ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2008

Справа №2-22/8563-2008

22 вересня 2008 року                     Справа №2-22/8563-2008

За позовом           Національного аграрного університету в особі Учбово-дослідного господарства «Комунар» (Сімферопольський район, с.Молодіжне, вул. Кримська, 7)

до           Суб’єкта підприємницької діяльності Костіна Василя Володимировича (м. Ялта, смт. Гаспра, вул. Тамарли-Шкільна, 6/24 , кв.190)

про           стягнення 8115,27 грн.

Суддя: Калініченко А.А.

Представники сторін:

Позивача :          Касі мова С.В. – інженер з кадрової роботи, дов. б/н від 01.10.2007 р.

Відповідача:          Ямпольска В.Г. – представник, дов від 01.08.2008 р., паспорт ЕЕ 108120

Позивач – Національний аграрний університет в особі Учбово-дослідного господарства «Комунар» - звернувся до Господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача - Суб’єкта підприємницької діяльності Костіна Василя Володимировича 8115,27 грн., у тому числі 4928 грн. основного боргу, 2574,38 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 392,89 грн.

Представник відповідача підтвердив факт отримання від відповідача товару на суму 4928 грн., надав платіжне доручення про перерахування заборгованості № 675 від 09.09.2008 р. на суму 4928 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, досідивши надані докази, суд

встановив:

29.09.2005 р. між Національним аграрним університетом в особі Учбово-дослідного господарства «Комунар» та СПД Костіним В.В. було укладеного договір купівлі продажу б/н, відповідно до якого Національний аграрний університет в особі Учбово-дослідного господарства «Комунар» зобов’язався передати СПД Костіну В.В. виноград технічних сортів врожаю 2005 року, а останній – прийняти та оплатити товар.

Позивач виконав прийняті на себе за договором від 29.092005 р. обов’язки та передав відповідачу товар, який не був оплачений останнім. Згідно з актом звіряння взаємних розрахунків, підписаним 01.12.2005 р. обома сторонами, заборгованість відповідача за отриманий товар складає 4928 грн.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінсько -господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі й кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Ст. 193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування у відношенні правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника в сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. (ст. 217 ГК України). При цьому, учасники господарських відносин відповідають за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (ст. 218 ГК України). У відповідності зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити при порушенні їм правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов'язання. Нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ст.232 ГК України). Згідно зі ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Зобов’язання припиняється, зокрема, виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом.

У судовому засіданні, яке відбулось 22 вересня 2008 р. відповідач надав платіжні доручення про перерахування заборгованості № 675 від 09.09.2007 р. – на суму 4928 грн.

Таким чином, у частині стягнення основного боргу у сумі 2926 грн. провадження по справі підлягає припиненню за п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з вимогою про стягнення основного боргу позивачем також заявлено вимогу про стягнення 2574,38 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 392,89 грн., які не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Умовами договору, укладеного між сторонами 29.09.2005 р. термін виконання зобов’язання не встановлений.

Згідно з частиною 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона має довести суду ті обставини, на яки вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів.

Як вбачається з пояснення представника позивача та оригінала повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 32) претензія, яка може розглядатись як вимога про виконання цивільного зобов’язання (стаття 530 ЦК України), одержана відповідачем лише 08 вересня 2008 року. Оскільки сума заборгованості сплачена СПД Костіним В.В. 09.09.2008 року, не можна говорити про прострочення грошового зобов’язання з боку відповідача.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимог у частині стягнення 2574,38 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 392,89 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, п.1-1 ст.80, 82 –85 ГПК України, суд

вирішив:

1. У частині стягнення 4928 грн. - провадження у справі припинити за п.1-1. ст. 80 ГПК України.

2. У частині стягнення 2574,38 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 392,89 грн. – у позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Калініченко А.А.