ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2008 р.

№ 44/49пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Муравйов О. В. –головуючий

Полянський А. Г.

Фролова Г. М.

розглянувши матеріали

касаційної скарги

та касаційного подання

Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька

Заступника прокурора Донецької області

на рішення

та постанову

Господарського суду Донецької області від 14.05.2008 року

Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2008 року

у справі

№ 44/49пн Господарського суду Донецької області

за позовом

Прокурора Куйбишевського району м. Донецька в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька

до

третя особа

1.          Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст"

2.          Відділу Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в м. Донецьку

3.          Приватного підприємства "Максімус"

Державне підприємство "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1"

про

визнання недійсними торгів, визнання недійсним свідоцтва

За участю представників сторін:

прокурор:

від позивача:

від відповідача - 1:

від відповідача - 2:

від відповідача - 3:

від третьої особи:

не з'явились

Присяжний С. М. –дов. від 17.06.08р.

не з'явились

не з'явились

не з'явились

не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Куйбишевського району м. Донецька в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст", Відділу Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в м. Донецьку та Приватного підприємства "Максімус" про визнання недійсними торгів, визнання недійсним свідоцтва.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.05.2008 року по справі № 44/49пн (суддя Мезєнцев Є. І.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2008 року по справі № 44/49пн (головуючий суддя Величко Н. Л., судді Алєєва І. В., Скакун О. А.), припинено провадження по справі за позовом прокурора Куйбишевського району м. Донецька в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька до Приватного підприємства "Максімус" про визнання недійсними торгів, проведених 03.11.2004 року Донецькою філією Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст", по відчуженню відділом Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в м. Донецьку на користь Приватного підприємства "Максімус" будівлі складу літ. О-1 загальною площею 197,1 мІ, розташованої по вул. Куйбишева, 109 в м. Донецьку, а також про визнання недійсним виданого 16.11.2004 року П'ятою Донецькою нотаріальною конторою свідоцтва № 4-4382 –про придбання Приватним підприємством "Максімус" з прилюдних торгів від 03.11.2004 року нерухомого майна, належного Державному підприємству "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1".

Відмовлено в позові прокурора Куйбишевського району м. Донецька в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька до відділу Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в м. Донецьку та Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст", по відчуженню відділом Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в м. Донецьку на користь Приватного підприємства "Максімус" будівлі складу літ. О-1 загальною площею 197,1 мІ, розташованої по вул. Куйбишева, 109 в м. Донецьку, а також про визнання недійсним виданого 16.11.2004 року П'ятою Донецькою нотаріальною конторою свідоцтва № 4-4382 –про придбання Приватним підприємством "Максімус" з прилюдних торгів від 03.11.2004 року нерухомого майна, належного Державному підприємству "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1".

Державна податкова інспекція у Куйбишевському районі м. Донецька звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 14.05.2008 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2008 року, в якій стверджує про порушення місцевим та апеляційним судами норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржені судові рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заступник прокурора Донецької області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням на рішення Господарського суду Донецької області від 14.05.2008 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2008 року, в якому стверджує про порушення судами норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржені судові рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на касаційну скаргу та касаційне подання не надходив, що не перешкоджає їх розгляду по суті.

Відводів складу суду не заявлено.

Прокурор, представники відповідачів та третьої особи, в судове засідання касаційної інстанції не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені заздалегідь належним чином.

Враховуючи особливості розгляду справи в касаційній інстанції, передбачені ст. ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі прокурора, представників відповідачів та третьої особи.

За згодою представника позивача в судовому засіданні 04.11.2008 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови Вищого господарського суду України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні у даній справі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підставою для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до Статуту Державне підприємство "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1" засновано на державній власності.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 1506873 активи Державного підприємства "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1" 23.04.1999 року внесені до податкової застави. 21.04.2004 року до податкової застави внесено все майно та майнові права підприємства.

Згідно довідки податкового органу станом на 03.11.2004 року податкова заборгованість Державного підприємства "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1" складала 126 270 грн.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 20.01.2004 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в м. Донецьку складено акт опису та арешту майна Державного підприємства "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1" АА № 410161, згідно якого описано рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

У вказаному акті зазначено, що на примусовому виконанні перебували рішення судів виданих з 2000 року по 2003 рік: господарського суду та судами загальної юрисдикції та платіжні вимоги організацій про стягнення з Державного підприємства "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1" на користь стягувачів (фізичних, юридичних осіб) загальної суми боргу у розмірі 37 646,76 грн., яке об'єднано в порядку, передбаченому статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження", через наявність декількох стягувачів, які мали претензії майнового характеру до боржника.

04.10.2004 року між Донецькою філією Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст" та Відділом державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в місті Донецьку укладено договір на реалізацію арештованого майна № 4050695 щодо відчуження належної Державному підприємству "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1" будівлі складу, загальною площею 197,1 мІ, розташованої за адресою м. Донецьк, вул. Куйбишева, 109.

Судами також встановлено, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна Державного підприємства "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1" відбулись 28.10.2004 року, що підтверджується протоколом № 4050695-5, та про що 12.10.04 року було розміщено оголошення в газеті "Партнер-Інформ" № 162 (306). Переможцем конкурсу стало ПП "Максімус".

03.11.2004 року начальником відділу затверджено акт про проведення прилюдних торгів від 28.10.04 року, який є підставою для реєстрації права власності на будівлю складу літ.О-1.

16.11.2004 року державним нотаріусом П'ятої донецької нотаріальної контори ПП "Максімус" видано свідоцтво про право власності на майно, яке складається з будівлі складу 0-1 загальною площею 197,1 мІ, розташованої за адресою м. Донецьк, вул. Куйбишева, 109.

