ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.08 Справа № 20/366д/08

Суддя Гандюкова Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Дочірнього підприємства “Пансіонат “Дорожник” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, Запорізька область, м.Приморськ

до Приватного підприємства “Спектр”, Запорізька область, м.Приморськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відкрите акціонерне товариство “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України “, м.Київ

про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Тюркіна В.В. (директор, наказ №75-К від 06.07.2007р.);

Від відповідача – Войтенко В.В. (довіреність №2 від 18.07.2008р.);

Говоруха Г.Ф. (довіреність №1 від 18.07.20068р.)

Від третьої особи –Іорданов К.І. (довіреність №420 від 21.05.2008р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу від 05.06.2007р., укладеного між ДП “Пансіонат “Дорожник” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” та ПП “Спектр”.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/366д/08, судове засідання призначено на 21.07.2008р.

21.07.2008р. справу розглянуто, за згодою сторін та третьої особи оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені у позові та на підставі ст.ст. 137 ГК України, ст.ст.13,321,638,651,773 ЦК України просить позов задовольнити. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Власником майна, переданого в оренду відповідачу, є ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Приморської міської ради 06.04.2007р. Дане майно передане позивачу на праві оперативного управління. Після укладення договору оренди строком на 10 років відповідачем була надана пропозиція щодо здійснення капітальних вкладень та залучення інвестицій на розвиток та оновлення фондів об’єкту оренди на довготривалий період у розмірі 14 млн. грн., що вимагає продовження строку дії договору до 25 років. На підставі пропозицій відповідача Державною службою автомобільних доріг України, яка є засновником і одночасно вищим органом власника, прийнято рішення щодо надання дозволу на продовження строку дії договору оренди до 25 років. Після отримання дозволу 27.02.2008р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди, якою, зокрема, продовжено строк оренди до 25 років. Проте, як у даній додатковій угоді, так і в самому договорі оренди не передбачені конкретні інвестиційні зобов’язання відповідача по оновленню основних фондів об’єкту оренди, які були підставою для надання дозволу на продовження строку дії договору. Позивач вважає, що укладений договір оренди не відповідає дозволу власника, а отже порушує його права та законні інтереси, протиправно обмежує здійснення права власності на об’єкт оренди. Крім того, відповідно до п.5.6 договору відповідач зобов’язаний протягом місяця після укладення договору оренди застрахувати на користь позивача майно на суму не меншу за його оціночну вартість. Всупереч цій умові з моменту укладення договору і по сьогоднішній день відповідачем не було надано позивачу необхідних документів, які засвідчують факт здійснення страхування, тому відповідачем не виконується умова договору оренди щодо страхування орендованого майна, яка відповідно до ст.10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” є однією з істотних умов договору оренди. Позивач вважає, що це є суттєвим порушенням договору, а той факт, що дана умова не виконується більше ніж 1 рік, підтверджує факт систематичного невиконання умов договору відповідачем. Згідно з п.8.3 спірного договору орендодавець має право розірвати договір достроково у разі систематичного невиконання орендарем умов договору. Листом №6/17-10/685 від 15.04.2008р. відповідачу було запропоновано достроково розірвати договір оренди, проте відповіді на лист не отримано. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав на таких підставах. Вказані у позовній заяві інвестиційні зобов’язання не передбачені в рішеннях Колегії Державної служби автомобільних доріг України №№11,68 від 22.02.2007р. та 30.11.2007р., що свідчить про дотримання ПП “Спектр” дозволу вищого органу управління власника, а отже не порушують його права та законні інтереси щодо цього майна. Рішень стосовно зміни, розірвання договору з боку Укравтодору не було. Посилання позивача на невиконання умов договору щодо страхування майна (що ця умова не виконується систематично з моменту укладення договору більш ніж 1 рік) відповідач вважає необґрунтованим, оскільки згідно з п.2 рішення Колегії №11 від 30.11.2007р. прийнято рішення про виведення котельні, мазутонасосної станції і ємності із складу об’єкту оренди пансіонат “Дорожник” шляхом їх продажу. Причиною несвоєчасного страхування об’єкту стало те, що не була відома остаточна вартість майна і неможливо встановити конкретні об’єкти (об’єми) майна. 30.11.2007р., тобто через 5 місяців з моменту укладення договору Укравтодор рішенням №68 остаточно вирішив вивести зі складу цілісного майнового комплексу ці об’єкти шляхом їх продажу та дозволив продовжити термін оренди на 25 років. Після внесення на виконання цього рішення 27.02.2008р. змін до договору було визначено остаточну вартість цілісного майнового комплексу і відповідач в той же день 27.02.2008р. застрахував майно (договір № добровільного страхування орендованого майна юридичних осіб), тобто до пред’явлення позову. Договір містить усі істотні умови, встановлені ст.284 ГК України. З посиланням на ст.629,651 ЦК України, ст.ст.188,291 ГК України, відповідач вказує, що договір є обов’язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від договору не допускається. Істотним є таке порушення умов договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідач вважає, що ним не порушено жодного зобов’язання, оскільки обмежень та заборон на розмір інвестиційних зобов’язань по оновленню основних фондів об’єкту оренди договором не передбачено; страхування майна здійснено в день визначення остаточної вартості цілісного майнового комплексу, а діями відповідача не завдано будь-якої шкоди власнику орендованого майна. Просить у позові відмовити.

