КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2008                                                                                           № 35/278

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Ропій Л.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Кудрявський С.М. – представник за дов. № 130502 від 13.05.2008;

від відповідача -не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Укобудпостач"

на рішення Господарського суду м.Києва від 09.07.2008

у справі № 35/278

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплексне сучасне постачання"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Укобудпостач"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 31329,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Комплексне сучасне постачання” (далі – позивач) заявлений позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укобудпостач” (далі - відповідач) 31329,10 грн. боргу, з яких 22 000 грн. – сума основного боргу, 3 449,14 грн. – сума пені, 5 364,45 грн. інфляційних нарахувань та 515, 51 грн. 3% річних, судові витрати по сплаті державного мита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу просило покласти на позивача.

Позивач в суді першої інстанції звернувся з заявою № 080701 від 08.07.2008 про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 17 329,10 грн., з яких: 8 000 грн. сума основного боргу, за договором купівлі-продажу № 5; 3 449,14 грн. загальна сума пені за несвоєчасне повернення грошових коштів за поставлений товар на підставі договору купівлі-продажу № 5; 5 364,45 грн. сума індексу інфляції за час прострочення, нарахована внаслідок об’єктивного знецінення грошових коштів; 515, 51 грн. сума 3% річних від суми основного боргу, нарахованих за прострочення оплати за поставлений товар.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.07.2008 у справі 35/278 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 8 000грн. заборгованості за договором № 5 від 22.02.2007, 3 449,14 грн. пені, 5 364,45 грн. збитків від інфляції, 515,51 грн. 3% річних, 313,30 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване тим, що позивач на виконання умов договору здійснив поставку товару на суму 59740,60 грн., що підтверджується залученими накладними. Проте, відповідач за поставлений товар розрахувався частково на суму 37740,60 грн., і відповідно заборгованість останнього становить 22 000грн.

Крім того, у зв’язку із частковою сплатою відповідачем 14 000грн. під час судового розгляду суд першої інстанції на підставі п. 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України припинив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості 14 000,00 грн.

Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю „Укобудпостач” не погоджуючись із рішенням господарського суду міста Києва від 09.07.2008 у цій справі просить скасувати та прийняти нове рішення з урахуванням фактичних обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- при прийнятті даного рішення господарським судом було неповністю досліджено матеріали справи, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права.

- позивач помилково зробив висновок щодо нарахування неустойки у формі пені, посилаючись при цьому на п. 5.3. договору № 5 від 22.02.2007, оскільки жодних підтверджень того, що поставка товару проводилась саме за цим договором у судовому засіданні представником позивача надано не було.

Таким чином, на думку апелянта, рішення суду було винесено без з’ясування всіх обставин по справі, що робить рішення не повним та необ’єктивним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2008 у справі № 35/278 скарга прийнята до розгляду та порушено апеляційне провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судових засіданнях 26.08.2008 та 16.09.2008 позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення господарського суду міста Києва від 09.07.2008 по справі № 35/278 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/1 від 26.08.2008 „Про зміну складу колегії суддів” в зв’язку з виробничою необхідністю, було доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 35/278 колегії суддів у складі: Ропій Л.М. головуючий суддя, суддів Попікова О.В., Смірнова Л.Г.

26.08.2008 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв’язку з хворобою представника відповідача.

Представник відповідача не був присутній в судовому засіданні 26.08.2008 хоча був повідомлений належним чином про місце і час судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням № 436614 (знаходиться в матеріалах справи).

26.08.2008 ухвалою Київського апеляційного господарського суду відкладався розгляд справи до 16.09.2008 на підставі п. 1 ч. 1 статті 77 ГПК України у зв’язку з неявкою представника відповідача в судове засідання 26.08.2008.

Згадана ухвала була надіслана учасникам судового процесу згідно з відміткою відділу діловодства Київського апеляційного господарського суду на зворотному аркуші ухвали, що також підтверджується реєстром відправленої кореспонденції за 28.08.2008 (знаходиться в матеріалах справи).

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду № 01-23/1/2 від 15.09.2008 „Про зміну складу колегії суддів” в зв’язку з виробничою необхідністю (виходом на роботу судді Буравльова С.І., який входить до постійного складу колегії суддів), було доручено розгляд апеляційної скарги у справі № 35/278 колегії суддів у складі: Ропій Л.М. головуючий суддя, суддів Буравльов С.І., Попікова О.В.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи доводи заперечень на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне:

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.02.2007 позивач та відповідач уклали договір купівлі - продажу №5 (далі - договір) відповідно до пункту 1.1. якого позивач взяв на себе обов’язок поставляти електроінструменти, витратні матеріали та ручний будівельний інструмент, а відповідач зобов’язався приймати та оплачувати поставлений товар, найменування, кількість та ціна якого вказана в накладних, оформлених при відвантаженні, які є невід’ємними частинами договору.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов’язання виконав належним чином та поставив товар на загальну суму 59 740,60 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи видатковими накладними, а саме:

