ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.09.08 р.                     Справа № 44/183пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою приватного підприємства „Юзовпром” (представник Васильєв Є.В., довіреність від 09.09.08 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Гарант-ЛТД” (представник до судового засідання не з’явився) та відділу Державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції в місті Донецьку (начальник відділу Федорчук Ф.Ф., посвідчення № ДО 1078) про визнання права власності приватного підприємства „Юзовпром” на:

§          вбудоване приміщення під офіс площею 36,6 м2, що розташоване за адресою місто Донецьк, вулиця Постишева 122;

§          квартиру № 16, що складається з однієї житлової кімнати загальною площею 43,5 м2, у тому числі житлової 22,3 м2, в будинку № 127 по вулиці Артема у місті Донецьку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Юзовпром” (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Гарант-ЛТД” (далі – Боржник) та відділу Державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції в місті Донецьку (далі – Відділ) про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна – вбудоване приміщення під офіс площею 36,6 м2, що розташоване за адресою місто Донецьк, вулиця Постишева 122 (далі – Приміщення) , а також на квартиру № 16, що складається з однієї житлової кімнати загальною площею 43,5 м2, у тому числі житлової 22,3 м2, в будинку № 127 по вулиці Артема у місті Донецьку (далі – Квартира), які були передані Відділом Підприємству у рахунок погашення боргу в процедурі примусового виконання виконавчих написів нотаріуса №№ 2949-2950 від 20.08.08. року на загальну суму 1’452’486,38 грн.

Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на невизнанні відповідачами права власності позивача на Приміщення та Квартиру з огляду на те, що передача державним виконавцем майна Боржника стягувачеві не може слугувати підставою для реєстрації права власності в органах державної реєстрації.

Представник Підприємства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Відділу заперечив проти позову, вказуючи, що процедура передачі стягувачеві Квартири та Приміщення повністю відповідає вимогам чинного законодавства України та прямо передбачена нормами статті 111 Закону України „Про виконавче провадження”, через що позовні вимоги є безпідставними. Боржник надав письмовий відзив та клопотав перед судом про розгляд справи без участі свого представника.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

На виконанні Відділу перебувають видані приватним нотаріусом Соловйовим О.М. виконавчі написи №№ 2949-2950 від 20.08.08 року про стягнення з Боржника на користь Підприємства грошової суми 1’452’486,38 грн., на підставі яких державний виконавець Служби 20.08.08 року відкрив виконавчі провадження №№ 8748068 та 8747996, надавши Боржникові право добровільно виконати виконавчі документи у строк до 27.08.08 року.

З метою запобігання протиправному відчуженню майна Боржника, державний виконавець Відділу 22.08.08 року у 14 годині 54 хвилини зареєстрував обтяження (арешт) на все майно Боржника на підставі постанови державного виконавця про арешт від 22.08.08 року № АА 816304, на що вказує витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна № 20438695.

В порядку частини 4 статті 111 Закону України „Про виконавче провадження” Боржник 21.08.08 року звернувся до Відділу з листом № 21/08-1 щодо передачі Приміщення та Квартири стягувачеві Підприємству в рахунок погашення боргу за виконавчими написами нотаріуса.

22.08.08 року стягувач Підприємство погодив Відділу передачу належних Боржникові Приміщення та Квартири у власність Підприємства, з метою погашення боргу, що в силу статті 111 Закону України „Про виконавче провадження” є необхідною передумовою для здійснення процесуальних дій державного виконавця з передачі зазначеної нерухомості.

Право власності Боржника на Приміщення та Квартиру виникло на підставі правочинів – договору купівлі-продажу від 29.12.03 року № 5300 та договору купівлі-продажу від 02.09.04 року № 6421 відповідно, причому зазначені правочини належним чином зареєстровані, на що вказує довідка Бюро технічної інвентаризації міста Донецька № 795 від 28.08.08 року. Належність та допустимість означених документів до предмету спору перевірена судом.

Постановою державного виконавця Відділу від 22.08.08 року Підприємству в порядку частини 4 статті 111 Закону України „Про виконавче провадження” було передано у разунок погашення боргу декілька об’єктів нерухомості, у тому числі Приміщення та Квартиру. Вказані дії державного виконавця суд вважає правомірними, оскільки суду не надано доказів оскарження цих дій в порядку статті 85 Закону України „Про виконавче провадження”.

З урахуванням вказаного, виходячи зі змісту статті 328 ЦК України, а також статей 66 ГК України та 115 ЦК України – Підприємство є добросовісним набувачем та власником Приміщення та Квартири, набутих в порядку статті 111 Закону України „Про виконавче провадження” на підставі постанови державного виконавця Відділу від 22.08.08 року про передачу нерухомого майна.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції відповідачів, останні порушують речові права позивача, тому суд доходить висновку, що Підприємство мало право звертатися до суду за захистом свого права власності.

За клопотанням позивача та відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 181, 328, 331 ЦК України, ст.66 ГК України, ст.ст.1, 2, 20, 22, 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов у повному обсязі.

Визнати право власності приватного підприємства „Юзовпром” на:

§          вбудоване приміщення під офіс площею 36,6 м2, що розташоване за адресою місто Донецьк, вулиця Постишева 122;

§          квартиру № 16, що складається з однієї житлової кімнати загальною площею 43,5 м2, у тому числі житлової 22,3 м2, в будинку № 127 по вулиці Артема у місті Донецьку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя