ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30.10.08
Справа  № 20/75

Львівський
апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                               Кравчук Н. М.

суддів                                                   Гнатюк Г. М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши           апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (надалі СПД ФО ОСОБА_1 б/н
від 12.08.2008р.

на рішення                    Господарського суду
Рівненської області від 29.07.2008 року

у
справі                    №20/75

за
позовом:                     Комунального підприємства
«Теплосервіс», м. Дубровиця

до
відповідача:           СПД ФООСОБА_1., м. Дубровиця

про:                    стягнення заборгованості в сумі 4
770,98 грн.,

за
участю учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Рівненської області від 29.07.2008р. у справі № 20/75
(суддя Василишин А.Р.) позовні вимоги Комунального підприємства «Теплосервіс»до
СПД ФООСОБА_1. про стягнення 3 513,18 грн. задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 628,90 грн. боргу, 13,44 грн. витрат по сплаті
державного мита, 15,55 грн. витрат на інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу.

Приймаючи
вказане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не
було надано доказів про належне повідомлення відповідача про зміну тарифів на
поставку теплової енергії, тому суд стягнув заборгованість, яка залишилась
непогашеною за період з листопада 2006 р. по квітень 2007 р.

Не
погоджуючись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
рішення суду вважає незаконним, прийнятим з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального
права, просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову. Зокрема,
скаржник вважає, що позивачем не вірно нарахована сума за листопад 2006р.,
оскільки теплова енергія відповідачу відпускалася фактично з 15 листопада.

Представники
сторін в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили,
враховуючи, що останні належним чином були повідомленні про дату, час місце
розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи провести без
їхньої участі відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними в справі
матеріалами.

Розглянувши
апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, Львівський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Між
КП «Теплосервіс»(підприємство) та СПД ФООСОБА_1. (споживач) 08.11.2006р. було
укладено договір на відпуск теплової енергії, відповідно до умов якого
підприємство зобов'язувалося надавати споживачу теплрву енергію, а споживач, в
свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими
тарифами в терміни, передбачені договором; відпуск теплової енергії
здійснюються після під'єднання і укладення договору між позивачем і
відповідачем на підставі проектної, інвентарної технічної документації. (а.с.
7-10).

Позивач
звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до СПД
ФООСОБА_1. про стягнення боргу за договором послуг на суму 3 513,18 грн. (з
урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог). Даний позов обґрунтований
тим, що відповідач, в порушення умов договору, відмовився здійснити оплату по
перерахунках, які були зроблені КП «Теплосервіс»з 01.01.2007р. на підставі п. 1
рішення Дубровицької районної ради № 128 від 17.04.2007р. «Про затвердження сезонних
тарифів на послуги теплопостачання».

Статтею
11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно
до статті 509 ЦК України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Згідно
ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною
1 ст. 901 ЦК України: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Згідно
частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в
розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно
поданого позивачем розрахунку заборгованості, частина пред'явлених вимог, щодо
оплати заборгованості в сумі 2 884,28 грн., нарахована на підставі рішення №128
від 17.04.2007р. Дубровицької районної ради Рівненської області «Про
затвердження сезонних тарифів на послуги теплопостачання»(а.с. 18).

Відповідно
до п. 2.2.1 договору при зміні тарифів на теплову енергію підприємство
зобов'язане повідомити споживача письмово або в засобах масової інформації.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач, як доказ дотримання вимоги пункту
2.2.1 договору, надав публікацію в газеті «Дубровицький вісник»№10 (663) від
08.03.2007р. (а.с. 13).

Однак,
зі змісту даної публікації вбачається, що в ній вказується на підготування
позивачем економічно обґрунтованих тарифів на послуги теплопостачання, які
оприлюднюються повторно для обговорення (внесення пропозицій). Тобто, як це
правильно встановив суд першої інстанції, це лише пропозиція стосовно зміни тарифів,
а не інформація про офіційне оприлюднення нових тарифів.

Інших
доказів про повідомлення в встановлено порядку відповідача про зміну тарифів
позивач, в порушення ст. 33 ГПК України суду,
не надав.

Відповідно
до 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки
відносини сторін ґрунтуються на договорі, прийняття Дубровицької районною радою
рішення №128 від 17.04.2007р. не є безумовною підставою для зміни його умов.
Сторони повинні досягнути згоди.

Наслідки
внесення змін до договору є припинення попередніх та встановлення інших умов у
правовідносинах сторін, при цьому - зміни встановлюються сторонами на майбутнє.

Враховуючи
вищенаведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду
погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість
позивачем вимоги в частині стягнення 2 884,28 грн., оскільки дана сума
нарахована з порушенням чинного законодавства та умов договору.

Як
встановлено судом першої інстанції, позивач протягом листопада 2006 року - квітня
2007 року поставив відповідачу на умовах договору теплову енергію на загальну
суму 6 917,90 грн.

За
поставлену теплову енергію відповідач розрахувався частково (оплати здійснені в
лютому 2007 року, в березні 2007 року, в квітні 2008 року) на суму 6 289,00
грн.

Таким
чином, на момент винесення рішення судом першої інстанції, заборгованість
відповідача перед позивачем становила 628,90 грн.

Докази
погашення даної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Твердження
скаржника про те, що теплова енергія відповідачу фактично відпускалася з 15
листопада, а не з моменту укладення договору, не заслуговують на увагу
суду,  оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які докази, які це б підтверджували.

Відповідно
до ст.41 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею
32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Згідно
зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

З
огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий
господарський суд прийняв рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим рішення належить залишити без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Керуючись,
ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,
Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду
Рівненська області від 29.07.2008 року у справі № 20/75 залишити без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

2.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. може бути оскаржена
в
касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3.          Справу передати до господарського
суду Рівненської області.

Головуючий
суддя
Н.М. Кравчук

судді
Г.М. Гнатюк

О.Л. Мирутенко