, виходячи з наступного.

Під час розгляду спору господарським судом було встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору № 262 від 01.08.2006 р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 25 575,77 грн. (згідно накладних: № К000012056 від 20.03.2008 р. на суму 9 946, 73 грн., № К000013885 від 01.04.2008 р. на суму 15 629, 04 грн.).

Відповідач в порушення умов договору № 262 за поставлений товар розрахувався лише частково. На день звернення позивача до суду заборгованість відповідача склала 18 389, 97 грн. (згідно акту звірки взаєморозрахунків, складеного та підписаного обома сторонами).

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки позивачем доведено невиконання відповідачем своїх договірних зобов’язань на заявлену суму заборгованості, то, відповідно, у нього виникло право на позов щодо стягнення заборгованості з боку відповідача.

На час розгляду спору судовою колегією відповідачем не надано суду доказів щодо погашення заявленої до стягнення заборгованості. Враховуючи факт встановлення судом невиконання відповідачем договірних обов’язків щодо проведення повного і вчасного розрахунку за поставлений товар, а також визнання відповідачем фактичної заборгованості (про що свідчить підписаний відповідачем акту звірки взаєморозрахунків) судова колегія погоджується із висновком господарського суду про правомірність заявлення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у відповідності до ст. 526 ЦК України.

Правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені) настають лише у разі порушення зобов'язання відповідно до ст. 611 ЦК України, ст. ст. 216, 230 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, в зв’язку з порушенням строків проведення розрахунку позивач просить стягнути з відповідача нараховану пеню в розмірі 419, 75 грн. та 3% річних в сумі 65, 14 грн.

Враховуючи факт допущення відповідачем прострочення виконання грошового зобов’язання – в порушення умов договору не проведення своєчасного і повного розрахунку, колегія вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованих пені та 3 % річних заявленими обґрунтовано у відповідності до положень ст. 625 ЦК України.

Доводи відповідача заявлені щодо допущення господарським судом процесуальних порушень під час розгляду справи судовою колегією визнаються необґрунтованими та до уваги не приймаються, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Крім того, колегія звертає увагу на те, що по суті рішення господарського суду м. Києва від 17.07.2008 р. відповідачем не оскаржується.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано задовольнив позов повністю. Відповідно оскаржуване рішення відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам на час його прийняття, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Скаржником доводів позову не спростовано, належних доказів у відповідності до вимог ст.ст.33-34 ГПК України в обґрунтування власної позиції суду не надано, тому апеляційна скарга визнається необгрунтованою, і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Агроконтракт - Кий »залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду м. Києва від 17.07.2008 р. у справі №26/252 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №26/252 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді