КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2008                                                                                           № 37/45

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна В.О.

суддів:           Рєпіної Л.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі:           Волуйко Т.В.

За участю представників:

Від позивача – Шапоренко О. В. – по довіреності.

Від відповідача –не з’явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Севастопольської міської ради

на рішення Господарського суду м.Києва від 31.03.2008 р.

у справі № 37/45 (Кондратова І.Д.)

за позовом                               Малого приватного підприємства (МПП) "Ажур"

до                                                   Севастопольської міської ради

про                                                  визнання недійсним рішення VIII сесії V скликання № 3197 від 13.11.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 31.03.2008 р. у справі № 37/45 позов МПП “Ажур” до Севастопольської міської ради про визнання недійсним рішення VIII сесії V скликання № 3197 від 13.11.2007 р. був повністю задоволений.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, Севастопольська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, у позові МПП “Ажур” відмовити, оскільки вважає, що рішення було прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також, що висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справа переглядається за наявним в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу та відзив МПП “Ажур” на неї, заслухавши пояснення представника позивача, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням IX сесії XXIV скликання Севастопольської міської ради № 1112 від 04.06.2003 р. було прийнято рішення про передачу МПП “Ажур” в оренду земельних ділянок. Так, зокрема, відповідно до п. 2 вказаного рішення позивачу було передано в оренду земельну ділянку площею 1,1256 га по вул. Косарева для будівництва та обслуговування суспільно – торгівельного центру з автопарковкою та нічною автостоянкою з відведенням цих земель до земель житлової та громадської забудови.

На виконання вище вказаного рішення 03.10.2003 р. між ПП “Ажур” (надалі – орендар) та Севастопольською міською радою (надалі – орендодавець) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове користування земельну ділянку площею 1,1149 га, яка розташована в м. Севастополі за адресою: вул. Косарева для будівництва та обслуговування суспільно - торгівельного центру з автопарковкою та нічною автостоянкою.

У п. 1.5. договору сторони погодили, що строк дії договору складає 25 років, тобто до 01.05.2028 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2006 р. позивач отримав позитивний комплексний містобудівний висновок Управління міського будівництва і архітектури за матеріалами відведення земельної ділянки площею 1,1149 га під будівництво і обслуговування суспільно-торгівельного центру з 16-ти поверховим житловим будинком та дитячим садком.

21.06.2006 р. Гагарінською районною державною адміністрацією було дано висновок № 2812/16 про згоду зміни цільового призначення земельної ділянки, виділеної для будівництва і обслуговування суспільно-торгівельного центру з автопарковкою і нічною автостоянкою на цільове призначення – для будівництва і обслуговування суспільно-торгівельного центру з 16-ти поверховим житловим будинком і дитячим садком.

Відповідно до Акту вибору і узгодження місця розташування і цільового призначення земельної ділянки від 08.08.2006 р. надано висновок про те, що земельна ділянка придатна для будівництва (розміщення) торгівельного центру і багатоквартирного дому.

30.03.2007 р. позивачем був отриманий висновок № 402/МВ за матеріалами узгодження зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1,1149 га по вул. Косарева для будівництва і обслуговування суспільно-торгівельного центру і 16-ти поверхового, 128-ми квартирного житлового будинку з вбудованим дитячим садком.

Зі згаданого вище висновку вбачається, що надані позивачем матеріали попереднього узгодження зміни цільового призначення земельної ділянки відповідають вимогам ст. ст. 20, 124 Земельного Кодексу України, “Положенню про порядок передачі в оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення”, затвердженого рішенням Севастопольської міської ради № 919 від 07.11.2006 р.

Згідно протоколу від 18.04.2007 р. Севастопольської міської постійно діючої комісії із питань вибору і узгодження місцерозташування земельних ділянок (п.8-Н), питання зміни цільового призначення земельної ділянки відкладено для вирішення питання щодо можливості будівництва дитячого садку відповідно до вимог ДБН (СЕС).

08.05.2007 р. Севастопольською міською радою було направлено на адресу МПП “Ажур” лист вих. № 03-15/1649 з пропозицією розірвати договір оренди від 05.11.2003 р. № 101 у зв’язку з тим, що орендар не використовує земельну ділянку більше 3 років.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2007 р. листом № 03-15/2397 відповідач поставив позивача до відома про те, що матеріали про невиконання договірних зобов’язань в частині освоєння земельної ділянки передані в Прокуратуру м. Севастополя для пред’явлення позову на користь держави в особі Севастопольської міської ради про розірвання договору оренди.

Враховуючи те, що за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства Прокуратурою м. Севастополя не було виявлено жодних порушень зі сторони позивача, то підстав для винесення відповідних документів прокурорського реагування у прокуратури не було, про що відповідача було повідомлено листом № 05/-624 від 02.08.2007 р.

