ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.07.08 Справа №28/131/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Коробка Н.Д. судді Коробка Н.Д. , Мірошниченко М.В. , Шевченко Т. М.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників сторін:

позивача: Овчарук О.О., довіреність від 15.07.2008р., № 112/10;

відповідача: Волошин О.А., довіреність від 24.07.2008р. № 3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної

компанії «Нафтогаз України» м. Київ

на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.05.2008 року

у справі № 28/131/08

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної

компанії «Нафтогаз України» м. Київ

вул. Полуденка, 1, м. Київ, 04116;

до відповідача Комунального підприємства «Житлосервіс» Гуляйпільської

міської ради Запорізької області,

вул. 111 Інтернаціоналу, 62, м. Гуляйполе, Запорізька обл., 70200;

про стягнення суми,

встановили:

Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» м. Київ подано позов до Комунального підприємства «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області про стягнення 278.124,73грн. з яких: 190.860,80грн. основного боргу на підставі договору про переведення боргу №14/07-2678 від 28.11.07р., 16.558,32грн. пені, 59.282,49грн. інфляційних втрат та 11.423,12грн. 3% річних за неналежне виконання умов договору.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області (суддя Яцун О.В.) своїм рішенням від 12.05.2008р. у справі № 28/131/08 позов задовольнив частково. Стягнув з Комунального підприємства «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» м. Київ 190.860,80грн. основного боргу, 5.534,96грн. інфляційних втрат, 1.016,88грн. 3% річних, 1.974,13грн. державного мита та 83,66грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване наступним:

Правовідносини сторін врегульовані договором від 28.11.2007р. № 14/07-2678 про переведення боргу. Відповідач договірних зобов’язань належним чином не виконав, суму боргу у розмірі 190.860,80грн. у встановлений договором строк – до 31.12.2007р. не сплатив. Факт наявності заборгованості у розмірі 190.860,80грн. підтверджується матеріалами справи. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми пені, господарським судом відмовлено у зв’язку з тим, що договір про переведення боргу не містить узгодження сторін про розмір пені, та самим договором пеня не передбачена. Сума інфляційних витрат та 3% річних зменшена судом першої інстанції з урахуванням строку дії договору.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» м. Київ, позивач, у поданій апеляційній скарзі вважає, що при прийнятті рішення господарським судом було неповно з’ясовано обставини, які мають значення для справи та порушено норми матеріального права - статті 525, 526, 549-551, 625 Цивільного кодексу України, статті 183, 216-217, 232 Господарського кодексу України та норми процесуального права – статті 4-7, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Посилається на наступне:

Оскільки Відповідач не висунув ніяких заперечень проти вимог Кредитора, то відповідно КП «Житлосервіс» прийняло на себе зобов'язання по погашенню заборгованості за договором на постачання природного газу №06/05-2425 ТЕ-13 від 30.12.2005р. замість КП «Теплокомунсервіс» на умовах та в порядку, передбачених договором №0605-2425 ТЕ-13 від 30.12.2005р.

Враховуючи те, що фактично відбулася заміна сторони у зобов'язанні, то відповідно КП «Житлосервіс» несе відповідальність за належне виконання взятих на себе зобов'язань, і у разі його прострочення відповідає перед Кредитором, на умовах та у порядку визначеному договором №06/05-2425 ТЕ-13 від 30.12.2005 року. Відповідно до пункту 3.1. Договору №14/07-2678 від 28.11.2007 року до Нового боржника перейшли обов'язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу за договором на постачання природного газу №06/05-2425 ТЕ-13 від 30.12.2005 року, а тому в даному випадку можна стверджувати, що на Нового кредитора -КП «Житлосервіс» розповсюджуються умови первісного договору на постачання природного газу щодо порядку та строків здійснення розрахунків за поставлену продукцію - до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Прострочення виконання зобов'язання слід розраховувати з лютого 2006 року, коли відбулось прострочення здійснення оплати за поставлений природний газ, що і було відповідно здійснено у поданій позовній заяві ДК «Газ України».

Просить рішення господарського суду від 12.05.2008р. у справі № 28/131/08 скасувати в частині відмови в стягненні пені та перерахунку 3% річних, інфляційних витрат та задовольнити в цій частині позовні вимоги в повному обсязі. Відшкодувати за рахунок відповідача витрати, пов’язані зі сплатою державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Комунальне підприємство «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області, відповідач, у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення господарського суду таким, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Проти апеляційної скарги заперечує з тих підстав, що в договорі про переведення боргу, не зазначено, що разом із сумою основного боргу, на Нового боржника переводиться і відповідальність за порушення первісного договору первісним боржником. Оскільки строк дії договору про переведення боргу складає 34 дні – до 01.01.2008р., тому відповідальність КП «Житлосервіс» настає з 01.01.2008р.

