ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2008 р.

№
2-13/17202.1-2007 (2-29/18398-2006)

Вищий  господарський
суду  України  в складі колегії

суддів:

Грейц
К.В. - головуючого
Глос О.І., Полянського А.Г.,

розглянувши
касаційну скаргу

СПД
ОСОБА_1.  ПП "Мізаком"

на  постанову

від
21.04.2008

Севастопольського
апеляційного господарського суду

у
справі  господарського суду АР Крим №
2-13/17202.1-2007

за
позовом

Сімферопольського
природоохоронного прокурора в інтересах держав в особі  Партенітської селищної ради АР Крим

до 3-тя особа

СПД
ОСОБА_1. ПП "Мізаком"

про

звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки

за
участю представників:
- позивача

не
з'явилися

-
відповідача -
прокуратури

не
з'явилися ОСОБА_2.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.02.2008 (суддя Жукова
А.І.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 21.04.2008 (колегія суддів у складі головуючого судді
Дугаренко О.В., суддів Котлярової О.Л., Фенько Т.П.), задоволені позовні вимоги
Сімферопольського природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі
Партенітської селищної ради АР Крим до
СПД ОСОБА_1., за участю третьої особи на стороні відповідача  без самостійних вимог ПП "Мізаком",
про зобов'язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 16 кв.м,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання привести зазначену
земельну ділянку у придатний для використання стан.

Рішення
та постанова у справі мотивовані тим, що СПД ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. ст.
125, 126 Земельного кодексу України без законних підстав самовільно використовує
спірну земельну ділянку під будівництво будівлі із каміння ракушняку, в зв'язку
з чим згідно зі статтею 212 Земельного Кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними, з
приведенням цих земельних ділянок у придатний для використання стан.

Крім
того, у Приватного підприємства "Мізаком", якому рішенням
Партенітської селищної ради № 17-57 від 13.04.2007 була надана згода на
розробку проекту землевпорядкування по відводу земельної ділянки, що
розташована уОСОБА_1, також відсутні будь-які правовстановлюючі документи на
зазначену земельну ділянку.

Відповідач
та ПП "Мізаком" з рішенням та постановою у справі не згодні, в поданій
касаційній скарзі просять їх скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої
вимоги скаржники обґрунтовують тим, що, за їх переконанням, даний позов
заявлено прокурором в інтересах неналежного позивача, який не наділений
функціями з контролю за додержанням земельного законодавства; судами не
встановлено факту зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, оскільки не
враховано внесення відповідачем будівлі кафе, розташованого на спірній
земельній ділянці, до статутного фонду ПП "Мізаком".

Представники
сторін своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної
інстанції не скористались.

Розпорядженням
Заступника голови Вищого господарського суду України від 04.09.2008 №
02-12.2/319 для розгляду касаційної скарги у справі призначено колегію суддів у
складі: головуючого судді Грейц К.В., суддів Глос О.І., Полянського А.Г.

Перевіривши
повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в
постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів
Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами
попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що Державною
інспекцією з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки
Крим 16.02.2006 проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства,
за результатами якої складений акт № 010331, яким встановлено, що ПП ОСОБА_1
самовільно, за відсутності правовстановлюючих документів, використовує земельну
ділянку площею 16м2, розташовану за адресою АДРЕСА_1 під будівництво
будівлі із каміння ракушняку, в зв'язку з чим відносно ОСОБА_1 складено
протокол про адміністративне правопорушення, щодо ПП ОСОБА_1 винесено припис
НОМЕР_1 про усунення вказаного порушення та накладено адміністративне
стягнення.

Як
вбачається з матеріалів справи, щодо цього факту 20.04.2006 була проведена
повторна перевірка з прийняттям Державною інспекцією з контролю за
використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим аналогічних
документів з огляду на те, що порушення земельного законодавства, вказане у
акті від 16.02.2006, не усунено.

Задовольняючи
позовні вимоги, суди попередніх інстанцій керувались наступними приписами
земельного законодавства.

Так,
згідно пункту 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України, до
розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у
приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі
казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі
належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні,
міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої
влади.

Стаття
12 Земельного Кодексу України передбачає, що до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ,
міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб
відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного
законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного
законодавства.

З
огляду на зазначені законодавчі приписи, колегія суддів вважає хибним посилання
скаржників на відсутність у Партенітської селищної ради статусу належного
позивача, крім того, саме селищна рада у спірних правовідносинах виступає від
імені територіальної громади селища в якості власника земель, що знаходяться на
території селища.

Згідно
зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування
на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Статтею
212 Земельного кодексу України встановлено, що самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без
відшкодування витрат, понесених за час незаконною користування ними.

Приведення
земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних
осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно    зайнятих
земельних   ділянок провадиться за
рішенням суду.

Судами
першої та апеляційної інстанцій достеменно встановлено, що відповідач у справі
користувався спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів і цей
факт належним чином ним не заперечений і не спростований будь-якими документами
і доказами.

Крім
того, зазначений факт підтверджується додатковою перевіркою, проведеною
Держземінспекцією Криму на вимогу Сімферопольського міжрайонного
природоохоронного прокурора, за наслідками якої складено акт перевірки
дотримання вимог земельного законодавства від 11.02.2008, висновки якого
аналогічні висновкам двох попередніх перевірок.

Таким
чином, висновок судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог за
рахунок відповідача колегія суддів вважає законним і обґрунтованим та вважає
доводи касаційної скарги такими, що не спростовують зазначеного висновку.

Та
обставина, що рішенням 17 сесії 5 скликання Партенітської селищної ради № 17-57
від 13.04.2007 Приватному підприємству "Мізаком" була дана згода на
розробку проекту землевпорядкування по відводу земельної ділянки площею 231 м2,
що розташована уОСОБА_1, не впливає на результат вирішення спору, адже, як
встановлено судами, зазначене підприємство також не має правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а його посилання на внесення відповідачем
будівлі кафе, розташованого за цією ж адресою, до статутного фонду ПП
"Мізаком", що, на думку скаржника, спростовує факт використання
спірної земельної ділянки саме відповідачем, не приймається до уваги колегії
суддів касаційної інстанції, оскільки ПП "Мізаком" під час розгляду
справи в судах попередніх інстанцій не доводив тієї обставини, що власне
будівля кафе знаходиться саме на спірній земельній ділянці площею 16 кв.м.

Наведене
свідчить, що під час прийняття рішення та постанови у справі, суди попередніх
інстанцій не припустились порушення або неправильного застосування норм чинного
матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх
скасування або зміни відсутні.

Керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.04.2008 у справі
господарського суду АР Крим № 2-13/17202.1-2007 залишити без змін.

Касаційну
скаргу СПД ОСОБА_1. та ПП "Мізаком" залишити без задоволення.

Головуючий
суддя
К.В.Грейц

Судді
О.І.Глос

А.Г.Полянський