ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Житло-Сервіс»про стягнення 14 496,55 грн. за участю представників позивача –Радзівіло Т.О., довіреність № Д07/2008/11/12-17 від 12.11.2008 р., відповідача –Гречченка Г.В., довіреність № 12 від 09.01.2008 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2008 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 9 572,87 грн. боргу, 4 426,44 грн. інфляційних нарахувань, 497,24 грн. 3% річних, а загалом 14 496,55 грн. у зв’язку з неналежним виконанням останнім зобов’язання з оплати спожитої електроенергії за період з 01.08.2007 року по 01.07.2008 року за договором на постачання електричної енергії № 352417 від 30.11.2004 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує .

Представник відповідача в судовому засіданні 26.11.2008 року надав копію платіжного доручення № 1034 від 08.08.2008 року про сплату основного боргу в сумі 9 572,876 грн.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.2004 року між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії № 352417, за умовами якого позивач зобов’язався постачати відповідачу, а відповідач - користуватися та оплатити спожиту електричну енергію.

Договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2005 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.5 договору).

Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Згідно з п. 2.1,2.. договору позивач відпускає абоненту електроенергію як різновид товару:

-          в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 договору;

-          з дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Відповідно до п. 5 додатку 2Д до договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, заявленого на розрахунковий період, один раз за фактичними показаннями споживання електричної енергії до 15 числа місяця, наступного після розрахункового.

Поясненнями позивача, наданим ним розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі звітів про використану електричну енергію, довідки про надходження коштів за спожиту електроенергію за період з серпня 2007 року по липень 2008 року, стверджується факт постачання позивачем відповідачу протягом вищевказаного періоду електричної енергії вартістю 119 188,02 грн. та наявності заборгованості у сумі 9 572,87 грн. після часткової оплати відповідачем спожитої електричної енергії на суму 88 519,19 грн.

Відповідачем після порушення провадження у справі сплачено 9 572,87 грн. боргу за спожиту енергію за даним договором у спірний період, що підтверджується платіжним дорученням № 1034 від 08.08.2008 року.

Отже, заборгованість з оплати спожитої електричної енергії станом на день розгляду справи у відповідача перед позивачем за зазначеним договором у спірний період відсутня.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач повністю сплатив заборгованість за спожиту теплову енергію, суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення основного боргу підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України в зв’язку з відсутністю предмету спору.

Позивач виконав належним чином взяті на себе зобов’язання з поставки електричної енергії за договором, а відповідач виконав неналежним чином взяті на себе зобов’язання з оплати спожитої енергії з простроченням строку виконання зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат в розмірі 4 426,44 грн. та 3 % річних в розмірі 497,24 грн., які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору, є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Державне мито у сумі 144,97 грн. та витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 80, 82–85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Житло-Сервіс»(02094, м. Київ, пр. Гагаріна, 14а, код 32772152, р/р 4 в Дніпровському відділенні № 7989 Ощадного банку у м. Києві, МФО 320337) на користь Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, , р/р 0005 у Старокиївському відділенні Промінвестбанку України у м. Києві, МФО 322227) 4 426 (чотири тисячі чотириста двадцять шість) грн. 44 коп. інфляційної складової боргу, 497 (чотириста дев’яносто сім) грн. 24 коп. 3% річних, 144 (сто сорок чотири) грн. 97 коп. витрат по оплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 9 572,87 грн.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                          С. Чебикіна