ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2008 р. Справа № 07/227-08

вх. № 6349/5-07

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Жепко О.В., дов. б/н від 14.08.08 р.; відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом ТОВ "Торнадо" м. Х-в

до ТОВ "Навчальний друк", м. Харків

про стягнення 124806,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торнадо" просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний друк" 124806,00 грн. заборгованості та судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем його зобов"язання з оплати поставленого позивачем товару.

Відповідач у судове засідання не з"явився, відзив на позов та документи в його обгрунтування не надав, заборгованість не спростував.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з положеннями ст. ст. 202, 205, 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, зокрема, дво- або багатостороннім правочином (договором) є погоджена дія двох або більше сторін. Правочин може вчинятись усно або в письмовій формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Таким чином, передача товару позивачем та прийняття його відповідачем є підставою вважати укладеним між сторонами правочин, що містить ознаки купівлі – продажу (поставки) та виникнення у відповідача зобов"язання оплатити поставлений товар.

Позивач стверджує, що поставив відповідачу товар (зошити) на загальну суму 124806,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 22661 від 01.09.06 р., № 23232 від 31.10.06 р. та № 23564 від 30.11.06 р., а також відповідними довіреностями, доданими позивачем до матеріалів справи (а.с. 16-22).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Судом встановлено, що на видатковій накладній № 23564 від 30.11.06 р. на суму 23628,00 грн. (а.с.22) відсутня печатка отримувача (відповідача), в графі "отримав(ла)" стоїть підпис невідомої особи. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження повноважень особи, що отримала товар за вкзааною накладною.

Відповідно до п. 2 "Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на отримання цінностей", товарно - матеріальні цінності відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю одержувача.

Приймаючи до уваги відсутність доказів отримання товару за видатковою накладною № 23564 від 30.11.06 р. на суму 23628,00 грн. відповідачем чи уповноваженими ним особами, у позивача відсутнє право вимагати стягнення з відповідача заборгованості з оплати поставленого за вказаною накладною товару.

Враховуючи викладене, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 23628,00 грн. заборгованості, необгрунтованими, неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що уповноваженими відповідачем особами було отримано товар за видатковими накладними № 22661 від 01.09.06 р., № 23232 від 31.10.06 р., що підтверджується відповідними накладними та довіреностями ЯМО № 579539 від 01.09.06 р. та ЯМЮ від 31.10.06 р.

Сторони не надали суду доказів встановлення строку виконання відповідачем обов"язку з оплати поставленого позивачем товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем було направлено на адресу відповідача лист - вимогу № 18/07 від 31.0.708 р., з вимогою про оплату заборгованості в сумі 124806,00 грн.

Вказану вимогу відповідачем було отримано 12.08.08 р., що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14).

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач 101178,00 грн. заборгованості за накладними № 22661 від 01.09.06 р., № 23232 від 31.10.06 р., не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували б оплату заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 20.08.08 р. прострочив виконання зобов"язання з оплати поставленого позивачем товару, за № 22661 від 01.09.06 р., № 23232 від 31.10.06 р.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 101178,00 грн. заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, у зв"язку з частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати покладаються на обидві сторони пропрційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 2 "Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на отримання цінностей", ст. cт. 202, 205, 207, 509, 525, 526, ч.2 ст. 530, ч.1 ст. 612, ч.1 ст. 625, ч.1 ст. 692 ЦК України, ст. ст. 193,198 ГК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний друк" (вул. Петровського, 163, корпус А, м. Дергачі, Харківська область, 62303, код за , відомості про банківські рахунки відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торнадо" (вул. Космічна, 21-А, м. Харків, 61145, код за , р/р 0103 в ХФ АКБ "Форум", МФО 350772) 101178,00 грн. заборгованості, 1011,78 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

В частині вимог щодо стягнення з відповідача 23628,00 грн. заборгованості, в позові відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 14 жовтня 2008 року.

Суддя