ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.08.08 Справа №7/120/07-25/177/07-7/325/07-22/412/07-6/98/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді Колодій Н.А. , Кагітіна Л.П. , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник О.В.

За участю представників сторін:

від позивача – Ігнатьєв Д.П. (довіреність № 1432 від 16.08.2006 р.)

від відповідача – Никоненко О.О. (довіреність № 08/1269 від 29.12.2007 р.);

Сіващенко О.І. (довіреність № 08/1259 від 29.12.2007 р.)

від 3-ї особи - не з’явився

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи та апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Приазовкурорт» в особі філії «Комбінат комунальних господарств «Курорт» (м. Бердянськ Запорізької області)

на рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2008 р.

у справі № 7/120/07-25/177/07-7/325/07-22/412/07-6/98/08

за позовом Державного комунального підприємства «Бердянський міськводоканал»

(м. Бердянськ Запорізької області)

до відповідача Закритого акціонерного товариства «Приазовкурорт» в особі філії

«Комбінат комунальних господарств «Курорт»

третя особа, яка самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - КП Бердянської міської ради «Жилсервіс-3» (м. Бердянськ Запорізької області) (м. Бердянськ Запорізької області)

про стягнення суми,

Державне комунальне підприємство «Бердянський міськводоканал» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Приазовкурорт» в особі філії «Комбінат комунальних господарств «Курорт» 15148,87 грн. заборгованості за Договором № 163 від 25.11.2003 р. за період з 01.06.2006 р. по 01.02.2007 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.05.2008 р. у справі № 7/120/07-25/177/07-7/325/07-22/412/07-6/98/08 (суддя Місюра Л.С.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 15148,87 грн. основного боргу, а також 115,48 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, Закрите акціонерне товариство «Приазовкурорт» в особі філії «Комбінат комунальних господарств «Курорт» (відповідач у справі) звернулось до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Заявник просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2008 р. у справі № 7/120/07-25/177/07-7/325/07-22/412/07-6/98/08 та прийняти нове, яким в задоволенні позову ДКП «Бердянський міськводоканал» відмовити.

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, заявник вважає, що господарським судом Запорізької області при прийнятті рішення було порушено норми процесуального права та невірно застосовані норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Заявник посилається на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 22 ГПК України, оскільки суд розглянув вимоги позивача, які містилися не в позові, а в заявах про уточнення позовних вимог, правова природа яких за нормами ГПК України не визначена, і цим, на думку заявника, позивачу надані незрозумілі привілеї. Також заявник вважає, що суд порушив вимоги п. 3 ст. 84 ГПК України оскільки в рішенні посилання на докази позивача та спростування доказів відповідача відсутні. Вказує, що суд в порушення вимог ст. ст. 32, 35 ГПК України по суті звільнив від доказування позивача. На думку заявника, заборгованість стягнута з відповідача, могла виникнути тільки як різниця між вартістю води, спожитою відповідачем та вартістю води, спожитою мешканцями будинку по вул. Волкова, 2. Наполягає на тому, що встановити цю різницю можливо лише визначивши фактичну кількість води, спожитої мешканцями будинку.

Заявник зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, зокрема ст. ст. 526, 629 та 193 ЦК України, п. 4.2 та 9.6 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України. Вважає, що норми чинного законодавства не встановлюють його обов’язку розраховуватися із позивачем за надані третім особам послуги (в цьому випадку – мешканцям будинку).

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 11.06.2008 р. апеляційна скарга ЗАТ «Приазовкурорт» в особі філії «Комбінат комунальних господарств «Курорт» прийнята до провадження та призначена до розгляду на 06.08.2008 р.

Розпорядженням Першого заступника Голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1425 від 05.08.2008 р. справу № 7/120/07-25/177/07-7/325/07-22/412/07-6/98/08 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Колодій Н.А. (доповідач), судді Кагітіна Л.П., Яценко О.М.

В судовому засіданні представники заявника (відповідача у справі) підтримали у повному обсязі вищевикладені доводи в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Позивач у справі – ДКП «Бердянський міськводоканал» письмового відзиву не надав. Представник позивача в судовому засіданні заявив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та надуманими, вважає оскаржуване рішення обґрунтованим, прийнятим за повного з’ясування обставин справи, підстав для його скасування не вбачає. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду Запорізької області – без змін.

