СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

21.07.2008

Справа №2-22/7328-2008

Позивач - ТОВ «АТ-Троянда-Крим» -
звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою, у якій просить
стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь,  1711,25 грн., у тому числі: 1122,55 грн.  основного боргу, 132,86 грн. пені, 231,33
грн. інфляційних втрат, 224,51 грн. штрафних санкцій.

Відповідач письмовий відзив на
позов до суду не надіслав, явку
представника в судове засідання двічі не забезпечив, витребувані судом
документи в суд не направив, про час і місце проведення судових засіданнь був
сповіщений належним чином.

Суд, керуючись ст. 75 ГПК України,
вважає  можливим розглянути справу по
наявними у ній матеріалам.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника позивача,
дослідивши представлені докази, суд

встановив:

Між позивачем та відповідачем
17.08.2007 р.  було укладено договір
№109/07, відповідно до якого  ТОВ
«АТ-Троянда-Крим» прийняло на себе зобов'язання передати відповідачу у власність
продукцію, а останнії був зобов'язаний її одержати та сплатити ії вартість.

Згідно з п. 4.2 договору загальна
вартість конкретної партії  визначалась у
накладних, які є невідємною частиною договору. Розрахунок  за одержаний товар  здійснюється
шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок або у касу
постачальника (п.4.3 договору).

Серед обов'язків, передбачених ст.
2  договору, визначено, що покупець  повинен
своєчасно оплатити товар, який передано йому у власність ( п. 2.2.3).

У разі несвоєчасної сплати
отриманого товару  відповідач сплачує
позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних за
весь період прострочення платежу (п.5.1). За порушення строків оплати
отриманого товару  відповідач сплачує
штраф у розмірі 20 відсотків від вартості несвоєчасно сплаченого товару
(п.5.2).

Сторони встановили термін дії
зазначеного договору до 31.12.2007 р.

Згідно зі ст. 173
Господарського  кодексу України (далі ГК
України)  господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання в силу якого, один суб'єкт зобов'язаний зробити
певну дію господарського або
управлінсько -господарського характеру
на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити
гроші, надати інформацію та ін) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі й кредитор) має право  вимагати
від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку. Ст.  193
ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські
зобов'язання  належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від
виконання  зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно зі ст. 216 ГК України
учасники господарських відносин несуть господарсько-правову
відповідальність  за правопорушення в
сфері господарювання шляхом застосування у відношенні правопорушників
господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на
правопорушника в сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього
настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. (ст. 217 ГК України).
При цьому,  учасники господарських
відносин відповідають  за  невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання (ст. 218 ГК України). У відповідності зі ст. 230 ГК
України  штрафними санкціями  визнаються
господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку  учасник  господарських відносин зобов'язаний сплатити
при порушенні  їм правил здійснення
господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського
зобов'язання.  Нарахування штрафних
санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути
виконано (ст.232 ГК України). Згідно зі ст. 343 ГК України  платник грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється
за згодою сторін, але  не може
перевищувати подвійної облікової ставки НБУ,
яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі  ЦК України )  зобов'язанням є правовідношення, у якому одна
сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь другої сторони ( кредитора)
певні дії ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та
ін.) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати  від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання  повинне виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК України( ст. 526 ЦК України). Виконання
зобов'язання  може забеспечуватися
неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК
України).

Ст. 549 ЦК України передбачає, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен
передавати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання .

Згідно зі ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу  кредитора зобов'язан сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК
України  за договором поставки  постачальник, який  здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання
його  у підприємницькій  діяльностсті або в інших цілях, а
покупець  зобов'язується прийняти  товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні  положення про
купивлі-продажу, якщо інше  не
встановлено  договром, законом  або не випливає з характеру відносин сторін.

Ст. 655 ЦК України встановлює, що
за договором купівлі-продажу  одна
сторона (продавець)  передає або  зобов'язується передати  майно (товар) у власність іншій стороні
(покупцю), а покупець    приймає або
зобов'язується  прийняти товар та
сплатити за нього визначену грошову суму.

Позивачем представлені копії
накладних № РН-12-1218199 від 31.08.2007 р., № РН-12-1218316 від 07.09.2007 р.,
№ РН-12-2119072 від 19.10.2007 р., № РН -12-2119187 від 02.11.2007 р.,
згудно  з якими  відповідачем був отриманий товар на суму   1406,39 грн.

Відповідач виконав свої
зобов'язання частково,  у рахунок
погашення заборгованості ним перераховано
283,84 грн. непогашеною залишилась сума 1122,55 грн.

Відповідач у порядку, передбаченому
ст. 33 ГПК України, не надав суду доказів виконання зобов'язань по оплаті
отриманого від позивача товару в повному обсязі або докази повернення позивачу
товару, вартість якого не сплачена в терміни, передбачені у договору від
17.08.2007 р.

За таких обставин суд вважає, що
матеріали справи свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань,
передбачених договором № 1007 від 17.08.2007 р., тому згідно зі ст. 218, 230 ГК
України, ст.ст. 526, 549,  625 ЦК України
підлягають задоволенню вимоги по стягненню з відповідача боргу у сумі 1122,55
грн., 132,86 грн. пені, 231,33 грн. інфляційних втрат, 224,51 грн. штрафу .

Згідно зі ст. 49  ГПК України судові витрати підлягають
віднесенню на відповідача.

За
згодою представника позивача у ході судового засідання. яке
відбулось  21.07.2008 р., були оголошені
вступна та резолютивна частини рішення. У відповідності зі ст. 84 ГПК України
рішення оформлене та підписане 23.07.2008 р.

Керуючись ст.ст. 49,  82 -85 ГПК України, суд

вирішив:

1.
Позов  задовольнити.

2. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1)  на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТ-Троянда-Крим»
(99011, м.Севастополь, пл.Ластова, 3, р/р КРД ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», МФО 324021 ЗКПО  30825542)
1122,55 грн.  заборгованості 132,86
грн.  пені, 231,33 грн.   інфляційних втрат, 224,51 грн. штрафу, 102
грн. державного мита та 118 грн.  витрат
на  інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Калініченко А.А.