ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

06.11.2008

Справа №2-22/7958-2008

06 листопада 2008 р.                     Справа №2-22/7958-2008

За позовом           Закритого акціонерного товариства «Старий Крим» ( м.Дніпропетровськ, пр.Воронцова, 73)

до           Державного підприємства «Первомайський виноробний завод» (Сімферопольський район, с.Первомайське, вул.Д’яченка,5)

про           стягнення 63387,44 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :          не з’явився

Відповідача:           Ісаєва Е.Е. – юрист, дов. № 478 від 27.10.2006 р.

Позивач - Закрите акціонерне товариство «Старий Крим» - звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з Державного підприємства «Первомайський виноробний завод» 63387,44 грн., у тому числі 62047,22 грн. основного боргу, 1340,22 грн. неустойки, 10000 грн. витрат, пов’язаних із сплатою послуг адвоката.

У судовому засіданні, яке відбулось 13.10.2008 р., представник позивача надав клопотання про уточнення позовних вимог, у якому зазначив, що під час оформлення тексту позовної заяви ним було допущено помилку у частині визначення виду виноматеріалу, поставленого відповідачу за товарно-транспортною накладною серії 01АААК № 165491 від 07.09.2007 р., а саме – замість «777,7 декалитрів виноматеріалу «Портвейн Приморський красний» на суму 19442,50 грн.» було помилково вказано « 777,7 декалитрів виноматеріалу «Портвейн Приморський білий».

До дня судового засідання, яке відбулось 06.11.2008 р., від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні, яке відбулось 06.11.2008 р. представник відповідача проти позову не заперечував.

У порядку статті 77 ГПК України розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача.

Оскільки матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

встановив:

Між ЗАТ «Старий Крим» та ДП «Первомайський виноробний завод» 19.08.2007 р. був укладений договір купівлі-продажу виноматеріалів № 19/06к, згідно з яким позивач був зобов’язаний поставити відповідачу виноматеріали, а останній – прийняти та оплатити товар.

Згідно п. 3.1 договору відповідач був зобов’язаний здійснювати оплату за кожну партію товару у розмірі 50% вартості всієї партії товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача до начала відвантаження товару, решту – 50%- оплатити протягом 10 днів з моменту отримання товару.

Позивачем на виконання умов договору був поставлений відповідачу товар на загальну суму 62047,22 грн.

Однак відповідач, у порушення умов договору, отриманий товар не оплатив.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (стаття 546 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 622 ЦК України, боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З матеріалів справи вбачається, що за товаро-транспортною накладною серії 01АААК № 165392 від 26.02.2007 р. відповідачем отримано товар на суму 46047,92 грн., ТТН серії 01АААК № 165491 від 07.09.2007 р. – на суму 19442,50 грн., ТТН 01АААК № 165492 від 07.09.2007 р. – на суму 30557,50 грн., ТТН серії 01АААК № 165493 від 08.09.2007 р. – на суму 40335,90 грн., ТТН серії 01АААК № 165494 від 08.09.2007 р. – на суму 39263,40 грн. , ТТН серії 01АААК № 165495 від 04.10.2007 р. – на суму 22400 грн. усього на суму 198047,22 грн.

Відповідач за отриманий від позивача товар розрахувався частково – у сумі 136000 грн. Непогашеною залишилась заборгованість у сумі 62047, 22 грн.

У порядку, передбаченому статтею 33 ГПК України, відповідач не надав суду доказів виконання зобов'язань по оплаті отриманого від позивача товару в повному обсязі або доказів повернення позивачу товару, вартість якого не сплачена.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача несплаченої частини боргу у сумі 62047,22 грн. підлягають задоволенню.

Поряд з вимогами про стягнення основного боргу позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 1340,22 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

За таких обставин суд вважає, що матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті отриманого від позивача товару, тому підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача 3 % річних, нарахованих за період з 15.10.2007 р. по 10.07.2008 р., у сумі 1340,22 грн.

Крім того, позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача 10000 грн. витрат, пов’язаних із оплатою послуг адвоката.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 10 роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 № 02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» із наступними змінами та доповненнями, витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-то угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, витрати, пов’язані зі сплатою юридичних послуг, наданих позивачу адвокатом Биваліним В.І. за договором про надання юридичних послуг б/н від 12.07.2008 р. становлять 10000 грн. та сплачені позивачем за платіжним дорученням № 3 від 29.07.2008 р.

Згідно зі статтею 49 ГПК України судові витрати підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 – 85 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Первомайський виноробний завод» (Сімферопольський район, с. Первомайське, вул. Д’яченка, 5, п/р 7260 КРФ УСБ м. Сімферополя МФО 324010 ) на користь Закритого акціонерного товариства «Старий Крим» (м. Дніпропетровськ, пр.Воронцова, 73, п/р 26008014 у Дніпропетровській філії ВАТ «Міжнародний комерційний банк» МФО 307059 ) 62047,22 грн. заборгованості, 3 % річних у сумі 1340,22 грн., 10000 грн. судових витрат з оплати послуг адвоката, а також 733,87 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Стягнути з Державного підприємства «Первомайський виноробний завод» (Сімферопольський район, с. Первомайське, вул. Д’яченка, 5, п/р 7260 КРФ УСБ м. Сімферополя МФО 324010 ) на користь державного бюджету (п/р 0002 в банку одержувача ГУ ДКУ в АРК м. Сімферополь , МФО 824026, одержувач: Держбюджет м. Сімферополя, ЗКПО 34740405, код платежу 22090200) 100,99 грн. державного мита.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.