3-я особа – КП Бердянської міської ради «Жилсервіс-3» відзив на скаргу не представило, повноважний представник в судове засідання не з’явився, причини неявки суду не відомі. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

За клопотанням представників сторін апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

За клопотанням представника відповідача, після з’ясування обставин справи, дослідження доказів та припинення судових дебатів, колегія судів відклала розгляд справи для підготовки тексту постанови в повному обсязі.

В судовому засіданні 29.08.2008 р. за клопотанням сторін оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.11.2003 р. між ДКП «Бердянський міськводоканал» (Водоканал, позивачем у даній справі) та ЗАТ «Приазовкурорт» в особі філії КГ «Курорт» (Абонент, відповідачем у даній справі) було укладено договір № 163 (надалі – Договір), відповідно до умов якого Водоканал прийняв на себе водопостачання Абонента питною водою до місця приєднання останнього до міського водопроводу та приймання стоків від Абонента в міський каналізаційний колектор абонентам, яким подача води обмежується, відпуск води проводиться в межах ліміту, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що розрахунки між Водоканалом та Абонентом здійснюються за узгодженими відповідно до діючого законодавства тарифами по групам споживачів.

Відповідно до п. 2.2.9 Договору зняття показів водомірів проводиться щомісячно представником Водоканала разом з представником Абонента. Абонент зобов’язаний вести добовий облік витрат води із занесенням даних у журнал.

Згідно з п. 4.1 Договору основним документом для оплати є рахунок, який виписується на підставі: акту щомісячного обсягу показів водоміра; розрахунку витрат води відповідно до Додатку №1 вказаного Договору; акта про порушення умов Договору. Підприємство проводить планові платежі щомісячно до 5-го числа поточного місяця в розмірі 70 % від фактичної вартості послуг за минулий місяць з проведенням кінцевого розрахунку, не пізніше 3-х днів після отримання рахунку.

На виконання умов п. 1.1 Договору за період з 01.06.2006 р. по 31.01.2007 р. (включно) позивачем надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведенню на суму 1 153 047,99 грн., що підтверджується актами (а. с. 7 –15, т. 1) та рахунками (а. с.16 –23. т. 2).

04.12.2006 р. відповідач надіслав позивачу лист № 04/728, в якому просив зарахувати в оплату за послуги по водопостачанню його робітникам суму 2 200 грн., в рахунок взаєморозрахунків за надані послуги.

Таким чином, всього надано послуг по водопостачанню та водовідведенню на суму 1 155 247,99 грн. Відповідач розрахувався за надані позивачем послуги частково, сплативши 1140099,12 грн.

Решта заборгованості в сумі 15148,87 грн. залишилася несплаченою з посиланням на те, що воду на вказану суму спожили мешканці будинку по вул. Волкова, 2 у м. Бердянську.

Стягнення з Закритого акціонерного товариства «Приазовкурорт» в особі філії «Комбінат комунальних господарств «Курорт» 15148,85 грн. основного боргу, стало предметом судового розгляду у справі № 7/120/07-25/177/07-7/325/07-22/412/07-6/98/08.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до умов п. 2.2.1 Договору відповідач встановив на вході в міську водопровідну мережу водомірний вузол, прибор обліку, зареєстрував його та опломбував відповідно до вимог чинного законодавства. Також відповідачем встановлені водоміри в котельнях № 1 та № 6, в житлових будинках та АТБ (гараж).

Згідно з даними цих приборів обліку, позивач виставляв відповідачу рахунки для оплати наданих послуг.

За період з 01.06.2006 р. по 31.01.2007 р. (включно) позивачем надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведенню на суму 1155 247,99 грн., що підтверджується долученими до справи копіями актів.

Здійснюване відповідачем самостійне корегування актів, шляхом внесення до нього показань приладу обліку встановленого у підвалі житлового будинку по вул. Волкова, 2 у м. Бердянську, суперечить укладеному між сторонами Договору та є односторонньою зміною його умов, що є недопустимим.

Слід зазначити, що при щомісячному складанні актів із обсягів води, спожитої відповідачем, позивач відраховував обсяг води, спожитий мешканцями будинку по вул. Волкова, 2. При цьому у розрахунку обсягів спожитої житловим будинком води позивач приймав до уваги показання приладів обліку, встановлених громадянами у квартирах та норму споживання води у квартирах де не має водомірів, підтвердженням чого є щомісячні відомості реалізованої води, в яких зафіксовані об’єми споживання води кожною квартирою житлового будинку по вул. Волкова, 2 у м. Бердянську. Такий розрахунок позивача колегія суддів вважає вірним та законодавчо обґрунтованим.

