ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2008 р.

№
3/8

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
- судді
Кривди Д.С.,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому
засіданні за участю представників сторін:

від позивача:        не з'явився

від відповідача:    Старик А.М.

розглянувши  касаційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю “Приватель”

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 05.05.2008р.

у справі №
3/8 Господарського суду м. Києва

за позовом  Товариства
з обмеженою відповідальністю “Приватель”

до Київської міської державної
адміністрації

про  стягнення
86592,82  грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство
з обмеженою відповідальністю “Приватель” звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Київської міської державної адміністрації про стягнення
76323,32грн. матеріальних збитків у вигляді витрат на утилізацію вилученої
продукції, 8042,54 інфляційних втрат та 2226,96 грн. -3% річних.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 28.02.2008р. (суддя В.В.Сівакова), залишеним
без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від
05.05.2008р. (судді: О.М.Григорович, Л.А.Гольцова, В.І.Рябуха), в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не
погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Товариство з
обмеженою відповідальністю “Приватель” подало до Вищого господарського суду
України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду
м. Києва від 28.02.2008р. та постанову Київського апеляційного господарського
суду від 05.05.2008р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні
вимоги. Свою вимогу Товариство з обмеженою відповідальністю “Приватель” мотивує
тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Розглянувши
касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом
попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю “Приватель”
не підлягає задоволенню.

Як
вже було зазначено, Товариство з обмеженою відповідальністю “Приватель”
звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Київської міської
державної адміністрації про стягнення
76323,32 грн. матеріальних збитків у вигляді витрат на утилізацію
вилученої продукції, 8042,54 інфляційних втрат та 2226,96 грн. -3% річних.

Відповідно
до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними
рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні
ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно
ч. 1 ст. 18 Закону України “Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію,
знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції” загальні
вимоги  щодо  порядку,
умов  та  правил
переробки, утилізації, знищення або подальшого використання вилученої з
обігу неякісної та небезпечної продукції встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Крім
того, статтею 20 Закону України “Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію,
знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції”
визначено, що оплата робіт, пов'язаних з переробкою, утилізацією, знищенням
або  подальшим використанням вилученої з
обігу неякісної та небезпечної продукції, здійснюється власниками цієї
продукції.

При
цьому, відповідно до ст. 21 Закону України “Про вилучення з обігу, переробку,
утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної
продукції”  у разі виявлення неякісної та
небезпечної продукції, яка не має власника або власник якої невідомий, місцеві
органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування після одержання
відповідного висновку спеціально уповноважених органів виконавчої влади
забезпечують за рахунок коштів місцевих бюджетів переробку, утилізацію,
знищення або подальше використання цієї продукції згідно з вимогами,
встановленими цим Законом. Відповідні місцеві органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування вживають заходів до встановлення власника
неякісної та небезпечної продукції, який зобов'язаний відшкодувати всі витрати,
пов'язані з переробкою, утилізацією, знищенням або подальшим використанням цієї
продукції.

Господарським
судом встановлено:

17
лютого 2006 року відбулося засідання Державної надзвичайної протиепізоотичної
комісії при виконавчому органі Київради, яким є відповідач (далі - Комісія).

Як
вбачається з протоколу № 1 на вказаному засіданні Комісії слухалася інформація
про вирішення питання щодо подальшого поводження з вилученою з обігу
працівниками УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві іноземної продукції тваринного
походження, яка знаходилася в холодильній камері приватного підприємця ОСОБА_1
за адресою:АДРЕСА_1, загальною вагою 51418кг, і була передана вищезгаданими
працівниками на відповідальне зберігання позивачу.

За
наслідками розгляду вказаного питання Комісією було прийнято рішення - вилучену
продукцію тваринного походження: печінку ялову 12316кг, походження США (згідно
маркування), визнано такою, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів,
являється неякісною та небезпечною, а тому підлягає знищенню; окорока курячі 31066
кг, курячі спинки та м'ясо механічного обвалкування 8036кг, визнати такою, що
не відповідає вимогам нормативно-правових актів, являється неякісною та
небезпечною, а тому підлягає технічній утилізації. У зв'язку з цим Комісією
було доручено позивачу у термін до 24.02.2006р. звернутися до Асоціації
“Укрветсанзавод” для проведення знищення та технічної утилізації вищезазначеної
продукції за кошти державного бюджету.

Позивач
до Асоціації “Укрветсанзавод” для проведення знищення та технічної утилізації
продукції, вказаної у протоколі № 1 від 17.02.2006р., за кошти державного
бюджету не зверталося, натомість 21.02.2006р. позивач уклав з Костопільським
Ветсанзаводом договір, відповідно до умов якого Костопільський Ветсанзавод
зобов'язався прийняти і провести утилізацію продукції тваринного
походження  загальною кількістю 51418
тонн згідно протоколу засідання Державної надзвичайної протиепізоотичної
комісії при виконавчому органі Київради від 17.02.2006 № 1.

