Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“28” жовтня 2008 р. Справа 58/86-08

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Олійник В.Ф., суддів Гончар Т.В., Кравець Т.В.

при секретарі Бухановій Т.А.

за участю представників сторін:

прокурора - Анголенко П. О.

Харківської міської ради –не з`явились

позивача –Черкашиної С.Ю.

відповідача –Атрощенкової Н.І., Соболєва В.І., Лозової І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Підприємства об’єднання громадян “Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 УТОС”, м. Харків (вх. № 2336Х/2-5) на рішення господарського суду Харківської області від 22.09.2008 року по справі № 58/86-08

за позовом Прокурора Дзержинського району в інтересах держави в особі Харківської міської ради та в особі КП “Харківські теплові мережі”, м. Харків

до Підприємства об’єднання громадян “Харківське учбово-виробниче підприємство №1 УТОС”, м. Харків

про стягнення 1509,28 грн.

встановила:

У червні 2008 року прокурор Дзержинського району в інтересах держави в особі Харківської міської ради та в особі КП “Харківські теплові мережі” звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Підприємства об’єднання громадян “Харківське учбово-виробниче підприємство №1 УТОС”, м. Харків про стягнення 1509,28 грн. заборгованості та пені за спожиту теплову енергію відповідно до тимчасового договору № 11070 від 01.10.2003 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.09.2008 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь КП “Харківські теплові мережі” 1495,46 грн. основного боргу, 13,82 грн. пені, 102 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В апеляційній скарзі Підприємства об’єднання громадян “Харківське учбово-виробниче підприємство №1 УТОС”, м. Харків ставиться питання про скасування зазначеного рішення та прийняття нового про відмову у позові, оскільки на думку апелянта, судом прийняте рішення при неповному з’ясуванні обставин справи, що мають значення для справи та з порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі»вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада виклала позицію щодо правомірності звернення прокурора в особі Харківської міської ради з даним позовом, погодилась з рішенням господарського суду, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор відзив на апеляційну скаргу не надав.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідач орендує підвальне приміщення, загальною площею 122,1 кв.м., розташоване за адресою: вул. Данилевського, 8 літ. 5 «В», в якому розміщується реабілітаційний центр інвалідів по зору.

01 жовтня 2003 року між Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі»(Енергопостачальна організація) та Учбово-виробничим підприємством - 1 Харківського учбово-виробничого об'єднання "Електросвітло" УТОС (Споживач), правонаступником якого є Підприємства об’єднання громадян “Харківське учбово-виробниче підприємство №1 УТОС”, було укладено тимчасовий договір № 11070 про постачання теплової енергії.

Відповідно до умов договору позивач (Енергопостачальна організація) зобов’язався постачати (тобто надавати послуги з постачання) відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п.2.1. договору, а відповідач зобов’язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору. У відповідності до п.6.3 договору відповідач повинен був за 3 дні до початку розрахункового періоду сплатити позивачу вартість, зазначеної в додатку №1 до договору кількості теплової енергії, що є заявкою на наступний розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Згідно п.6.5. договору різниця між заявленою та фактично спожитою енергією мала бути оплачена відповідачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

У зв’язку з відсутністю у відповідача приладів обліку тепла, розрахунок відпущеної кількості теплової енергії виконується розрахунковим засобом, згідно Тимчасових правил обліку теплової енергії, затверджених Держкомітетом України з житлово-комунального господарства і Мінекономіки і електрифікації №57/112 від 01.07.96 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що зобов’язання по постачанню теплової енергії він виконав в повному обсязі –поставляв відповідачу теплову енергію, в передбачених в договорі обсягах, а відповідач, в свою чергу, свої зобов’язання щодо сплати вартості теплової енергії за період з листопада 2007 року по квітень 2008 року не здійснив, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1495,28 грн., та нарахована пеня у розмірі 13,82 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав встановленим факт отримання відповідачем якісної послуги з теплопостачання, тобто в необхідних обсягах та рівню температури.

Однак, з такими висновками колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 3 цього закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

22.03.2006 року директором Учбово-виробничим підприємством - 1 Харківського учбово-виробничого об'єднання "Електросвітло" УТОС (Споживач), правонаступником якого є Підприємства об’єднання громадян “Харківське учбово-виробниче підприємство №1 УТОС” було складено та направлено начальнику КП «Харківські теплові мережі»лист № Д-01/74, в якому він зазначив, що приміщення, яке він орендує опалюється не належним чином, однак регулярно сплачує вартість виставленої позивачем в рахунках теплової енергії, просить розібратись у цієї ситуації та провести перерахунок за сплачене, але невикористане тепло.

24.03.2006 року провідним інженером КП «Харківські теплові мережі»був складений акт № 173/200 обстеження системи теплопостачання об’єкту (а.с. 49 т. 1), відповідно до якого встановлено, що в приміщенні № ХV площею 22,8 кв. м. опалювальний пристрій прогрівається повністю, підтримуючи нормальну температуру, а в інших приміщеннях температура не позволяє знаходитись без верхньої одежки. В наслідок чого, ЖЕУ №29, як організації відповідальній за експлуатацію внутрибудинкових систем, надані приписи щодо проведення чистки стояків, проходящих через приміщення відповідача, регулювання системи опалювання в будинку та за необхідністю установки додаткових опалювальних пристроїв.

