СУД
Ухвала

Іменем України

03
червня 2008 року

Справа
№ 2-27/12573-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Волкова К.В.,

суддів
Гоголя Ю.М.,

Черткової І.В.,

секретар
судового засідання                                        Хміль О.Ю.

за участю
представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_1 від 12.10.99;

відповідача: Душенчук Тетяна Борисівна,
довіреність №722/9/10-0 від 22.03.07;

розглянувши
апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки
Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 01.04.2008 року у справі
№ 2-27/12573-2007А

за
позовом           фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Державної
податкової інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим
(вул. Белова, 2,Мирне, Сімферопольський р-н,97503)

про
визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом
про визнання нечинним податкових повідомлень-рішень Державної податкової
інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим №.1/0
від 22.08.2007 року та №1/0 від 22.08.2007 року.

Постановою господарського
суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 01.04.2008 року у
справі №2-27/12573-2007А позов задоволено. Постанова суду мотивована тим, що
податковим органом не було доведено, що позивач використовував у
підприємницькій діяльності працю найманих робітників.

Не погодившись з постановою
господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція в
Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим звернулась до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить постанову суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга
мотивована тим, що суд першої інстанції під час вирішення спору порушив вимоги
норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні
03.06.2008 року представник податкової інспекції підтримав вимоги апеляційної
скарги, позивач проти вимог апеляційної скарги заперечувала та просила залишити
без змін постанову суду першої інстанції.

Переглянувши постанову суду
першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія встановила наступне.

07.08.2007 року Державною
податковою інспекцією в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим
було проведено невиїзну документальну перевірку з питання дотримання вимог
податкового законодавства з використання праці найманої особи фізичною особою -
підприємцем  ОСОБА_1 за період з
01.01.2007 року по 07.08.2007 року По результатах перевірки був складений акт
від 07.08.2007 року №647/42/1701/НОМЕР_3.

На підставі вказаного акту
перевірки відповідачем було винесено податкової повідомлення - рішення
№1/0 від 22.08.2007 року про донарахування єдиного податку на
підприємницьку діяльність фізичних осіб у розмірі 2400,00 грн. і №1/0
від 22.08.2007 року про визначення зобов'язання з податку з доходів найманих
працівників у розмірі 900,00 грн., з якого 300,00 грн. за основним платежем і
600,00 грн. по штрафним санкціям.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши позивача та представника податкової інспекції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків
суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування
оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Матеріалами справи
підтверджено, що позивачу, згідно до заяви про право застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку і звітності на 2007 рік вх. №723/ч від 14.12.2006
року, Державною податковою інспекцією в Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим було видано свідоцтво платника єдиного податку НОМЕР_2 від
01.01.2007 року за ставкою 200,00 грн.

Відповідно до службової
записки відділу податкової міліції Державної податкової інспекції в
Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим вих.. №13 від 04.08.2007
року з питання наявності найманих працівників встановлено, що на момент
проведення перевірки здійснення підприємницької діяльності фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1, працював найманий
працівник ОСОБА_2. Таким чином, був зроблений висновок, що позивач у справі
використовував найману працю вказаного громадянина з 01.06.2007 року без
включення у заяву про перехід на спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності на 2007 року та довідки про трудові відносини найманих працівників з
суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1
Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності” установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва, зокрема, фізичних
осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і
у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до пункту 2 Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності”
ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від
виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць.

У разі коли платник єдиного
податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або
за участю у підприємницькій діяльності членів його сім'ї, ставка єдиного
податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Відповідно до пункту 4
„Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку” якщо платник єдиного
податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці, то
на кожну особу, яка перебуває з ним у трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, платнику єдиного податку видається довідка про трудові відносини
фізичної особи з платником єдиного податку (далі - Довідка) згідно з додатком 2
до цього Порядку. У разі збільшення чисельності працівників (відкриття
додаткових робочих місць) протягом терміну дії отриманого Свідоцтва платник
єдиного податку повинен здійснити доплату за кожного додатково найманого
працівника, з розрахунку не менш як за повний місяць з початку діяльності таких
працівників, і отримати Довідки для цих працівників. У разі зменшення
чисельності працівників протягом терміну дії отриманого Свідоцтва платник
єдиного податку повинен повернути отримані Довідки.

Відповідно до пункту 5
„Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку” свідоцтво (Довідка)
повинно знаходитися на робочому місці платника єдиного податку (найманого
працівника, включаючи членів його сім'ї) та пред'являтися працівникам
контрольних органів, які мають відповідні функціональні повноваження на
здійснення перевірки. Свідоцтво та Довідки, видані платнику єдиного податку, не
можуть бути передані іншим особам, крім зазначених у них. У разі втрати
Свідоцтва (Довідки) орган державної податкової служби видає дублікат Свідоцтва
(Довідки) на підставі письмової заяви. Видача дубліката Свідоцтва здійснюється
за умови надання довідки органів Міністерства внутрішніх справ України.

Як вбачається з матеріалів
справи, судом першої інстанції було зроблено запит до Сімферопольського
районного центру зайнятості з проханням повідомити зареєстровано у вказаному
центрі зайнятості трудовий договір між громадянином ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) і громадянином ОСОБА_2, (АДРЕСА_2).

Сімферопольський районний
центр зайнятості у відповіді на вказаний запит повідомив про те, що з у
позивача по справі не зареєстрований трудовий договір з гр. ОСОБА_2.

Відповідно до частини 1 Кодексу
законів про працю України цей Кодекс регулює трудові відносини всіх
працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи,
підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі
матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни
і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу
кожної працездатної людини.

Відповідно до частини 1
статті 21 цього Кодексу трудовий договір є угода між працівником і власником
підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією
угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа
зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови
праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24
Кодексу трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Згідно з
статтею 24-1 Кодексу у разі укладення трудового договору між працівником і
фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного
допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі
трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у
порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Проте, трудовий договір між
позивачем і вказаною фізичною особою ніколи не укладався, та не реєструвався у
встановленому законом порядку. Вказаний договір сторонами у справі наданий не
був.

Відповідно до пункту 1
частини 1 статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”
органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами України, мають право, зокрема, здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій,
звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та
зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також
планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання
валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також
фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не
мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім
Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Пояснення гр. ОСОБА_2 не
можна вважати первинним документом і не може бути покладено в основу акту
перевірки, в основу акту невиїзної перевірки може бути покладено тільки ті
документи, що перелічені у вищевказаної нормі Закону України „Про державну
податкову службу в Україні”.

Відповідно до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача,   якщо   він
заперечує   проти
адміністративного позову.

Податковою інспекцією не
було представлено достатніх доказів щодо правомірності винесення спірного
податкового повідомлення - рішення. За таких обставин судова колегія дійшла до
висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене,
судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державної
податкової інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим,
оскільки постанову суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог норм матеріального
та процесуального права.

Керуючись статтею 195,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в Сімферопольському районі Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01.04.2008 року у справі № 2-27/12573-2007А
залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено
протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.В. Волков

Судді
Ю.М. Гоголь

І.В.
Черткова