ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2008 р.

справа № 5020-12/233

За позовом:
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

про
стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 24 245,33 грн.

За зустрічним позовом:
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

про
визнання права власності на мікроавтобус, стягнення штрафних санкцій в сумі 18
725,00 грн.

Суддя
Харченко І.А.,

Представники
сторін

Від позивача  -ОСОБА_3, представник, довіреність б/н від
14.06.2008;

Від відповідача
- ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_1,
виданий Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополі 30.07.96;

Суть спору:

10.06.2008 фізична
особа-підприємець ОСОБА_1звернулась до господарського суду м. Севастополя  з позовом
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором купівлі-продажу в розмірі 32245,33 грн.

Ухвалою від 17.06.2008 позовна
заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі №5020-12/233.

В процесі розгляду справи позивач
зменшив суму позовних вимог в зв'язку з погашенням відповідачем суми основного
боргу до 24245,33 грн., з яких 5511,33 грн. проценти за користування грошовими
коштами позивача, 18725 грн. штрафні санкції за договором.

Ухвалою від 13.10.2008 зустрічна
позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повернена без розгляду на
підставі пунктів 4, 10 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

17.10.2008 фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до господарського суду м. Севастополя  із зустрічним позовом  до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1про
визнання права власності на мікроавтобус, стягнення штрафних санкцій в сумі 18
725,00 грн.

Ухвалою від 17.10.2008 зустрічна
позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1про визнання права власності на мікроавтобус, стягнення штрафних санкцій
в сумі 18 725,00 грн. прийнята та об'єднана з матеріалами справи №5020-12/233
для спільного розгляду с первісним позовом, їй привласнено №5020-12/233.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
не визнала, вважає, що ОСОБА_1ухиляється від виконання договору від 30.08.2004,
а оскільки договір від 30.08.2004 з її сторони виконаний повністю, вона просить
визнати за неї право власності на спірний мікроавтобус.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_1позовні вимоги не визнала, пояснила, що договором від 30.08.2004 не
передбачено обов'язок ОСОБА_1 будь-куди являться для переоформлення прав
власності на автобус, переданий раніше відповідачу при укладанні договору, а
тому він не міг здійснити дії по відмові від договору не з'явившись за вимагаю
позивача. Вважає, що вимога ОСОБА_2 про сплату штрафу в розмірі 18725 грн. є
безпідставною та незаконною.

Розгляд справи відкладався, у
розгляді справи оголошувалась перерва, строк вирішення спору продовжувався  в порядку статей 69, 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно  статей 20, 22 Господарського процесуального
кодексу України у судовому засіданні представникам сторін роз'яснені  процесуальні права та обов'язки.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухав представників сторін,  суд,

встановив:

30 серпня 2004 року між фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1(надалі ФОП ОСОБА_1) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2(надалі ФОП ОСОБА_2) було укладено договір, відповідно до
умов якого позивач зобов'язався передати відповідачу автомобіль -мікроавтобус
Мерседес-Бенц 208Д, а останній в свою чергу передати суму 18725 грн. та
сплатити ще позивачу частками суму 37450 грн. протягом шести місяців (надалі
Договір).

Як вбачається з матеріалів справи,
автомобіль -мікроавтобус Мерседес-Бенц 208Д на час укладення угоди було
зареєстровано в ОРЕР ОДАІ УМВС України в місті Севастополі на фізичну особу
ОСОБА_1(арк.с.31).

Статтею 14 Цивільного кодексу
України закріплено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 334 Цивільного кодексу
України закріплено, що право власності у набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо
договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у
набувача виникає з моменту такої реєстрації.

В судовому засіданні встановлено,
що спірний автомобіль -мікроавтобус Мерседес-Бенц 208Д відповідно до державної
реєстрації належить громадянину ОСОБА_4(арк.с.18, 31), який продано за договором
купівлі-продажу між фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Факт продажу спірного автомобіля
визнано і судовими рішеннями по цивільній справі (арк.с.10-11, 29), за якими
договір розірвано, що породило певні правові наслідки та зобов'язання між
фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Статтею 35 Господарського
процесуального кодексу України закріплено, що рішення суду з цивільної справи,
що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що у ФОП ОСОБА_2 немає цивільно-правових прав та обов'язків стосовно спірного
автомобіля -мікроавтобусу Мерседес-Бенц 208Д.

Щодо визнання факту передачі
автомобіля сторонами та сплати відповідачем грошей за спірний автомобіль, суд
зазначає наступне.

Як вже зазначено вище, судом
встановлено, що спірний автомобіль -мікроавтобус Мерседес-Бенц 208Д передано не
ФОП ОСОБА_2, а ОСОБА_4

Відповідно до вимог статей 33, 34,
43 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають
для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною
фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

На підставі викладених вимог
законодавства, суд не приймає як доказ факт визнання сторонами передачі
спірного автомобіля один одному, бо це не підтверджується іншими доказами. Факт
сплати грошей, - є лише доказом отримання їх ФОП ОСОБА_1, а ні породженням
якого-небудь обов'язку для ФОП ОСОБА_2

Таким чином, судом встановлено, що
між позивачем та відповідачем не виникло цивільно-правових зобов'язань стосовно
спірного автомобіля -мікроавтобусу Мерседес-Бенц 208Д, а тому як первісний так
і зустрічний позов задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 33, 34, 36, 43, 49,
69, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1.          У задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1відмовити.

2.          У задоволенні зустрічних позовних
вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити.

Примірники рішення надіслати на адресу
сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя                                                                                                                   І.А.
Харченко

Рішення оформлено та підписано

у порядку ст. 84 ГПК України

27.10.2008.

Розсилка:

1.          ОСОБА_1 (99007,
м. Севастополь, АДРЕСА_1)

2.
ОСОБА_2 (99009, м. Севастополь, АДРЕСА_2)