ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2008 р.

Справа № 31/74-08-3397

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Туренко В.Б.

суддів А.М. Жукової, Л.В. Поліщук

при секретарі судового засідання: О.О. Соломахіній

представники сторін в судове засідання не з’явились, про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ “Нерум”

на ухвалу господарського суду Одеської області від 15 серпня 2008 року

по справі № 31/74-08-3397

за позовом Громадської організації “Народний екологічний контроль”

до ТОВ “Нерум”

про заборону вчиняти певні дії

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2008 р. Громадська організація “Народний екологічний контроль” звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ “Нерум” про заборону використовувати при будівництві центру дельфінотерапії за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон агрегати, установки та транспортні засоби, з яких надходить до атмосферного повітря суміш забруднюючих речовин, що призводять до перевищення нормативів екологічної безпеки, а також створюють недопустимий рівень шуму. Одночасно позивач звернувся з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ТОВ “Нерум” здійснювати роботи по будівництву центру дельфінотерапії, посилаючись на приписи ст. ст. 66-67 ГПК України (а. с. 2-4, 25).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.08.2008 р. (суддя Лєсогоров В.М.) клопотання задоволено (а. с. 26).

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ТОВ “Нерум” 20.08.2008 р. звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати, оскільки вважає, що прийнята вона не на підставі фактичних даних, які б могли свідчити про порушення прав позивача, а виключно на його припущеннях, не підтверджених належним чином, без наведення доводів, які б свідчили про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, відсутність зв’язку між застосованим заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу від позивача не надходили.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія встановила:

Статтею 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, що подала позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосується предмету спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З аналізу вищезазначених положень випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового рішення.

Позивач в своєму клопотанні про вжиття заходів до забезпечення позову просив заборонити ТОВ “Нерум” здійснювати роботи по будівництву центру дельфінотерапії за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, при цьому не надав жодних доказів порушення відповідачем норм екологічного законодавства, не вказав нормативів, які перевищуються, не перерахував і не визначив назви та кількість устаткування, яке використовується і нібито забруднює навколишнє середовище.

Крім того, в своєму клопотанні позивач не навів обставин та не надав доказів, які б свідчили про ускладнення чи неможливість в подальшому виконати рішення господарського суду, безповоротнє порушення законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до п. 1.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики забезпечення позову” від 12.12.2006 р. № 01-8/2776, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірністю утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Задовольняючи клопотання заявника, суд перевищив межі заявлених позовних вимог, оскільки заборона використовувати певне устаткування під час будівництва не означає повне припинення будівельних робіт, отже, заборона будівництва в цілому є неадекватним заходом забезпечення позову.

В оскаржуваній ухвалі також не наведені доводи про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, в зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 105, 106 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 15 серпня 2008 року у справі № 31/74-08-3397 скасувати.

Справу передати для подальшого розгляду до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя                                                            В.Б. Туренко

Суддя                                                                                А.М. Жукова

Суддя                                                                                Л.В. Поліщук