ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.08 Справа № 8/336/08

Суддя Попова І.А.

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Енергодарбуд” (71500, Запорізька область, м.Енергодар, вул. Промислова, 44б, а/с 101)

до Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція (71500, Запорізька область, м.Енергодар)

про стягнення 30418 грн. 80 коп. основного боргу за договором № 91-03 від 28.07.2003 р.

суддя І.А. Попова

представники сторін:

Від позивача: Шкіндер Н.В.

Від відповідач : не з'явився (Іванова Н.М., дов. від в засіданні 10.07.2008р.)

Заявлено позовні вимоги про стягнення 30418 грн. 80 коп. основного боргу за договором № 91-03 від 28.07.2003 р..

В судовому засіданні оголошувалася перерва, вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 22.07.2008р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, відповідно до ст..ст.. 16,526 ЦК України. В обґрунтування вимог вказує, що 28 липня 2003 року ВАТ “Енергодарбуд” та ДП “НАЕК “Енергоатом” в особі ВП “ЗАЕС” укладено договір підряду № 91-03. Згідно п.1.1. Договору Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе зобов'язання виконати роботи по поточному ремонту приміщень власними або залученими силами на об'єкті: “Блок -2.РО. Приміщення холів л.к. №1 з відміт.4,2 до відм. + 45,6". Зобов'язання, взяті на себе згідно п.1.1. Договору, Підрядник виконав у повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами актом № 7-10/ПО приймання виконаних підрядних робіт (КБ-2в), однак Замовник в частині грошових розрахунків з Підрядником за виконані роботи не виконав свої зобов'язання. Згідно з п.2.2 Договору розрахунок проводиться за фактично виконаний обсяг робіт шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника на протязі 30 банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов’язання за договором виконав неналежним чином, внаслідок чого за ним склалася заборгованість в сумі 30418,80 грн., яку позивач просить стягнути з Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція.

Відповідач заявлені вимоги не визнав. В обґрунтування заперечень зазначає, що згідно з п. 1 договору ВАТ «Енергодарбуд»прийняло на себе зобов'язання виконувати роботи з поточного ремонту приміщень на об'єкті Блок-2.РВ. власними або залученими силами. Вартість робіт за договором визначається договірною ціною (п.2.1. договору) та становить 45 115,00 грн. Розрахунок за договором сторони домовились здійснювати тільки за фактично виконані роботи, підставою для розрахунку є двостороннє узгоджений акт прийняття виконаних робіт. В листопаді 2003р. ВАТ «Енергодарбуд»закінчило виконання передбачених договором робіт, що підтверджується Актом прийняття виконаних підрядних робіт №7-10/ПО за листопад 2003р. Акт виконаних робіт було підписано сторонами у листопаді 2003р. без зазначення поточної дати. Вартість виконаних робіт за договором № 9-03 від 28.07.2003р. узгоджена сторонами на суму 30 418,80 грн.. Відповідно до п. 2.2 договору № 91-03 від 28.07.03р. розрахунок за виконанні роботи здійснюється Замовником за фактично виконаний об'єм робіт після підписання акту приймання-здачі виконаних робіт протягом 30 банківських днів. Таким чином, ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом»зобов'язано здійснити оплату за виконані в період з липня по листопад 2003р. ВАТ “Енергодарбуд” ремонтні роботи за зазначеним договором до 31.12. 2003 р.

Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Отже, строк позовної давності сплив відповідно 31.12.2006р.. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення суми заборгованості за договором № 91-03 від 28.07.2003р. 02.06.2008р. (за вх. № 8195), тобто після закінчення строку позовної давності. Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного позивач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судове засідання 22.07.2008р. після оголошеної перерви представник відповідача не з'явився, про причини неявки представник відповідача не повідомив суд.

Відповідно до ст.. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами.

Заслухавши представників сторін, дослідивши додані матеріали суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вивчені матеріали свідчать, що сторонами по справі 28.07.2003р. укладено договір підряду № 91-03 за умовами якого Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе зобов'язання виконати роботи по поточному ремонту приміщень власними або залученими силами на об'єкті: “Блок -2.РО. Приміщення холів л.к. №1 з відміт.4,2 до відм. + 45,6".

Пунктом 2.2 договору узгоджено, що розрахунок проводиться за фактично виконаний обсяг робіт шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника на протязі 30 банківських днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. Сторонами по справі підписано акт № 7-10/ПО приймання виконаних робіт форми № КБ –2в за листопад 2003р. без зауважень.

Відповідач не заперечує факту прийняття виконаних підрядних робіт та те, що роботи не були оплачені в узгоджені договором строки.

Відповідач вважає, що строк позовної давності сплив за даними вимогами та зробив заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Доводи відповідача суд знаходить хибними.

Взаємовідносини сторін за договором № 91-03 від 28.07.2003р. продовжували існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України, до спірних взаємовідносин слід застосовувати приписи ЦК України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому п. 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Наявні матеріали свідчать, до грудня 2004р. сторонами по справі неодноразово підписувалися акти звірки взаємних розрахунків у яких заборгованість перед позивачем в сумі 30418,80 грн. за договором № 91-03 підтверджувалась відповідачем.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.09.2006р. у справі № 9/220д/06 визнано недійсним правочин про припинення зобов’язань Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” зарахуванням зустрічних однорідних вимог з Відкритим акціонерним товариством “Енергодарбуд” на суму 30 418 грн. 80 коп. за заявою № 08/03-6017 від 24.12.2004. за спірними правовідносинами. Станом на 01.01.2007р. заборгованість у сумі 30621,80 грн. за договором № 91-03 від 28.07.2003р. поновлено боржником у бухгалтерському обліку, про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків. При цьому, боржником не заявлялось про відсутність заборгованості за договором з мотивів відсутності зобов’язань або внаслідок спливу строків позовної давності. Визнання особою боргу є визнання зобов’язань перед кредитором, оскільки настання строку виконання зобов’язання робить сторону зобов’язаною і припиняється таке зобов’язання лише у випадках встановлених главою 50 ЦК України, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, з настанням строку (терміну) виконання зобов’язання особа, яка визнає наявність боргу шляхом її підтвердження, є зобов’язаною особою.

Суд вважає беззаперечним встановлений факт визнання відповідачем свого боргу, про стягнення якого заявлено даний позов, внаслідок чого позовна давність переривалась, та після переривання починалась заново.

Як передбачено приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору.

Позовні вимоги задовольняються судом.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст..ст.. 261, 264, 526 ЦК України, ст.. 193 ГК України керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” (71500, Запорізька область, м.Енергодар, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Енергодарбуд” (71500, Запорізька область, м.Енергодар, вул. Промислова, 44б, а/с 101, ) 30418 грн. 80 коп. основного боргу та 422,19 грн. судових витрат. Видати наказ.

Суддя І.А. Попова

Рішення підписано 29.07.2008р