ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"26" серпня 2008 р.

Справа № 4/255

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу № 4/ 255

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Національна Компанія Холоду", 25014, м. Кіровоград, вул. Виставочна, 12а,

до відповідача: споживчого товариства "Новоархангельське", Кіровоградська область, м. Новоархангельськ, вул. Слави, 47,

про розірвання договору № 130 від 01.01.2007 року та стягнення 4 013,12 грн., -

Представники сторін :

від позивача: Семенова В.В., довіреність № б/н від 14.01.2008 року;

від відповідача: участі не брали. Про час та місце розгляду справи відповідач належним чином повідомлений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України (вих. № 10625 від 24.04.2007 р.) Поштове відправлення № 3422248 яке направлялось за вказаною відповідачем при укладенні договору з позивачем та зазначеною в довідці Головного управління статистики в Кіровоградській області адресою смт. Новоархангельськ вул. Слави повернуто до суду без вручення адресату з відміткою установи зв'язку про неможливість вручення через те, що підприємство за вказаною адресою відсутнє.

Іншими адресами відповідача суд не володіє, тому вважає за можливе провести розгляд справи у відповідності до ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами та при даній явці сторін. При цьому, господарським судом враховується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками “адресат вибув”, “адресат відсутній” і т.п. можуть вважатись належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про розірвання договору № 130 від 01.01.2007 року та стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за поставлений товар в розмірі 4 013, 12 грн. В судовому засіданні 26.08.2008 року представник позивача позовні вимоги на підставі ст. 22 ГПК України змінила та відмовилась від вимог в частині розірвання договору поставки № 130 від 01.01.2007 року, а в решті позовні вимоги повністю підтримала.

Дослідивши матеріали справи та правовідносини між учасниками спору і надавши їм правову оцінку, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі проведення господарських операцій по поставці товарів згідно до умов договору № 130 від 01.01.2007 року. На виконання умов вказаного договору позивачем в період з серпня по жовтень 2007 року проведено дві поставки товару на загальну суму 3 495 грн. 47 коп.

Однак, в порушення умов договору (п. 3.1 договору) допустив прострочення оплати фактично отриманого і використаного на власний розсуд товару на загальну суму 3 495 грн. 47 коп. допустивши прострочення оплати за першою поставкою на 283 дні а за другою поставкою на 219 днів, що забезпечило підстави для нарахування пені за несвоєчасне проведення платежів в розмірі 517 грн. 65 коп. на підставі п. 5.2 договору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши правовідносини, що виникли між учасниками спору, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Таким чином, господарський суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 3 495 грн. 47 коп. та пені на суму 517 грн. 65 коп. на загальну суму 4 013 грн. 12 коп.

Такий висновок господарський суд зробив на підставі наступного.

Господарський суд вважає, що умови договору, права та обов'язки сторін, порядок виконання договору, дають підстави вважати, що фактично сторонами укладено договір купівлі-продажу.

За приписом ст. 265 Господарського кодексу України до правовідносин поставки, які не врегульовані цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, господарський суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під дію глави 54 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач прийняв товар повністю, але не виконав свої зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, наявні договірні відносини у відповідності до вимог ст.ст. 11, 639, 655, 691 ЦК України підтверджують що це саме договір купівлі-продажу. Специфікація товару, ознаки, якість, ціна, вартість - визначені в видаткових накладних .

На користь відносин купівлі-продажу свідчить і застереження в документах на отримання товару про ціну з ПДВ.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Саме невиконання умов договору з боку відповідача і стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Спір фактично виник через небажання відповідача провести оплату поставленого позивачем товару. Укладений між сторонами договір та норми діючого законодавства не містять підстав для звільнення відповідача від обов'язку виконати зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Позивач правомірно просить стягнути наявний борг в розмірі 3 495 грн. 47 коп. з відповідача на підставі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має бути виконано в натурі.

