ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 14/124

22.10.08

Господарський суд міста Києва у складі судді Нарольського М.М.,

розглянувши справу

№ 14/124

за позовом

Закритого акціонерного товариства «Завод залізобетонних виробів «Поліськсільбуд»

до

Приватного підприємства «Форсаж»

про

стягнення 103019 грн.

за участю представників сторін:

від позивача

- Косаківський В.В., Старовійт С.А.

від відповідача

- не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство «Завод залізобетонних виробів «Поліськсільбуд»(надалі –Товариство) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Форсаж»(надалі –Підприємство) про стягнення 103019 грн.: 79402 грн. збитків, 20219,16 грн. інфляційних нарахувань та 3398,20 грн. відсотків річних.

В обґрунтування пред’явлених вимог Товариство посилалось на те, що у зв’язку із невиконанням Підприємством зобов’язань по оплаті поставленого в листопаді 2006 р. цементу сторони дійшли згоди про його повернення. Відповідачем було повернуто 136,9 тонн товару, а решту було обіцяно повернути в січні. Оскільки відповідач не повернув залишки товару позивач просить стягнути збитки у розмірі вартості цементу на день подання позову до суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.08.2008 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено у судовому засіданні, зобов’язано сторони виконати певні дії.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 19.09.2008 р. та від 10.10.2008 р. розгляд справи відкладався.

Відповідач у судові засідання не з’явився, відзив на позовну заяву не подав, вимог ухвал суду не виконав. Про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, в тому числі й за місцезнаходженням згідно витягу з ЄДРПОУ.

Судом, у відповідності з вимогами ст. 81-1 ГПК України, складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 22.10.2008 р. позивач послався на повернення відповідачем залишку поставленого цементу, який Товариство прийняло, та надав видаткову накладну на повернення від 13.10.2008 р.

В судовому засіданні 22.10.2008 р. в порядку ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2006 року Товариство та Підприємство дійшли згоди про поставку вагонів з цементом у кількості 144 (сто сорок чотири) тонн: позивач зобов'язувався доставити цемент у кількості 144 тонн до 30.11.2006 р., а відповідач гарантував його оплату.

В силу ст. ст. 11, 509 ЦК України між сторонами виникли та існували зобов’язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В подальшому, сторони дійшли згоди про зміну замовлення в частині кількості цементу, який поставляється, з 144 тонн на 205,35 тонн.

24 листопада 2006 року для здійснення попередньої оплати відповідачу був виставлений рахунок на суму 87479,10 грн.

Незважаючи на несплату виставленого рахунку, Товариство відпустило Підприємству 205,35 тонн цементу М400, що підтверджується видатковою накладною № 235/1 від 15.01.2007 р. та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯЛЦ № 356345 від 25.01.2007 р.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою розрахуватись за поставлений цемент. Проте, в порушення ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідач не оплатив поставлений товар.

В подальшому, сторони дійшли згоди про повернення поставленого цементу. Відповідачем за видатковою накладною від 30.11.2007 р. повернуто позивачу 140,5 тонн цементу М400.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків заборгованість Підприємства перед Товариством станом на 01.12.2007 р. становить 64,85 тонн цементу.

Причиною спору в даній справі стало невиконання відповідачем зобов’язання щодо повернення 64,85 тонн цементу, у зв’язку з чим позивач просив стягнути збитки у розмірі вартості цементу на день подання позову до суду з урахуванням інфляційних витрат та відсотків річних, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, в процесі розгляду справи Товариство повідомило, що Підприємство відповідно до видаткової накладної від 13.10.2008 р. повернуло 64,85 тонн цементу М400, а Товариство його прийняло.

Позивач подав відповідну видаткову накладну від 13.10.2008 р., посилається на повернення відповідачем майна.

Слід зазначити, що станом на момент розгляду справи відповідач не має заборгованості щодо повернення поставленого позивачем цементу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. ст. 33, 34 ГПК України).

Виходячи з цього, позивач повинен був довести наявність збитків і неправомірної поведінки відповідача, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування. В свою чергу, відповідач повинен був доводити відсутність своєї вини.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, прийнявши до уваги положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

М.М. Нарольський

Дата підписання рішення: 31.10.2008 р.