Відповідач свої зобов’язання щодо оплати, всупереч умов Договору та вимог закону, в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за Договором в сумі 15148,87 грн.

Доказів оплати вказаної суми відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення основного боргу за Договором заявлені обґрунтовано. Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині відповідають матеріалам справи.

Апеляційна інстанція вважає доводи заявника апеляційної скарги про необхідність врахування показів приладу обліку, встановленого у підвалі житлового будинку по вул. Волкова, 2 для визначення фактичної кількості спожитої мешканцями будинку води необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами у справі Договору.

Як пояснили представники сторін, через мережі відповідача водою забезпечується житловий будинок, розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Волкова, 2. Житловий будинок по вул. Волкова, 2 у м. Бердянську, знаходиться на балансі КП БМС «Житлосервіс-3» відповідно до Переліку житлових будинків, що знаходяться на балансі КП БМС «Житлосервіс-3».

01.11.2005 р. ДКП «Бердянський міськводоканал» (постачальник, позивач у справі) та КП Бердянської міської ради «Житлосервіс-3» (третя особа) уклали договір про розподіл обов’язків і відповідальності за утримання та технічне обслуговування систем водопостачання та водовідведення, постачання холодної води по даним мережам. Відповідно до п. 1.2 Договору Водоканал зобов’язався забезпечувати подачу води та прийом стоків до мереж розділу водопровідних та каналізаційних мереж за балансовою належністю, а Житлосервіс зобов’язався забезпечувати їх проходження через мережі, що знаходяться на його балансі, з дотриманням якісних та кількісних показників.

Згідно п. 2.2.5 цього ж Договору Водоканал зобов’язався за рахунок власних коштів придбати й установити прилади обліку холодної води на вводах до багатоповерхових житлових будинків, що утримуються на балансі «Житлосервісу». Прийняті на себе обов’язки Водоканал не виконав, прилад обліку води не встановив.

Натомість, відповідач у справі власними силами встановив у підвалі житлового будинку по вул. Волкова, 2 у м. Бердянську водомір.

Колегія суддів вважає, що відповідач встановивши самостійно водомір, допустив порушення Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 01.07.1994 р., зокрема: п. п. 2.3, 4.3 – водомір встановлений без проекту на облаштування вводу, без технічних умов, які повинні видаватися позивачем; п. п. 4.8, 4.21, 11.1 – встановлений водомір не опломбований, а місце встановлення не погоджено із Водоканалом.

Не знаходять свого підтвердження посилання заявника на порушення судом норм процесуального права, зокрема ст. 22 ГПК України. Аналіз долучених до матеріалів справи «заяв про уточнення позовних вимог», «уточнених позовних заяв», поданих позивачем в ході розгляду справи судом першої інстанції, свідчить про те, що по своїй суті вони є письмовими поясненнями, в яких ВДКП «Бердянський міськводоканал» викладав свої доводи і міркування з питань, які, на його думку, потребували детальнішого з’ясування, що не суперечить принципу змагальності сторін та вимогам чинного законодавства.

Не відповідає фактичним обставинам справи твердження заявника про те, що суд, стягуючи суму послався на п.9.6 Правил. Як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд в обґрунтування своїх доводів застосував п. 4.12 Правил, які в свою чергу містять відсилочну норму до п. 9.6 Правил.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів переглянувши оскаржуване рішення вважає його законним та обґрунтованим, а доводи заявника в цій частині безпідставними.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доводи заявника апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, не підтверджені відповідними доказами та спростовані дослідженими обставинами справи, апеляційна скарга залишається судом без задоволення.

Колегія суддів дійшла висновку про відповідність рішення господарського суду Запорізької області нормам чинного законодавства. Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Судові витрати по розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 49 ГПК України покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Приазовкурорт» в особі філії «Комбінат комунальних господарств «Курорт» (м. Бердянськ Запорізької області) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2008 р. у справі № 7/120/07-25/177/07-7/325/07-22/412/07-6/98/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді Колодій Н.А.

Кагітіна Л.П. Яценко О.М.