Судом встановлено, що робочий проект “Комплексна будівля суспільно-торгівельного центру по вул. Косарева, 6 в м. Севастополі” відповідав нормативним актам по охороні праці, що підтверджується експертним висновком ГП “Кримський експертно-технічний центр” № 10.23197100.3909-07 на відповідність нормативним актам по охороні праці робочого проекту.

Крім того, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 2068 від 09.08.2007 р. Управління по контролю за охороною і використанням земель в м. Севастополі, на момент проведення вказаної вище перевірки порушень МПП “Ажур” вимог земельного законодавства також виявлено не було.

Відповідно до позитивного комплексного експертного висновку № Э-144/2007 від 14.08.2007 р. вказаний робочий проект рекомендований до затвердження і розробки робочої документації на будівництво.

Судом встановлено, що 22.08.2007 р. Управління по контролю за охороною і використанням земель у м. Севастополі звернулося до директора МПП “Ажур” з листом № 1576, в якому поставило останнього до відома, що на момент перевірки порушень земельного законодавства, зокрема, нецільового використання земельної ділянки виявлено не було.

28.09.2007 р. згідно висновку Управління містобудування і архітектури Севастопольської міської державної адміністрації № С-271/07 вказаний робочий проект було погоджено за умови ведення авторського нагляду.

08.10.2007 р. позивачу було видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 1171 згідно вказаного робочого проекту і заздалегідь погодженої документації, строк дії вказаного дозволу встановлений до 30.03.2009 р.

31.10.2007 р. позивачем на адресу відповідача за вих. № 98 було направлено додаткову угоду до Договору оренди землі від 03.10.2003 р., відповідно до якої зміст п. 1.1 вказаного Договору було викладено в наступній редакції:

“ОРЕНДОДАВЕЦЬ відповідно до рішення Севастопольської міської ради № 1112 від 04.06.2003 р. передає, а ОРЕНДАР приймає в тимчасове володіння і користування земельну ділянку площею 1,1149 га, розташовану в м. Севастополі для будівництва і обслуговування суспільно-торгівельного центру з автопарковкою та 16-ти поверхового житлового будинку”.

Зміст п. 1.4 зазначеного договору було викладено в наступній редакції:

“Земельна ділянка площею 1,1149 га, зазначена в п. 1.1 цього договору, передається в оренду для будівництва і обслуговування суспільно-торгівельного центру з автопарковкою і 16-ти поверхового житлового будинку”.

У відповідь на вище вказане звернення позивача, відповідач листом № 03-15/4575 від 12.11.2007 р. поставив останнього до відома про те, що рішення про зміну цільового використання земельної ділянки по вул. Косарева Севастопольською міською радою не приймалося, у зв’язку з чим у відповідача відсутні підстави для укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди № 101 від 05.11.2003 р. земельної ділянки по вул. Косарева.

Враховуючи зазначені обставини, відповідачем було повернуто позивачу направлені на його адресу примірники додаткової угоди до Договору оренди № 101 від 05.11.2003 р. земельної ділянки по вул. Косарева.

13.11.2007 р. рішенням 8-ої сесії 5-го скликання Севастопольської міської ради № 3197 “Про відміну рішень міської ради від 30.10.2002 р. № 267 та від 04.06.2003 р. № 1112 відносно земельної ділянки по вул. Косарева”, зважаючи на недотримання обов’язкового положення ст. 10 Закону України “Про планування і забудову територій” в частині ухвалення рішення Севастопольської міської ради про внесення змін в проект детального планування району Очеретяної бухти в частині зміни призначення вказаної земельної ділянки, а також зважаючи на невиконання вимог ст. 16 Закону України “Про планування і забудову територій” в частині первинної розробки і затвердження проекту розподілу території кварталу існуючої забудови, недотримання Севастопольською міською радою вимог ст. 5 Закону України “Про основи містобудування” про інформування громадян через засоби масової інформації про розміщення на вул. Косарева суспільно-торгівельного центру з автопарковкою і нічною автостоянкою, а також враховуючи те, що в 5, 6, 7 мікрорайонах Гагарінського району м. Севастополя є гостра необхідність в земельних ділянках для будівництва дитячих установ, МПП “Ажур” тривалий час (більше ніж 3 роки підряд) не приступало до освоєння земельної ділянки шляхом будівництва запланованого об’єкту, відмінено рішення Севастопольської міської ради № 267 від 30.10.2002 р. “Про надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки МПП “Ажур” стосовно земельної ділянки для будівництва суспільно-торгівельного центру і автостоянки по вул. Т. Шевченка, а також рішення Севастопольської міської ради № 1112 від 04.06.2003 р. “Про передачу в оренду земельних ділянок МПП “Ажур” стосовно земельної ділянки площею 1,1256 га по вул. Косарева для будівництва і обслуговування суспільно-торгівельного центру з автопарковкою і нічною автостоянкою”.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги МПП “Ажур” стосовно визнання недійсним рішення VIII сесії V скликання № 3197 від 13.11.2007 р. підлягають задоволенню. При цьому колегією береться до уваги наступне.