- Видаткова накладна № К – 00000377 від 07.05.2007 р. на суму 8 758,18 грн.;

- Видаткова накладна № К – 00000391 від 08.05.2007 р. на суму 3 200,81 грн.;

- Видаткова накладна № К – 00000958 від 14.08.2007 р. на суму 1 975,40 грн.;

- Видаткова накладна № К – 00000964 від 16.08.2007 р. на суму 9 537,30 грн.;

- Видаткова накладна № К – 00001002 від 23.08.2007 р. на суму 655,99 грн.;

- Видаткова накладна № К – 00001070 від 06.09.2007 р. на суму 25 977, 06 грн.;

- Видаткова накладна № К – 00001090 від 10.09.2007 р. на суму 1 350,00 грн.;

- Видаткова накладна №; К – 00001113 від 13.09.2007 р. на суму 5 610,72 грн.;

- Видаткова накладна №; К – 00001135 від 13.09.2007 р. на суму 2 524,14 грн.;

- Видаткова накладна №; К – 00001142 від 14.09.2007 р. на суму 150,00 грн.;

Згадані видаткові накладні належним чином підписані та скріплені печатками, і доводять факт отримання відповідачем згаданого товару на загальну суму 59 740,60 грн.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач за поставлений товар розрахувався частково, а саме: на суму 37 740,60 грн., що підтверджується банківськими виписками (банківська виписка № К-00000243 від 10.08.2007 на суму 5000 грн.; банківська виписка № К-00000249 від 20.08.2007 на суму 10000 грн.; банківська виписка № К-00000250 від 21.08.2007 на суму 9537,30 грн.; банківська виписка № К-00000241 від 08.08.2007 на суму 3200,81 грн.; банківська виписка № К-00000331 від 13.12.2007 на суму 2002,49 грн.; банківська виписка № К-00000004 від 10.01.2008 на суму 5000 грн.; банківська виписка № К-00000053 від 19.03.2008 на суму 1000 грн.; банківська виписка № К-00000054 від 20.03.2008 на суму 2000 грн. (аркуші справи 28-35)), та не заперечувалось відповідачем в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 34 ГПК України зазначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п 2.2 договору оплата за товар проводиться відповідачем на умовах відстрочки платежу шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача в розмірі 100% від суми поставленого товару, відповідно до кожної виписаної накладної, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на умови п. 2.2 договору, є безпідставним посилання апелянта на невизначеність строків оплати товару сторонами, оскільки строк оплати визначений – протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару, що підтверджується наданими видатковими накладними.

Крім того, позивачем до матеріалів справи залучені рахунки-фактури, а саме: рахунок-фактура № К-00000579 від 07.05.2007 на суму 3200,81 грн.; рахунок-фактура № К-00000561 від 04.05.2007 на суму 8758,18 грн.; рахунок-фактура № К-00001346 від 14.08.2007 на суму 1976,40 грн.; рахунок-фактура № К-00001356 від 15.08.2007 на суму 9537,30 грн.; рахунок-фактура № К-00001410 від 21.08.2007 на суму 655.99 грн.; рахунок-фактура № К-00001497 від 03.09.2007 на суму 25977,06 грн.; рахунок-фактура № К-00001537 від 06.09.2007 на суму 1350,00 грн.; рахунок-фактура № К-00001591 від 12.09.2007 на суму 5610,72 грн.; рахунок-фактура № К-00001596 від 13.09.2007 на суму 2524,14 грн.; рахунок-фактура № К-00001599 від 13.09.2007 на суму 150,00 грн.(аркуші справи 57 – 65).

Після порушення провадження у справі відповідач перерахував позивачеві 14 000грн., що підтверджується залученими до апеляційної скарги банківськими виписками, які знаходяться в матеріалах справи. За вказаних обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність припинення провадження у справі в частині стягнення 14 000грн. на підставі п. 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки предмет спору в цій частині позовних вимог відсутній.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 1 статті 793 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Наведена норма кореспондується з приписами статті 526 ЦК України де встановлено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 8 000 грн. боргу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та п. 5.3 договору, яким передбачено, що у випадку якщо строки сплати і сума платежу не виконується, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діє на момент сплати, від ціни не отриманого в установлений термін товару за кожен день просрочки, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення 3 449,14 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення відповідачем грошового зобов’язання, апеляційна інстанція визнає правомірним та обґрунтованим стягнення з відповідача -515, 51 грн. 3% річних, 5 364,45 грн. індексу інфляції, а тому суд дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в розумінні статті 104 ГПК України. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв’язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статями 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Укобудпостач” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 09.07.2008 у справі № 35/278 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 35/278 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді