КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2008                                                                                           № 38/69

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Дикунської С.Я.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна акціонерна компанія "Хліб України"

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.05.2008

у справі № 38/69

за позовом                               Державна акціонерна компанія "Хліб України"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційні програми"

третя особа відповідача           Дочірнє підприємство ДАК "Хліб України" "Кролевецький комбінат хлібопродуктів"

третя особа позивача

про                                                  визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.05.2008 р. по справі № 38/69 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що місцевим судом при прийнятті рішення порушено вимоги ст. 514 ЦК України, ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” № 2343-XII від 14.05.1992 р. (далі Закон № 2343), ст. 8 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 р. (далі Закон № 2181), а також п. 15 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики вирішення спорів за участю органів державної податкової служби” № 02-5/451 від 12.05.1995 р. (далі Роз’яснення), тощо.

В судовому засіданні представник апелянта доводи скарги підтримав, просив її задовольнити : рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю за наведених в скарзі підстав.

Представник відповідача в засідання апеляційної інстанції не з’явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується долученим до матеріалів справи повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив, жодних клопотань про відкладення розгляду справи не надав, отже апеляційний суд вважає за необхідне справу розглянути за його відсутності.

Представники третьої особи та Прокуратури підтримали позицію апелянта по справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи та Прокуратури, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Так, 29.02.2008 р. ДАК “Хліб України” звернулась до господарського суду з позовом до ТОВ “Інвестиційні програми” про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 10742 від 20.08.2007 р. (далі Договір). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згаданий договір суперечить положенням Закону № 2343 та п. 3 ст. 215 ЦК України, оскільки Ухвалою господарського суду Сумською області від 20.09.2007 р. у справі № 7/166-06 замінено первісного кредитора - ДАК "Хліб України" з вимогами в сумі 5 272 798,64 грн. на ТОВ “Інвестиційні програми” й визнано грошові вимоги ТОВ “Інвестиційні програми” до ДП “Кролевецький КХП” в розмірі 5 272 798,64 грн. Договір про відступлення права вимоги суперечить Закону № 2343. який забороняє проведення заміни кредитора у справі про банкрутство. Відповідач заявив вимоги до боржника після порушення процедури у справі про банкрутство, тобто після спливу строку, встановленого для виявлення кредиторів. Обґрунтованість цих вимог не розглядалась в порядку, передбаченому ст. 14 Закону № 2343, тобто, боржником разом з розпорядником майна і судом, а тому для включення таких вимог до реєстру кредиторів боржника суд не мав правових підстав. Судом при винесенні ухвали не взято до уваги, що ст. 25 ГПК України передбачено лише правонаступництво в результаті реорганізації. Таким чином, в процедурі банкрутства не передбачено заміни кредитора у правовідносинах, таке правонаступництво суперечить ст. ст. 1, 14 Закону № 2343 щодо строку звернення до суду з заявами про визнання кредиторських вимог та ст. 25 ГПК України щодо можливості правонаступництва в господарському процесі. Крім цього, істотною умовою договору є його ціна, за цим Договором розрахунок проводиться шляхом передачі векселя без визначення терміну погашення й без зазначення його істотних умов у договорі, тому умови щодо ціни договору додержано не було. При укладенні Договору порушено п. 76 Статуту ДАК “Хліб України”, т. як рішення щодо придбання векселів повинно прийматись правлінням Компанії згідно чинного Статуту. Голова правління в порушення Статуту одноособово вирішив питання щодо укладення Договору про відступлення права вимоги № 10742 від 20.08.2007 р., тощо.

20.03.1008 р. позивачем подано суду письмові пояснення, згідно яких Договір окрім наведеного укладено також з порушенням п.п. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 Закону № 2181, т. як на час його укладення майно ДАК “Хліб України” знаходилось в податковій заставі, тощо.