Суди встановили, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 06.05.2008 року Приватне підприємство "Максімус" 07.06.2006 року було ліквідовано, про що внесено відповідний запис № 1266П4.

Постановою Господарського судом Донецької області від 12.12.2007 року по справі № 45/247б визнало банкрутом відсутнього боржника Державне підприємство "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління №1" ВО Донецьквугілля" та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Несвіт Л. П.

16.12.2007 року ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька було здійснено перевірку стану збереження активів платника податку, які перебувають у податковій заставі Державного підприємства "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління №1" ВО "Донецьквугілля". Актом встановлено, що майнові активи введені у податкову заставу 07.05.2003 року, згідно акту опису від 09.01.2003 року № 2, а саме: адміністративно-побутовий корпус, бокс (гараж), будівля котельної, що розташовані за адресою м. Донецьк, вул. Куйбишева, 109 відсутні. Будівля гаражу була реалізована Донецькою філією "Укрспец'юст" з прилюдних торгів ПП "Максімус".

В касаційній скарзі ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька та прокурор в касаційному поданні стверджують про порушення державним виконавцем при складенні акта опису та арешту і при проведенні торгів підпункту 8.6.1 п. 8 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" щодо необхідності узгодження реалізації будівлі складу з податковою інспекцією.

Зазначені доводи відхиляється касаційною інстанцією, оскільки місцевий та апеляційний господарські суди дійшли обгрунтованого висновку, що у відповідності з п.п. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" заборона на відчуження майна без згоди податкового органу стосується тільки платника податку і не поширюється на процедуру примусового виконання державною виконавчою службою.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень. Права то обов'язки державного виконавця визначені у Законах України "Про державну виконавчу службу" і "Про виконавче провадження". Вказані закони не містять положень про те, що державні виконавці повинні звертатись до податкових органів за отриманням згоди на реалізацію майна, що знаходиться у податковій заставі.

Даний Закон не містить заборони щодо арешту майна підприємства-боржника з метою забезпечення позову за господарським чи іншим судовим спором.

Доводи заявників про порушення відповідачами положень Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" також відхиляється, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що будівля складу літ.О-1 не забезпечує виробничу діяльність Державного підприємства "Куйбишевське ремонтно-будівельне управління № 1", що в силу приписів ст. 1, 2 цього Закону виключає застосування передбачених ним обмежень.

Так, згідно ст. 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" на період до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

У статті 2 цього Закону зазначено, що під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо такі відчуження здійснюється шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами продажу майна в процесі провадження справи про банкрутство, щодо визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і продажу майна підприємства.

Оскільки встановлення обставин справи, збирання та оцінка доказів не входить до компетенції суду касаційної інстанції в силу положень ст. 1117 ГПК України, виходячи із встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи норми матеріального права застосовані вірно.

В касаційному поданні прокурор наголошує на порушення статей 75 та 136 ГК України державним виконавцем при здійснені відчуження нерухомого майна Державного підприємства оскільки не було отримано ані згоду органу, уповноваженого управляти майном Державного підприємства Куйбишевське Ремонтно-будівельне управління №1 п/о "Донецьквугілля" - Міністерства вугільної промисловості України, а ні згоду Фонду державного майна України в установленому порядку.

Частиною 1 ст. 136 Господарського кодексу України передбачено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Проаналізувавши дану норму суди дійшли обґрунтованого висновку, що обмежень щодо можливості Державною виконавчою службою примусово реалізувати майно підприємства з метою погашення боргу стягнутого рішенням суду названа стаття не містить.

Крім того, позивачем по справі є орган державної податкової служби, який має право звертатися до господарського суду у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України повноваження позивача як органу державної влади також регулюються Конституцією та Законами України.

Суд касаційної інстанції вважає, що питання дотримання відповідачами положень Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" та ст. 136 ГК України не входить до компетенції органів державної податкової служби, а тому поданий прокурором в інтересах держави в особі ДПІ у Куйбишівському районі м. Донецька позов задоволений з цих підстав бути не може.

Щодо посилань скаржників на висновки, наведені у постанові Вищого господарського суду України від 30.05.2007 року по справі № 44/374а щодо порядку узгодження реалізації майна, що перебуває у податковій заставі, судова колегія зазначає, що погоджується з висновком судів, що підстави звільнення від доказування наведені у ст. 35 ГПК України і є вичерпними, а висновки суду по справі № 44/374а, в якій брали участь інші сторони, не можуть вважатись преюдиціальними у розумінні ст. 35 ГПК України.

Статтею 21 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Пунктом 6 ч.1 ст. 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо підприємство чи організацію, які є сторонами, ліквідовано.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті реорганізації або в результаті ліквідації, юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Пункт 4 ст. 91 ЦК України передбачає, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Суди встановили, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій країни станом на 06.05.2008 року Приватне підприємство "Максімус" 07.06.06 року було ліквідовано за заявою власника або рішення вищого органу управління, про що внесено відповідний запис № 008244,

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність припинення провадження по справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України за позовом прокурора Куйбишевського району міста Донецька в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі міста Донецька до Приватного підприємства "Максімус".

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки місцевого та апеляційного суду відповідають встановленим обставинам справи, доводи касаційної скарги їх не спростовують, виходячи із встановлених обставин норми матеріального права застосовані вірно, порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування рішення місцевого суду та постанови апеляційної інстанції не встановлено, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

За таких обставин касаційна скарга та касаційне подання задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька залишити без задоволення.

Касаційне подання Заступника прокурора Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2008 року по справі № 44/49пн та рішення Господарського суду Донецької області від 14.05.2008 року по справі № 44/49пн залишити без змін.

Головуючий суддя О. В. Муравйов

Судді А. Г. Полянський

Г. М. Фролова