ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.08                                                                                           Справа № 6/124

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                        Давид Л.Л.

Суддів                                                            Краєвської М.В.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Юпітер», за вих. №17/ППВ від 01.07.2008 р.

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.06.2008 р.

у справі № 6/124 (суддя –Паскарь А.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Юпітер», м. Чернівці

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машзавод», м. Чернівці

про відшкодування збитків в сумі 336 408,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з»явились;

від відповідача: Софяк В.В. –представник (довіреність за №11/157-Т від 23.06.2008 р.), Прокопець Б.М. –представник (довіреність за №11/1-Т від 03.01.2008 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.06.2008 р. у справі №6/124 відмовлено в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Юпітер», м. Чернівці (надалі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машзавод», м. Чернівці (надалі –Відповідач) про стягнення збитків в сумі 336 408 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність повного складу цивільного правопорушення, відповідно до цього в позові щодо стягнення збитків відмовлено за безпідставністю.

Позивач –ТзОВ «Виробничо-комерційна фірма «Юпітер», - не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу за вих. №17/ППВ від 01.07.2008 р., в якій покликається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства та неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Судом не взято до уваги договір №11/2000 на авто послуги автомашин і механізмів для виконання робіт на території ТзОВ «Машзавод», серед яких був задіяний і кран РДК-250-2 а також не взято до уваги ту обставину, що відповідно до умов вищезазначеного договору 02.10.2000 р. директор ТзОВ «Машзавод»листом за №15/10-49 звернувся до ТОВ «ВКФ «Юпітер»виділити кран РДК-250-2 для виконання інших робіт на тих же умовах. Дані обставини, на думку Скаржника, спростовують висновок суду, про те, що сторони не були в договірних відносинах. На думку Скаржника склад цивільного правопорушення є доведеним та підтвердженим матеріалами справи, як і доведено факт наявності збитків ТОВ «ВКФ «Юпітер», що підтверджується документами, а саме: відповідно до Ресурсних кошторисних норм експлуатації будівельних машин та механізмів, розроблених науково –виробничою фірмою «Інпроект», затверджених Наказом Держбуду України від 05.10.2000 р. №225, введених в дію з 01.01.2001 р. - кошторис роботи крана РДК за 1 год. складає 107 грн. Відповідно до цього, з серпня 2006 р. по 19 лютого 2008 р., внаслідок неправомірних дій адміністрації ТзОВ «Машзавод», а саме незаконного утримання крану на своїй території, який є власністю ТзОВ «ВКФ «Юпітер», не маючи можливості експлуатувати кран РДК-250-2 Скаржник не одержав прибуток від його експлуатації в сумі 336 408 грн.

Дані обставини, на думку Скаржника, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового, яким останній просить позов задоволити, оскільки такий є документально обґрунтованим.

Представник Відповідача у відзиві за вих. №11/200-Т від 22.08.2008 р. та в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги посилаючись при цьому на те, що Відповідачем не вчинено жодного господарського правопорушення, так як між Позивачем та Відповідачем були відсутні договірні відносини по передачі крану, а також не було порушено жодних встановлених правил здійснення господарської діяльності, а відтак за відсутності факту господарського правопорушення, не може йти мова про інші складові юридичного складу правопорушення. Таким чином, на думку Відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що до Відповідача не може бути застосована відповідальність у формі відшкодування збитків (упущеної вигоди), так як відсутні всі елементи юридичного складу господарського правопорушення, а тому рішення місцевого господарського суду вважає законним, прийнятим у відповідності до норм чинного законодавства та з повним дослідженням матеріалів та обставин справи, а відтак останнє залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

Позивач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 16.07.2008 р., про що свідчить поштове повідомлення про вручення за №3348841. Ухвалою суду від 16.07.2008 р. участь представників сторін визначено на власний розсуд. Клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не поступало.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, прийшла до висновку про відповідність рішення місцевого господарського суду нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