Крім цього, п. 5.2 договору передбачено, що за прострочення виконання зобов'язання покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період прострочки, за кожен день від простроченої суми. За розрахунками позивача пеня за двома поставками складає 439 грн. 31 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Згідно ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 1          Господарського кодексу України визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Отже, норми Господарського кодексу є спеціальними щодо встановлення відповідальності по грошових зобов’язаннях суб’єктів господарювання.

Частина 1 ст. 231 Господарського кодексу України має імперативний характер і встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 343 цього ж кодексу платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Окрім того, згідно ст. 1 спеціального Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002 р. № 9221-ІІІ), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. В той же час, стаття 3 Закону, яка також носить імперативний характер, вводить певні обмеження щодо меж згоди сторін, а саме: розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, зміст пункту 5.2 договору купівлі-продажу, який передбачає наслідки несвоєчасної оплати продукції покупцем та встановлює пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є таким, що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, на думку господарського суду до стягнення може бути визначена лише пеня, яка нарахована у відповідності до вимог вказаних нормативних актів, тобто виходячи з розміру, що не перевищує подвійну облікову ставку НБУ, тобто 19% та 18% річних у відповідні періоди.

Поряд з цим, господарським судом на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України визнаються правомірними вимоги позивача про стягнення 3 процентів річних за прострочення платежів на суму 78 грн. 34 коп., з яких 34 грн. 51 коп. за першу поставку та 43 грн. 83 коп. за другу поставку.

Поряд з цим, господарський суд звертає увагу на ту обставину, що сторонами при здійсненні господарських операцій допускались порушення п.п. 1 і 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.1996р. за № 293/1318 ( надалі - інструкція), сировина, матеріали паливо... та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери ( надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. Вимоги вказаної інструкції поширюються на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності.

Довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, договором, замовленням... або іншим документом, що його замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей (п. 6 Інструкції). Цим же пунктом встановлений порядок виписки довіреності.

Відповідно до вимог пунктів 12, 13 і 15 Інструкції забороняється відпускати цінності у випадках подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами.... Після закінчення відпуску цінностей служби, що здійснювали їх відпуск, здають довіреності разом з документами на відпуск останньої партії цінностей працівникам, на яких покладено обов’язки з ведення бухгалтерського обліку. Відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства-постачальника, які мають право підписувати первинні документи на відпуск цінностей та вважає за необхідне винести окрему ухвалу, яку направити на адресу позивача.

Отримання товару відповідач не заперечив, на оглянутих в судовому засіданні оригіналах видаткових накладних є підпис особи, яка приймала вказаний в видатковій накладній товар.

Натомість, господарським судом звертається увага на ту обставину, що при проведенні підрахунку заявленої до стягнення загальної суми позивачем допущено арифметичну помилку, оскільки основний борг 3 495 грн. 47 коп., пеня 439 грн. 31 коп. і проценти річних 78 грн. 84 коп. складають в сумі 4 013 грн. 62 коп., а до стягнення заявлено 4 013 грн. 12 коп. При цьому господарський суд не находить підстав для виходу за межі позовних вимог через відсутність клопотання зацікавленої сторони та задовольняє позовні вимоги в межах заявлених, тобто 4 013 грн. 12 коп.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 34, 49, 82, 84 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з споживчого товариства "Новоархангельське", Кіровоградська область, м. Новоархангельськ, вул. Слави, 47 (р/р 5583 в ФЗАТ КБ "Приватбанк" м. Кіровоград, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Національна Компанія Холоду", 25014, м. Кіровоград, вул. Виставочна, 12а (р/р 110 в Укрексімбанк м. Кіровоград, МФО 323389, ) заборгованість по оплаті отриманого товару в розмірі 4 013 грн. 12 коп., з яких 3 495 грн. 47 коп. основного боргу та 439 грн. 31 коп. пені і 78 грн. 34 коп. процентів річних за несвоєчасне проведення платежів; суму сплаченого державного мита в розмірі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя Ю.І. Хилько