КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2008                                                                                           № 31/517

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка В.В.

суддів:

За участю представників:

від відповідача - Зінченко І.М., Єфімов С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Піллар"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 15.05.2008

у справі № 31/517

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-будівельна компанія "Малахіт"

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Піллар"

про                                                  стягнення заборгованості

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-будівельна компанія "Малахіт"

про видачу виконавчого документу

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Інженерно-будівельна компанія „Малахіт” звернулось до Господарського суду міста Києва із клопотанням про видачу виконавчого документу з метою примусового виконання рішення Третейського суду при Київській Торгово-промисловій палаті по справі № 46п/02 від 30.10-01.11.2002р.

Своє звернення ТОВ „ІБК „Малахіт” обґрунтувало тим, що він приймав усі залежні від нього заходи для виконання прийнятого рішення третейського суду, проте ЗАТ „Піллар” усіляко ухилялося від виконання рішення, яке набуло законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2008р. заяву ТОВ „ІБК „Малахіт” задоволено та видано наказ про примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті від 30.10-01.11.2002р. по третейській справі № 46п/02.

ЗАТ „Піллар”, не погодившись із ухвалою Господарського суду міста Києва, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва та відмовити ТОВ „ІБК „Малахіт” у видачу виконавчого документу.

В апеляційній скарзі ЗАТ „Піллар” посилається на те, що ТОВ „ІБК „Малахіт” пропущено трирічний строк для звернення із заявою про видачу виконавчого документу; виконання рішення третейського суду на сьогоднішній день вже взагалі не можливе через пропуск строку пред’явлення виконавчого документу до виконання.

ТОВ „ІБК „Малахіт” просило суд ухвалу залишити без змін, а скаргу – без задоволення.

Представники позивача в судове засідання не з’явились, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи те, що Київським апеляційним господарським судом підтверджується обов’язок щодо належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, ухвала суду були направлена за поштовою адресою позивача, яка наявна в матеріалах справи, але повернута на адресу суду, колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду – скасуванню. При цьому суд виходить з наступного.

30.10-01.11.2002р. Третейським судом при Київській торгово-промисловій палаті прийнято рішення про стягнення з ЗАТ „Піллар” на користь ТОВ „Інженерно-будівельна компанія „Малахіт” боргу у розмірі 163442,36 грн.

05.03.2003р. Апеляційний суд міста Києва за клопотанням ТОВ „ІБК „Малахіт” видав виконавчий лист № 2-43/03 про виконання рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті.

22.05.2003р. відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві на підставі звернення ТОВ „ІБК „Малахіт” та виконавчого листа № 2-43/03 було відкрито виконавче провадження.

26.03.2004р. ТОВ „ІБК „Малахіт” звернулось до ВДВС Деснянського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про повернення виконавчого листа № 2-43/03 без виконання і 30.03.2004р. було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

05.04.2004р. ТОВ „ІБК „Малахіт” звернулось до ВДВС Деснянського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті. На підставі зазначеної заяви виконавча служба 08.04.2004р. відкрила виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті.

Постановою Господарського суду м. Києва від 16.03.2006р. у справі № 6/49-А, та ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2006р. у справі № 6/49-А, залишеними без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.12.2006р., визнано протиправними дії Державної виконавчої служби у Деснянському районі міста Києва по відкриттю та веденню виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті від 30.10-01.11.2002р. № 46п/02.

30.10.2007р. ТОВ „ІБК „Малахіт” звернулось до Господарського суду м. Києва із клопотанням про видачу виконавчого документу з метою примусового виконання рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті, мотивуючи своє звернення тим, що ЗАТ „Піллар” добровільно не виконало рішення третейського суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення перебігу загального строку позовної давності (з дати прийняття рішення) та видачі виконавчого документу. При цьому судом враховується наступне.

Пунктом 3 частини 6 ст. 56 Закону України „Про третейські суди” передбачено, що компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо пропущено встановлений цією статтею строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані судом поважними.

Отже, однією із умов для задоволення заяви про видачу виконавчого документу є визнання судом причин пропуску строку для звернення за видачею виконавчого документу поважними.

Як слідує із матеріалів справи, ТОВ „ІБК „Малахіт” не просило і суд першої інстанції не розглядав питання про причини пропуску строк для звернення за видачею виконавчого документа і не приймав з цього питання рішення. Суд першої інстанції ухвалив поновити строк позовної давності, однак, умови видачі виконавчого документу на підставі ст. 56 Закону України „Про виконавче провадження” не пов’язані з поновленням строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції у свою чергу не вбачає підстав для можливості визнання причин пропуску ТОВ „ІБК „Малахіт” строку для звернення за видачею виконавчого документу поважними, оскільки, суд першої інстанції не взяв до уваги положення ст. 181, 21 та 23 Закону України „Про виконавче провадження”.

Статтею 181 Закону України „Про виконавче провадження” (у редакції, що діяла на дату прийняття зазначеного рішення третейського суду) передбачалось, що рішення третейських судів є виконавчими документами.

Отже, до виконання державній виконавчій службі ТОВ „ІБК „Малахіт” необхідно було пред’явити безпосередньо рішення третейського суду.

Статтею 21 Закону України „Про виконавче провадження” встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред’явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох місяців; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у даному випадку ТОВ „ІБК „Малахіт” з метою виконання рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті повинно було протягом року пред’явити державній виконавчій службі рішення третейського суду як виконавчий документ.

Як слідує із матеріалів справи, постановою Господарського суду міста Києва від 16.03.2006р. у справі № 6/49-А, що залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.12.2006, встановлено, що рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті України від 30.10-01.11.2002р. як виконавчий документ було пред’явлено до виконання 5 квітня 2004 року, тобто, після пропуску річного строку, встановленого законодавством для пред’явлення до виконання. Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Статтею 23 Закону України „Про виконавче провадження” передбачено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого минув, про що виносить відповідну постанову.

Таким чином, законодавець передбачив, що стягував у випадку пропуску строку пред’явлення виконавчого документу до виконання, втрачає право на здійснення виконання у примусовому порядку.

Положення Закону України „Про третейські суди”, які набрали чинності 16.06.2004р., не можуть поширюватись на рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті від 30.10-01.11.2002р. № 46п/02, оскільки цей Закон набрав чинності після пропуску ТОВ „ІБК „Малахіт” річного строку для пред’явлення рішення третейського суду як виконавчого документу до виконання. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи ТОВ „ІБК „Малахіт” про те, що з боку ТОВ „ІБК „Малахіт” своєчасно приймались заходи щодо виконання зазначеного рішення третейського суду, оскільки, як встановлено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.12.2006р. у справі № 6/49-А, подання до державної виконавчої служби заяви про порушення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення третейського суду, не може вважатися пред’явленням рішення третейського суду до виконання, так як виконавчим документом в даному випадку виступає виконавчий лист, а не рішення третейського суду. Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 15.05.2008р. № 31/517 підлягає скасуванню, а клопотання ТОВ „ІБК „Малахіт” про видачу виконавчого документу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

.          Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.05.2008 р. у справі №31/517 скасувати повністю.

2.          Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „Інженерно-будівельна компанія „Малахіт” задоволенні клопотання про видачу наказу на примусове виконання рішення Третейського суду при Київській торгово-промисловій палаті від 30.10-01.11.2002р. по третейській справі № 46п/02 про стягнення з ЗАТ „Піллар” на користь ТОВ „ІБК „Малахіт” суми боргу в розмірі 163 442,36 грн.

Головуючий суддя

Судді

22.08.08 (відправлено)