ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

№ 2-6/746-2008

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:

Жаботиної Г.В.,

Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Феодосійської міської ради

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.06.2008 року

у справі

№2-6/746-2008 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом

ТОВ “Відпочинок-сервіс”

до

Феодосійської міської ради

про

визнання недійсним рішення,

за участю представників сторін від:

позивача:

Храбан О.Л. –за довіреністю від 02.10.2008р.

відповідача:

не з’явились

Згідно розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 07.10.2008р. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Жаботина Г.В., Уліцький А.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.03.2008р. (суддя Шкуро В.М.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.06.2008р. (судді Г.К.Прокопанич –головуючий, І.В.Антонова, О.Л.Котлярова), позов задоволено частково; визнано недійсним речення перше пункту 2 рішення 24 сесії 5 скликання Феодосійської міської ради від 31.10.2007р. №1208 “Про результати перевірки використання земельних ділянок” наступного змісту “Пункт 1.5 рішення 28 міської сесії 24 скликання від 18.06.2004р. №1520 “Про затвердження актів вибору та обстеження земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків і п.2 рішення 29 сесії 24 скликання від 02.07.2004р. №1577 “Про надання земельних ділянок для будівництва багатоквартирних житлових будинків” вважати такими, що втратили силу”; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті 42,50грн. державного мита та 59грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач в касаційній скарзі просить скасувати прийняті у справі судові рішення і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, рішенням 29 сесії 24 скликання Феодосійської міської ради від 02.07.2004р. №1577 був проект відведення ТОВ “Відпочинок-Сервіс” земельної ділянки площею 0,2200га для будівництва та обслуговування багатоповерхового житлового будинку по пров.Шаумяна (район кафе “Кафе”) в місті Феодосії.

На підставі зазначеного рішення між Феодосійською міською радою та ТОВ “Відпочинок-Сервіс” 26.07.2004р. було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки.

Відповідач здійснив перевірку дотримання позивачем вимог земельного та містобудівного законодавства, за результатами якої складено акт від 08.10.2007р. В акті, зокрема, зазначено, що земельна ділянка площею 0,22га, надана ТОВ “Відпочинок-Сервіс” на умовах оренди для будівництва та обслуговування багатоповерхового житлового будинку, не освоєна.

З огляду на виявлений факт невикористання земельної ділянки, на пленарному засіданні 24 сесії 5 скликання Феодосійської міської ради прийнято рішення від 31.10.2007р. №1208 “Про результати перевірки використання земельних ділянок”, пунктом 2 якого вирішено вважати таким, що втратив силу пункт 1.5 рішення 28 міської сесії 24 скликання від 18.06.2004р. №1520 “Про затвердження актів вибору та обстеження земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків і п.2 рішення 29 сесії 24 скликання від 02.07.2004р. №1577 “Про надання земельних ділянок для будівництва багатоквартирних житлових будинків”. Договір оренди земельної ділянки розірвати в установленому порядку.

Колегія погоджується з висновками судів щодо неправомірності прийняття відповідачем спірного рішення в частині речення першого пункту 2 рішення 24 сесії 5 скликання Феодосійської міської ради від 31.10.2007р. №1208 “Про результати перевірки використання земельних ділянок”, враховуючи наступне.

Так, в силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст.24 Закону України “Про планування і забудову територій” у разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування в порядку, визначеному земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об'єкта.

У разі, якщо фізична або юридична особа не розпочала будівельні роботи протягом двох років від дня отримання дозволу на будівництво об'єкта містобудування, цей дозвіл втрачає чинність. Поновлення дозволу відбувається в такому ж порядку, як і його надання.

Таким чином, за змістом вказаних норма, втрачає чинність не рішення міської ради, а дозвіл на будівництво, даний певним рішенням міськради.

Порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства, встановлено статтею 144 Земельного кодексу України.

Так, цією нормою передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор по використанню та охороні земель складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор по використанню та охороні земель відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор по використанню та охороні земель звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

Рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

При цьому колегія зазначає, що акт обстеження земельної ділянки, на який посилається відповідач, підтверджує саме те, що будівельні роботи не розпочиналися, але не є підтвердженням використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства, яке повинно встановлюватися відповідно до приписів ст.144 Земельного кодексу України.

Крім того, статтею 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено також, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку, що випливає зі ст. 144 Конституції України.

Що стосується другого речення п.2 спірного рішення, колегія погоджується з висновком судів щодо відсутності підстав для визнання його недійсним, оскільки вимагати розірвання договору є правом сторони цього договору.

Таким чином, судова колегія відзначає, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи по суті спір у цій справі, дійшли вірного висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову з огляду на прийняття спірного рішення у відповідній частині з порушенням вимог законодавства.

Згідно імперативних вимог ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України касаційна інстанція перевіряє на підставі вже встановлених фактичних обставин справи лише застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. При цьому касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що були встановлені у рішенні суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що суперечить вимогам статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам чинного законодавства, а доводи касаційної скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.06.2008 року у справі №2-6/746-2008 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                             Д.Кривда

Судді                                                                                 Г.Жаботина

А.Уліцький