Згідно зі ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно – правовими актами.

Згідно статті 9 Земельного Кодексу України до повноважень відповідача належить:

а) розпорядження землями територіальної громади міста;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності в порядку, передбаченому цим Кодексом;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб міста;

д) припинення права користування земельними ділянками у випадках, передбачених цим Кодексом;

е) прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок;

є) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок із земель державної власності, що проводяться органами виконавчої влади;

ж) встановлення та зміна меж сіл, селищ, районів у містах;

з) організація землеустрою;

и) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

і) здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ї) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) чи припинення використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства;

й) інформування населення щодо надання, вилучення (викупу) земельних ділянок;

к) внесення у встановленому порядку пропозицій до Верховної Ради України щодо встановлення та зміни меж міст;

л) вирішення земельних спорів;

м) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Основним нормативним актом, що визначає повноваження органів місцевого самоврядування, у тому числі і міської ради, є Закон України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

Відповідно до статті 2 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” (надалі – Закон), місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Зі змісту статті 24 вказаного вище Закону вбачається, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Правовий статус місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, а також в Автономній Республіці Крим, визначається Конституцією України та цим Законом з особливостями, передбаченими законами про міста Київ і Севастополь. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим – також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Зі змісту статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” вбачається, що до виключної компетенції, зокрема, міської ради відноситься скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не має права відмінити власні рішення.

Колегія також звертає увагу на те, що згідно статті 1 Закону України “Про оренду землі” оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 141 Земельного Кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених Земельним Кодексом України;

в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Зазначений у статті 141 Земельного Кодексу України перелік є вичерпним, тобто інші юридичні факти, які не перераховані в цій статті не можуть розглядатися в якості підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального Кодексу України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Акт державного або іншого органу – це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Оскільки Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні” не передбачено інші підстави для відміни актів органів місцевого самоврядування, ніж зазначені у статті 26 вказаного Закону, а питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред’явлення позову про розірвання договору, а не прийняттям рішення про відміну рішення, яким було передано в оренду земельна ділянка, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача порушує права та охоронювані законом інтереси позивача щодо користування переданої йому в оренду земельної ділянки площею 1,1256 га по вул. Косарева, 6 для будівництва та обслуговування суспільно – торгівельного центру з автопарковкою та нічною автостоянкою з відведенням цих земель до земель житлової та громадської забудови.

У своїй апеляційній скарзі скаржник стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував норми ст. 141 Земельного Кодексу України про припинення права користування земельною ділянкою, оскільки таке припинення права предметом спору не було. Колегія вважає таке твердження скаржника безпідставним з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 116 Земельного Кодексу України визначено, що підставою набуття права на користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Тобто, саме юридичною підставою отримання земельної ділянки в користування були саме рішення Севастопольської міської ради від 30.10.2002 р. № 267 та від 04.06.2003 р. № 1112.

Статтею 124 Земельного Кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Отже, для отримання права користування земельною ділянкою потрібні дві складові: рішення ради і укладений на підставі цього рішення договір оренди.

Рішення VIII сесії V скликання Севастопольської міської ради від 13.11.2007 р. № 3197 “Про відміну рішень міської ради від 30.10.2002 р. № 267 та від 04.06.2003 р. № 1112 відносно земельної ділянки по вул. Косарева” було прийняте з метою припинення права користування земельною ділянкою, що підтверджується змістом цього рішення, а також рішенням Господарського суду м. Севастополя від 13.02.2008 р.

Також необгрунтованими колегія вважає посилання скаржника на п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7, яким на думку останнього, прямо визнається правова можливість і наявність повноважень рад щодо скасування органами місцевого самоврядування своїх рішень, оскільки таке право дається лише у випадках скасування рішень, які стосуються неправомірно отриманих земельних ділянок у власність чи користування.

Правомірність отримання у користування земельної ділянки на підставі рішень Севастопольської міської ради від 30.10.2002 р. № 267 та від 04.06.2003 р. № 1112 встановлено рішенням Господарського суду м. Севастополя від 13.02.2008 р. та підтверджено постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 06.05.2008 р. у справі № 5020-11/020.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 31.03.2008 р. у справі № 37/45 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству України, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Севастопольської міської ради на рішення Господарського суду м. Києва від 31.03.2008 р. у справі № 37/45 – залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 31.03.2008 р. у справі № 37/45 – залишити без змін.

3. Матеріали справи № 37/45 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна Л.О.

Синиця О.Ф.

13.10.08 (відправлено)