ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

№ 6/319д/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області

на постанову

Запорізького апеляційного господарського суду від 29.02.2008 р.

у справі

№ 6/319д/07

господарського суду

Запорізької області

за позовом

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Антрон"

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Запорізьке державне підприємство "Радіоприлад"

про

розірвання договору оренди державного нерухомого майна та повернення його до державної власності

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:

— не з'явились;

відповідача:

— не з'явились;

третьої особи:

— не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (далі –Відділення) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, у якій просило розірвати договір № 1822/д/1752 оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" від 31.01.2006 р. (далі –Договір від 31.01.2006 р.), укладений ним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Антрон" (далі –Товариство) та зобов'язати останнє повернути до державної власності об'єкт оренди за вказаним договором –вбудовані нежитлові приміщення окремо розташованої будівлі складу загальною площею по внутрішньому обміру 117,1 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 3.

Позовні вимоги Відділення обґрунтовувало тим, що Товариство виконує зобов'язання за Договором від 31.01.2006 р. неналежним чином, а саме –з порушенням п. п. 1.2, 5.2, 5.3, 5.5 та 5.9 договору, що у відповідності до норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є підставою для розірвання вказаного договору (позовні вимоги викладені з урахуванням уточнення до позовної заяви, т. 2, а. с. 38 –39).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2007 р. (суддя Місюра Л.С.) позовні вимоги Відділення задоволено. Рішення прийнято з посиланням на норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та мотивовано тим, що Товариство неналежним чином виконувало зобов'язання за Договором від 31.01.2006 р.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 29.02.2008 р. (колегія суддів: Кагітіна Л.П., Колодій Н.А., Мірошниченко М.В.) рішення господарського суду Запорізької області від 07.12.2007 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Відділення відмовлено. Постанова мотивована тим, що Товариство не порушувало своїх зобов'язань за Договором від 31.01.2006 р.

Відділення звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 29.02.2008 р. скасувати та залишити в силі рішення господарського суду Запорізької області від 07.12.2007 р. Викладені у касаційній скарзі вимоги Відділення обґрунтовує тим, що апеляційним господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови не було застосовано ст. 291 Господарського кодексу України, ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Запорізьке державне підприємство "Радіоприлад" (далі –Підприємство) скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Відділення, у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 29.02.2008 р. –без змін. Викладені у відзиві вимоги Підприємство обґрунтовує тим, що воно було ініціатором розірвання Договору від 31.01.2006 р., проте після прийняття постанови, яка оскаржується, між ним та Товариством було вирішено усі спірні питання, у зв'язку з чим воно не наполягає на розірванні зазначеного договору.

Товариство скористалось правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу Відділення, у якому просить у якому просить залишити її без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 29.02.2008 р. –без змін. Викладені у відзиві вимоги Товариство обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова була прийнята без порушень законодавства України та внаслідок правильної юридичної оцінки обставин справи.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 08.10.2008 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим господарським судом України у складі колегії суддів: Кравчук Г.А. –головуючий, судді Мачульський Г.М. та Шаргало В.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Відділення не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Позовні вимоги Відділення обґрунтовувало тим, що Товариство не виконує п. п. 1.2, 5.2, 5.3, 5.5 та 5.9 Договору від 31.01.2006 р.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– згідно з п. 1.2 Договору від 31.01.2006 р. майно передається в оренду з метою розміщення гарантійного та сервісного обслуговування мототехніки;

– згідно з п. п. 5.2 та 5.3 Договору від 31.01.2006 р. Товариство зобов'язалось своєчасно і у повному обсязі вносити оренду плату та подавати Відділенню копії платіжних документів, що підтверджують внесення орендної плати;

– згідно з п. п. 5.5 та 5.9 Договору від 31.01.2006 р. Товариство зобов'язалось зберігати орендоване майно, запобігати його пошкодженню та псуванню, утримувати орендоване майно у порядку, передбаченому правилами та положеннями про безпечну та надійну експлуатацію будівель, споруд і приміщень, їх технічне обслуговування разом з інженерними комунікаціями, санітарно-технічними і електричними пристроями, обладнанням та елементами зовнішнього благоустрою, забезпечувати пожежну безпеку орендованого майна відповідно до Правил пожежної безпеки України.

Господарським судом другої інстанції на підставі матеріалів справи встановлено, що Товариство з моменту укладення Договору від 31.01.2006 р. здійснювало підготовку документів, необхідних для використання орендованого приміщення згідно призначення: у 2006-2007 рр. генеральний план центру гарантійного та сервісного обслуговування мототехніки був погоджений з власником прилеглої території, балансоутримувачем (Підприємством), Типографічно-геодезичною службою, Управлінням комунального господарства, Управлінням державної автомобільної інспекції України, Комунальним підприємством "Запоріжміськсвітло", Комунальним підприємством "Водоканал", Запорізькими міськими електричними мережами та іншими особами.

Вказане свідчить, що Товариство не використовувало майно, яке є об'єктом Договору від 31.01.2006 р., у відповідності до п. 1.2 вказаного договору за наявності об'єктивних підстав, а саме –у зв'язку зі здійсненням необхідних для такого використання погоджень. Тобто, у даному випадку відсутня вина Товариства у порушенні п. 1.2 Договору від 31.01.2006 р.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з частиною третьою ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Між тим, частина перша ст. 614 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Оскільки, як зазначалось вище, Товариство вживало всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання п. 1.2 Договору від 31.01.2006 р., а порушення вказаного пункту договору відбувалось за відсутності вини Товариства, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що Товариство, виходячи зі змісту частини першої ст. 614 Цивільного кодексу України, у даному випаду не може нести відповідальність у вигляді розірвання Договору від 31.01.2006 р.

Також апеляційним господарським судом встановлено, що Товариство сплачувало орендні платежі за Договором від 31.01.2006 р., у зв'язку з чим не має відповідної заборгованості за вказаним договором, що підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень (т. 1, а. с. 95 –133).

Крім того, господарським судом апеляційної інстанції на підставі матеріалів справи з'ясовано, що Відділення не надало доказів, які б свідчили, що Товариство порушувало п. п. 5.5 та 5.9 Договору від 31.01.2006 р., зокрема, доказів, які б свідчили про те, що Товариство здійснило пошкодження або псування переданого в оренду майна, утримувало вказане майно з порушенням правил та положень про безпечну та надійну експлуатацію будівель, споруд і приміщень, їх технічне обслуговування разом з інженерними комунікаціями, санітарно-технічними і електричними пристроями, обладнанням та елементами зовнішнього благоустрою.

Частина перша ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про відсутність підстав для розірвання Договору від 31.01.2006 р. у зв'язку з порушенням Товариством п. 5.2, 5.3, 5.5 та 5.4 вказаного договору.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 29.02.2008 р. ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Відділення не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 29.02.2008 р. у справі № 6/319д/07 господарського суду Запорізької області –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                       Г.М. Мачульський

Суддя                                                                       В.І. Шаргало