20.11.2006 року директор Учбово-виробничим підприємством - 1 Харківського учбово-виробничого об'єднання "Електросвітло" УТОС (Споживач), правонаступником якого є Підприємства об’єднання громадян «Харківське учбово-виробниче підприємство №1 УТОС»знов звернувся з листом № ЗС-04/67 до начальника КП «Харківські теплові мережі», в якому зазначив, що ситуація щодо опалювання в приміщенні відповідача в сезон 2006-2007 не змінилась, протягом літніх місяців, жовтня та частини листопада 2006 року припис ЖЕУ не виконаний та просить розібратись в цієї ситуації, налагодити систему теплопостачання або внести зміни в існуючий договір щодо сплати фактично отриманого тепла.

23.05.2008 року директором Підприємства об’єднання громадян «Харківське учбово-виробниче підприємство №1 УТОС»в черговий раз було направлено позивачеві листа з проханням знов розібратись в цієї ситуації, налагодити систему теплопостачання або внести зміни в існуючий договір щодо сплати фактично отриманого тепла.

Однак, реакції на ці звернення відповідача з боку позивача за цей період не було, вказівки, викладені в припису, які були надані ЖЕУ щодо прочистки стояків приміщення відповідача, відрегулювання системи опалювання та встановлення додаткових опалювальних пристроїв, не виконані, проте, відповідачем за опалювальний період 2005/2006, 2006/2007 років вартість отриманої теплової енергії сплачена в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.2.4 договору №11070 від 1.10.2003 року одним із обов’язків енергопостачальної організації (КП «Харківські теплові мережі») є здійснення перевірки роботи приладів обліку та стану теплоспоживального обладнання споживача (Підприємства об’єднання громадян «Харківське учбово-виробниче підприємство №1 УТОС») не рідше одного разу в 6 місяців.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем умов договору щодо перевірки стану теплоспоживального обладнання відповідача.

КП «Харківські теплові мережі», на підставі рішення Харківського виконкому від 20.12.2006 року №1186 «Про призначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова»і укладеного з КП «Жилкомсервіс»договору №15/1/221348 від 22.12.2006 року, з 1.01.2007 року виконує роботи по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання і бойлерів в житлових будинках комунальної власності м. Харкова.

Твердження позивача щодо незаконності вимог відповідача стосовно заміни опалювальних приладів, з посиланням на відсутність у нього такого обов’язку, безпідставне, оскільки відповідач з вимогами про налагодження опалення шляхом саме заміни опалювальних приладів до позивача не звертався.

Доводи позивача щодо поставки відповідачу теплової енергії в необхідних обсягах та рівню температури в приміщенні та посилання на акти включення та відключення опалення №173/6500-В, №173/8781-В, №173/7545, №173/9567, №173/200, як на доказ поставки теплоенергії відповідачу, не є правомірним, оскільки в розумінні статті 34 ГПК України, ці акти не свідчать про поставку теплової енергії в необхідних обсягах та рівню температури в приміщенні саме відповідача.

Також не можна вважати належним доказом подачі необхідного тепла саме відповідачу, температурний графік центрального якісного регулювання відпуску теплової енергії на опалювальний сезон 2007/2008 роки, на який посилається позивач, оскільки він свідчить про рівень температури, яка встановлена в мережі на виході з ТЕЦ-4, котельних Комінтернівського та Дзержинського районів, ЗАТ «Теплоенергоцентраль-3».

Відповідно до статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина II ст.193 ГК України передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами виконання належним чином умов договору на постачання теплової енергії, укладеного між сторонами, та надавання відповідачу якісної послуги з постачання теплоенергії, а тому правових підстав вимагати від відповідача оплати фактично неотриманої теплової енергії у позивача не має.

Проте, господарський суд на це уваги не звернув, не в повному обсязі з’ясував обставини, що мають значення для справи, тому оскаржене рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду, одностайно, -

постановила:

Апеляційну скаргу Підприємства об’єднання громадян “Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 УТОС”, м. Харків задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області 22.09.2008 року по справі №58/86-08 скасувати, прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з КП «Харківські теплові мережі»(61037, м. Харків, вул. Добро ходова, 11, код 31557119, МФО 351599, р/р 8 у першій філії АКБ «Базис», м. Харкова) на користь Підприємства об’єднання громадян “Харківське учбово-виробниче підприємство № 1 УТОС” (61145 м. Харків, вул. Клочківська, буд. 174, р/р 4160 в ХОФ АКБ «Укрсоцбанка»м. Харкова, МФО 351016, код 05518836) державне мито за подання апеляційної скарги у розмірі 51,00 грн.

Головуючий суддя           Олійник В.Ф.

Судді           Гончар Т.В.

Кравець Т.В.

Постанова підписана 31.10.2008 р.