Просить рішення господарського суду від 12.05.2008р. у справі № 28/131/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційна скарга прийнята до провадження, її розгляд призначений на 24.07.2008р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1328 від 24.07.2008р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого – Коробки Н.Д., суддів: Мірошниченко М.В., Шевченко Т.М.

За клопотанням представників сторін, судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення. За згодою представників сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представники позивача і відповідача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» м. Київ такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

30.12.2005р. між Дочірньою компанією «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним підприємством «Теплокомунсервіс» (Покупець) був укладений договір на постачання природного газу № 06/05-2425 ТЕ-13. За умовами якого, Постачальник зобов’язався передати Покупцю протягом січня - квітня 2006р. та листопада - грудня 2006р. природний газ, а Покупець - прийняти та оплатити поставлений природний газ.

Свої зобов’язання щодо виконання умов договору, Комунальне підприємство «Теплокомунсервіс», належним чином не виконало. Сума несплаченого боргу складає 190.860,80грн.

У зв’язку з чим, 28.11.2007р. між ДК «Газ України» (Кредитор), КП «Теплокомунсервіс» (Первісний боржник) та КП «Житлосервіс» (Новий боржник) було укладено договір №14/07-2678 про переведення боргу (далі Договір)

Згідно умов Договору, за згодою Кредитора Первісний боржник переводить на Нового боржника борг, який виник у Первісного боржника перед Кредитором станом на 01.10.2007р. за договором на постачання природного газу №06/05-2425 ТЕ-13 у сумі 190.860,80грн., який був укладений між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у цьому зобов'язанні та замінює Первісного боржника у зобов'язанні.

Пунктом 2.1 Договору сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, становить 190.860,80грн. Згідно п. 3.1 Договору, до Нового боржника перейшли обов'язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, які встановлені у пункті 2.1 статті 2 цього Договору. Пунктом 6.1 сторони обумовили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, діє протягом 34 днів, тобто до 31.12.2007р., а в частині виконання сторонами зобов’язань, передбачених п.3.1 договору – до повного їх здійснення.

Як свідчать матеріали та обставини справи, КП «Житлосервіс», відповідач, договірних зобов'язань належним чином не виконав, суму боргу у розмірі 190.860,80грн. у встановлений договором строк (до 31.12.2007р.) не здійснив, чим порушив умови договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Враховуючи, що доказів сплати суми основного боргу відповідачем не надано та те, що його зобов’язання за Договором стосовно сплати переведеного боргу не припинено (п. 6.1 статті 6 Договору), колегія суддів погоджується із висновком господарського суду, що заявлена до стягнення сума основного боргу є документально підтвердженою та нормативно обґрунтованою, а тому підлягає стягненню.

Крім вимог про стягнення суми основного боргу, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 16.558,32грн. на підставі п. 6 ст. 231 ГК України, статті 258, 549-551 ЦК України та п. 7.2 Договору № 06/05-2033 ТЕ – 39/491 від 30.12.2005р. Вимоги позивача є безпідставними в силу наступного:

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Як слідує із приписів ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Дійсно, п. 7.2. первісного договору № 06/05-2033 ТЕ – 39/491 від 30.12.2005р. передбачено стягнення пені за неналежне виконання сторонами своїх зобов’язань. При цьому, як зазначено вище, п. 3.1 договору про переведення боргу, сторони визначились, що до Нового боржника перейшли тільки обов’язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, яка встановлена у п. 2.1 статті 2 цього Договору (190.860,80грн.). Договір №14/07-2678 про переведення боргу від 28.11.2007р. не містить узгодження сторін про розмір пені.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки стягнення пені за договором переведення боргу не передбачено, господарський суд правомірно відмовив позивачу в цій частині позовних вимог.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Заявлена до стягнення позивачем сума інфляційних витрат вирахувана останнім за період з лютого 2006р. по січень 2008р., а сума 3% річних за період з 11.02.2006р. по 05.03.2008р.

Дослідивши матеріали та обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо зменшення заявлених до стягнення сум інфляційних витрат та суми 3% річних

Відповідно до п. 6.1 Договору про переведення боргу, договір діє протягом 34 днів, тобто до 31.12.2007р. Таким чином, строк прострочення виконання відповідачем зобов’язання щодо сплати суми боргу, починається з 01.01.2008р. Стягнення суми інфляційних витрат з відповідача позивачем заявлено по січень 2008р. Період прострочення для стягнення інфляційних витрат слід вважати січень 2008р. Ця сума складає 5.534,96грн.

Для стягнення 3% річних слід брати до уваги період з 01.01.2008р. по 05.03.2008р. (65 днів). Ця сума складає 1.016,88грн.

Саме у цьому об’ємі задоволені позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», з чим і погоджується апеляційна інстанція.

Порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права не вбачається. Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.05.2008р. у справі № 28/131/08 залишити без змін.

Головуючий суддя Коробка Н.Д.

судді Коробка Н.Д.

Мірошниченко М.В. Шевченко Т. М.