Костопільський
Ветсанзавод входить до складу Української господарської асоціації
“Укрветсанзавод” та є її членом.

Згідно
копії приймальної квитанції № 52 від 25.02.2006р, від позивача Костопільський
Ветсанзавод прийняв 51418 тонн
продукції, вказаної у протоколі № 1 від 17.02.2006. При цьому, у цій
приймальній квитанції зазначено, що трупи тварин і конфіскати передаються
заводу безоплатно.

Пунктом
1.3 Порядку використання коштів на здійснення заходів запобігання
розповсюдження збудників інфекційних хвороб тварин, затверджених наказом
Міністерства аграрної політики України та Міністерства фінансів України від
21.03.2002р. № 92/197, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від
04.06.2002р. № 473/6761 (який діяв на час виникнення спірних відносин) (далі -
Порядок), визначено, що дія цього Порядку поширюється на ветеринарно-санітарні
заводи України, які виконують функції збирання, транспортування, заготівлі та
утилізації трупів загиблих тварин, боєнських, інших відходів тваринного
походження і вилученої з обігу неякісної і небезпечної продукції та продуктів переробки
її на сухі білкові корми, запобігання розповсюдженню інфекційних захворювань
серед людей і тварин, забезпечують поліпшення екології довкілля та здійснюють
заходи запобігання розповсюдженню збудників інфекційних хвороб тварин і
потребують компенсації з державного бюджету частини витрат на здійснення
зазначених заходів.

Відповідно
до п. 1.4 Порядку головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділені
на здійснення заходів запобігання розповсюдженню збудників інфекційних хвороб
тварин, є Міністерство аграрної політики України.

Згідно
з п. 2.1. Порядку для одержання коштів з державного бюджету на компенсацію
витрат на здійснення заходів запобігання розповсюдженню збудників інфекційних
хвороб тварин ветсанзавод включається в мережу відповідного розпорядника, якому
в органі Державного казначейства відкривається відповідний рахунок.
Ветсанзаводи подають асоціації "Укрветсанзавод" розрахунки витрат на
збір сировини тваринного походження, виходячи із нормативів витрат на збір,
заготівлю та утилізацію тваринної сировини згідно з додатком 1,
диференційованих у залежності від середньої віддалі перевезень сировини та виду
палива (газ, мазут, кам'яне вугілля), що використовується при утилізації.

Відповідно
до п. 2.2. Порядку асоціація "Укрветсанзавод" подає зведений
розрахунок на збір сировини тваринного походження до Міністерства аграрної
політики України.

У
залежності від розміру бюджетних коштів, визначених на відповідний рік,
асоціацією "Укрветсанзавод" робиться зведений розрахунок виділених
коштів між ветсанзаводами (лімітна довідка) і направляється Міністерству
аграрної політики України (п. 2.3. Порядку).

Пунктом
2.4. Порядку передбачено, що Міністерство аграрної політики України на підставі
зведеного розрахунку виділених коштів подає до Державного казначейства розподіл
коштів для здійснення видатків на зазначені заходи.

Кошти,
що передбачені в державному бюджеті для здійснення заходів запобігання
розповсюдженню збудників інфекційних хвороб тварин, перераховуються Державним
казначейством України за розподілом Міністерства агарної політики України у
межах бюджетних асигнувань відповідно до Порядку виконання державного бюджету
за видатками за умови функціонування внутрішньої платіжної системи,
затвердженого наказом Державного казначейства України від 10.08.2001 N 140 і
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.08.2001 за N 756/5947 (п.
2.5. Порядку).

Згідно
з п. 2.6. Порядку ветсанзаводи подають до Державного казначейства плани
використання бюджетних коштів, затверджені та погоджені розпорядником коштів.
План використання бюджетних коштів є основним плановим документом, на підставі
якого ветсанзаводу перераховуються бюджетні кошти і він має право на їх
використання.

Отже,
колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком господарського
суду першої та апеляційної інстанції про те, що головним розпорядником коштів
державного бюджету, що виділяються на відшкодування витрат зі знищення та
утилізації вилученої продукції є Міністерство аграрної політики України, а отже
вимоги позивача до Київської міської державної адміністрації є безпідставними.

За
таких обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для
скасування прийнятої господарським судом апеляційної інстанції постанови не
вбачається.

Керуючись
ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Приватель” залишити без
задоволення, постанову  Київського
апеляційного господарського суду від 05.05.2008р. у справі № 3/8  -без змін.

Головуючий
- суддя
Кривда Д.С.

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.