До матеріалів справи долучено відзив ТОВ “Інвестиційні програми” на позовну заяву, згідно якого договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Так, ухвала господарського суду Сумською області від 20.09.2007 р. у справі № 7/166-06 набрала законної сили, підписання угоди головою правління відповідає вимогам п. 81 Статуту позивача, в Акті № 62/24-630 від 13.10.2006 р. відсутній актив позивача-дебіторська заборгованість ДП “Кролевецький КХП”, тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази й положення чинного законодавства, дійшов висновку про безпідставність й необґрунтованість позовних вимог, а відтак відмовив в їх задоволенні. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, вимогами закону.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд на підставі ст.ст. 203, 215, 512, 514, 638 ЦК України встановив, що договір про відступлення права вимоги, укладений між позивачем та відповідачем, підписано з боку позивача головою правління Бондаренко Віктором Вікторовичем. Таким чином, позивач вільно, за власним волевиявленням уклав з відповідачем спірний договір. Посилання позивача на порушення цим договором положень Закону № 2343 в частині заміни кредитора у реєстрі кредиторів у справі про банкрутство є безпідставними, т. як апелянтом не доведено, яким чином заміна кредитора (позивач таким вже не є по справі про банкрутство, тощо) порушує права та інтереси саме позивача щодо справи про банкрутство. З огляду на те, що сторонами погоджено всі істотні умови договору про відступлення права вимоги, суд першої інстанції вважав, що спірний договір є укладеним й відповідає нормам ЦК України. Доводи апелянта про невідповідність спірного договору Закону № 2343 місцевий суд до уваги не взяв, адже положення цього Закону не містять заборон щодо заміни кредитора у зобов'язанні за укладеними договорами, а визначають процедуру заявлення, розгляду та визнання кредиторських вимог у справах про банкрутство, що не охоплюється предметом спірного договору. Зазначені норми не поширюють свою дію на цивільні відносини відступлення права вимоги. Крім цього, ухвалою господарського суду Сумської області від 20.09.07р. у справі № 7/166-06 замінено первісного кредитора у справі № 7/166-06 з ДАК “Хліб України” на суму кредиторських вимог 5 272 798,64 грн. на ТОВ “Інвестиційні програми”; визнано грошові вимоги ТОВ “Інвестиційні програми” до боржника в розмірі 5272798,64 грн.; включено до реєстру вимог кредиторів у справі № 7/166-06 про банкрутство вимоги ТОВ “Інвестиційні програми” в розмірі 5 272 798,64 грн. Згадану ухвалу не скасовано у встановленому законом порядку, тому на час вирішення спору вона набрала законної сили та є обов'язковою для виконання. Підставно й обґрунтовано місцевий суд залишив поза увагою доводи позивача на підставі п.81 Статуту щодо відсутності у голови правління повноважень на підписання спірного договору, оскільки правлінням позивача не приймалось жодних рішень по придбанню векселів. Крім цього, суду не надано доказів того, що відповідач знав чи за всіма обставинами не міг не знати будь-яких статутних обмежень повноважень голови правління позивача. Натомість, місцевим судом встановлено, що на підставі ч. 9 п.81 Статуту позивача голова правління приймає рішення про вчинення правочину у разі, коли ринкова вартість майна або послуг становить до 5 відсотків вартості активів за даними останньої річної звітності компанії. Судом першої інстанції відхилено також посилання позивача на перебування активів в податковій заставі з огляду на акт опису активів, на які поширюється право податкової застави від 13.10.2006 р. За даним актом визначено рухоме майно позивача, при цьому податкова застава на відступлені за спірним договором права вимоги позивача не поширюється. Акт складено 13.10.2006 р., а спірний договір сторонами було укладено 20.08.2007 р. Будь-яких доказів перебування активів позивача у податковій заставі на дату укладання спірного договору позивачем не надано. Щодо згаданих обставин місцевий суд дійшов вірного висновку, що укладення договору відступлення права вимоги у разі перебування активів підприємства у податковій заставі може спричинити порушення прав та інтересів держави, пов'язаних з отриманням від такого підприємства податків, однак правове становище самого підприємства при цьому ніяким чином не змінюється, а його власні права та інтереси в цьому разі ніяким чином не порушуються, тощо.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а скарга – не підлягає задоволенню. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної акціонерної компанії “Хліб України” залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 27.05.2008 р. по справі № 38/69 - без змін.

Матеріали справи № 38/69 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді

12.09.08 (відправлено)