ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 р.

№ 2-6/1990-2007

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів:

Коваленка В.М.,

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Акціонерного банку "Київська Русь", м. Київ

на рішення

господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.03.2008

у справі

№2-6/1990-2007

за позовом

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "П'ятихатка Агро" в особі ліквідатора

Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв", м. Ялта

про

визнання договорів купівлі-продажу недійсними

за участю представників сторін:

від скаржника:

від позивача:

Нікітіна Т.С. за дов. від 01.08.2008 №251

не з'явилися

від відповідача:

Лазарєв С.О. за дов. від 12.02.2008

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю "П'ятихатка Агро" (надалі –ТОВ "П'ятихатка Агро") в особі ліквідатора звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Драйв" (надалі –ТОВ "Драйв") про визнання недійсними договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомості від 08.11.2005, укладених керівником ТОВ "П'ятихатка Агро" всупереч вимогам статті 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.03.2008 (суддя: Шкуро В.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Акціонерний банк "Київська Русь" (надалі – АБ "Київська Русь") звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою у порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України і просить скасувати прийняте у справі судове рішення, постановити нове рішення про задоволення позову, оскільки вважає, що висновок господарського суду щодо наявності у директора ТОВ "П'ятихатка Агро" всіх необхідних повноважень на час укладення спірних договорів не відповідає нормам діючого законодавства.

Банк вважає доведеним факт вибуття майна, яке є предметом спірних договорів купівлі-продажу, поза волею власника, у зв'язку з чим вважає можливим висунути вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Крім того, АБ "Київська Русь" посилається на невиконання договорів у частині оплати за придбане майно.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 26.09.2008 № 02-12/І/195 призначено колегію суддів у складі: Коваленко В.М.- головуючий, судді – Заріцька А.О., Продаєвич Л.В.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 05.09.2008, надіслана сторонам у справі –09.09.2008 року), проте, позивач не скористався правом, наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників скаржника та відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Предметом судового розгляду в даній справі є визнання недійсними нотаріально завірених договорів купівлі-продажу від 08.11.2005 частки нежитлової будівлі 53/100 у с. П’ятихатка, вул. Виноградна, 2а, нежитлової будівлі у с. П’ятихатка, вул. Леніна, 8а, нежитлової будівлі у с. П’ятихатка, вул. Гагаріна, 2а, нежитлової будівлі у с. П’ятихатка, вул. Шосейна, 62, 62г, частки нежитлової будівлі 36/100 у с. Заречне, вул. Центральна, 22а, укладених між ТОВ "П'ятихатка Агро" (продавець) в особі директора та ТОВ "Драйв" (покупець).

Оскаржуваним судовим рішенням у задоволенні позову відмовлено, зокрема, з огляду на те, що при укладенні договорів купівлі-продажу керівник ТОВ "П’ятихатка Агро" Сєдін М.М. діяв в межах наданих йому Статутом повноважень і не припустився порушень діючого законодавства, а ТОВ "Драйв" визнав добросовісним набувачем за спірними договорами.

АБ "Київська Русь", який не є стороною договорів купівлі-продажу та не є стороною у цій справі, звертаючись з касаційною скаргою у порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України, стверджує, що судове рішення порушує його права як кредитора товариства у справі про банкрутство останнього, оскільки вважає, що відчуження за спірними договорами об'єктів нерухомого майна при їх реалізації у процесі банкрутства "значним образом вплинула б на погашення заборгованості боржника –ТОВ "П’ятихатка Агро" перед АБ "Київська Русь".

Відповідно до статті 107 Господарського процесуального кодексу України правом касаційного оскарження прийнятих у справі судових актів наділені сторони у справі, прокурор, а також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов'язків.

Зі змісту цієї норми випливає, що рішення, оскаржуване такою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи.

Таке право виникає в осіб у разі, якщо рішенням суду безпосередньо розглядається і вирішується спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.06.2008 №08/185 у справі №2/164-35/246.

У рішенні місцевого господарського суду відсутня згадка про АБ "Київська Русь". Матеріали справи не містять й інших документів, які б свідчили про порушення прав скаржника, тобто судом першої інстанції не ухвалювалося рішення стосовно прав та обов'язків АБ "Київська Русь".

З урахуванням наведеного, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що за наслідками розгляду касаційної скарги АБ "Київська Русь" оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга –без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного банку "Київська Русь"–залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.03.2008 у справі №2-6/1990-2007 –залишити без змін.

Головуючий:                                                    В.Коваленко

Судді:                                                                                  А. Заріцька

Л. Продаєвич