ТзОВ «ВКФ «Юпітер»подав позовну заяву Господарському суду Чернівецької області до ТзОВ «Машзавод»про відшкодування збитків, внаслідок неодержаного прибутку (втраченої вигоди) в сумі 336,408 грн., в зв»язку з тим, що згідно договору №11/2000 від 01.08.2000 р. Позивач надав авто послуги машинами і механізмами. Станом на 02.10.2000 р. роботи були завершені. Своїм листом, на умовах зазначених у договорі №11/2000, адміністрація ТзОВ «Машзавод»просила адміністрацію ТзОВ «ВКФ «Юпітер»надати послуги краном РДК на виконання робіт, зокрема демонтаж плит перекриття –3 дні, монтаж обладнання –3 дні, демонтаж ще 3 мостових кранів, на виконання яких було передбачено використати кран РДК. Таким чином, на підставі зазначеного вище, станом на кінець жовтня 2000 р. ТзОВ «ВКФ «Юпітер»виконало всі роботи на замовлення ТзОВ «Машзавод»і замовник зобов»язаний був не чинити перешкод Позивачу в перевезенні крану РДК-250-2 на свою територію і використання його для виконання будівельно-монтажних робіт, однак ТзОВ «Машзавод»не дотрималось правил здійснення господарської діяльності і як стверджує Позивач чинило перешкоди у вивезенні і використанні ТзОВ «ВКФ «Юпітер»зазначеного крану за призначенням, чим спричинило збитки у вигляді неодержаного прибутку (втраченої вигоди) від використання крану РДК, які розраховані у відповідності до Ресурсних кошторисних норм експлуатації будівельних машин та механізмів, розроблених НВФ «Інпроект»та затверджених наказом Держбуду України від 05.10.2000 р. №225 (введені в дію з 01.01.2001 р.) і втрачена вигода становить в сумі 336 тис.408 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Згідно з вимогами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини.

У відповідності до вимог ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків. Відшкодування збитків передбачено також і ст. 224 Господарського кодексу України.

Положеннями статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

У відповідності до ст. 623 вказаного Кодексу передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що 01.08.2000 р. ТзОВ «Машзавод»(«Замовник») та ТзОВ «ВКФ «Юпітер»(«Виконавець») уклали договір №11/2000 на авто послуги автомашин і механізмів для виконання робіт на території ТзОВ «Машзавод»(а.с.93-94), серед яких був задіяний кран РДК-250-2. Після виконання цих робіт, відповідно до умов Договору №11/2000, як стверджує Скаржник 02.10.2000 р. листом за №15/10-49 (а.с.95) директор ТзОВ «Машзавод» звернувся до ТзОВ «ВКФ «Юпітер»виділити кран РДК-250-2 для виконання інших робіт на тих же умовах. Дане прохання ТзОВ «Юпітер»також задоволило і виконало зазначені в листі роботи, однак після їх завершення, як стверджує Скаржник, адміністрація ТзОВ «Машзавод»не повернула матеріалів та механізмів в тому числі і крану РДК-250-2. В подальшому Скаржником було подано позов до Відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов»язання другою стороною, статтею 225 Господарського кодексу України віднесено до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення.

При цьому, необхідною умовою для застосування господарсько-правової відповідальності у формі відшкодування збитків є наявність між сторонами укладеного договору, порушення зобов»язань по якому могло б завдати збитки та наявність повного складу цивільного правопорушення: - протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; - шкідливий результат такої поведінки (збитки); - причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; - вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, про те що Відповідачем не вчинено жодного господарського правопорушення, так як між Позивачем та Відповідачем відсутні договірні відносини по передачі крану, та крім цього не було порушено жодних встановлених правил здійснення господарської діяльності, а за відсутності факту господарського правопорушення не може йти мова про інші складові юридичного складу правопорушення.

У відповідності до вищезазначеного, до Відповідача не може бути застосована відповідальність у формі відшкодування збитків (упущеної вигоди), так як відсутні елементи юридичного складу господарського правопорушення.

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи Скаржника щодо нанесення збитків, поданням Відповідачем п»яти касаційних скарг на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.01.2007 р. по справі №2/123 за позовом ТзОВ «ВКФ «Юпітер»до ТзОВ «Машзавод»про визнання права власності на монтажний кран на гусеничному ходу РДК-250-2 (зав. №9596) та витребування майна з чужого незаконного володіння.

На думку Скаржника, звернення Відповідача до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами є підставою нанесення йому збитків у формі упущеної вигоди, а також свідчить про протиправну поведінку, вину та причинновий зв»язок між правопорушенням та завданими збитками. Такі твердження Скаржника , судова колегія вважає хибними з наступних підстав.

Пунктом 8 ст. 129 Конституції України встановлено, що серед інших засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Згідно вимог ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі мають право подати касаційну скаргу, а прокурор касаційне подання на рішення місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанову апеляційного суду.

Отже, право касаційного оскарження є певним механізмом захисту прав та свобод особи від можливого не об»єктивного та незаконного рішення суду, а тому звернення до Вищого господарського суду України не може бути підставою для застосування господарсько-правової відповідальності у формі відшкодування збитків та не є перешкодою виконанню рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чого Скаржником не зроблено.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідність рішення Господарського суду Чернівецької області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.06.2008 р. у справі №6/124 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційної фірми «Юпітер», за вих. №17/ППВ від 01.07.2008 р. - без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу № 6/124 повернути Господарському суду Чернівецької області.

Головуючий суддя                                                                      Л.Л.Давид

Суддя                                                                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                          Х.В.Мурська