Третя особа надала пояснення, відповідно до яких фактично підтримала позовні вимоги з викладених позивачем підстав та, зокрема, пояснила, що спірний договір було укладено з порушенням вимог ст.ст.13,321 ЦК України, що призвело до порушення права власності Компанії на орендоване майно. В порушення п.5.6 спірного договору відповідачем не було надано необхідних документів, які засвідчують факт здійснення страхування орендованого майна на та підставі яких позивачу можуть бути відшкодовані збитки у разі настання страхового випадку. Зважаючи на це, відповідачем не виконується вимога договору оренди щодо страхування орендованого майна. Відповідач порушує право власності компанії на майно, що є об’єктом оренди, та суттєво порушує договір оренди, у зв’язку з цим третя особа вважає, що договір оренди підлягає розірванню.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2007р. між Дочірнім підприємством “Пансіонат “Дорожник” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” (орендодавець, позивач) та Приватним підприємством “Спектр” (орендар, відповідач) був укладений договір оренди цілісного майнового комплексу, за яким орендодавець на підставі рішення Колегії Укравтодору від 22.02.2007р. за №11 та результатів відкритих торгів з реалізації права оренди цілісного майнового комплексу ДП “Пансіонат “Дорожник” передав, а орендар прийняв у строкове платне користування цілісний майновий комплекс (надалі об’єкт), що знаходиться за адресою: Запорізька область м.Приморськ, вул. Курортна,85, для здійснення підприємницької діяльності орендарем Вартість цілісного майнового комплексу станом на 31.03.2007р. складає 5 151 045 грн. (п.1.1).

Склад майнового комплексу, переданого в оренду, викладений в п.1.2 договору.

Передане в оренду майно згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.04.2007р., виданим на підставі рішення виконавчого комітету Приморської міської ради від 12.01.2007р., належить на праві державної власності ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” та знаходиться в оперативному управлінні Дочірнього підприємства “Пансіонат “Дорожник”.

Згідно з п.п.2.1.,2.2 договору орендар вступає у користування об’єктом у строк 10 років після підписання цього договору. Власником об’єкту залишається ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”.

Розділом 5 договору визначено обов’язки орендаря. Зокрема, відповідно до п.5.6 орендар зобов’язався протягом місяця після укладення цього договору застрахувати майно об’єкту на суму не меншу його оціночної вартості на користь орендодавця в порядку, визначеному чинним законодавством.

27.02.2008р. сторонами було укладено договір про зміну договору оренди, відповідно до якої, зокрема, встановили строк дії договору 25 років; повернено з оренди у зв’язку з наміром продати будівлю котельні, мазутонасосної станції, ємності та визначили вартість цілісного майнового комплексу 4 938110,89грн.89коп.

Договір оренди, а також договір про зміну договору оренди посвідчено нотаріально.

27.02.2008р. ПП “Спектр” укладено договір № добровільного страхування орендованого майна юридичних осіб, згідно з яким застрахованим майном є цілісний майновий комплекс ДП “Пансіонат “Дорожник”, страхова сума 4 938110,89грн., вигодонабувач –ДП “Пансіонат “Дорожник” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”.

19.06.2008р. ДП “Пансіонат “Дорожник” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” звернулося до господарського суду з позовом про розірвання договору оренди.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, пояснення представників сторін у судовому засіданні, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають на таких підставах.

Правовідносини сторін врегульовано договором оренди. Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань відповідно до ст. ст. 173, 174 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Приписами ст.ст.33,34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ДП “Пансіонат “Дорожник” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”, звертаючись з позовом про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу від 05.06.2007р., обґрунтовує свої вимоги ст.10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, ст.ст.13, 321, 638, 651, 773 ЦК України.

Згідно з ст.10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” страхування орендарем взятого ним в оренду майна є однією з істотних умов договору оренди.

Статтею 638 ЦК України, на яку посилається позивач обґрунтовуючи свої вимоги, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Спірний договір у п.5.6 містить істотну умову щодо страхування майна.

Підставою для розірвання договору позивач вказує порушення відповідачем п.5.6 договору, ненадання необхідних документів, які засвідчують факт здійснення страхування, та зазначає, що невиконання відповідачем умови договору щодо страхування майна об’єкту оренди, яка є істотною умовою, є суттєвим порушенням договору. А той факт, що дана умова не виконується з моменту укладення договору, тобто більше 1 року, є системним невиконанням умов договору відповідачем.

Пунктом 8.3 договору оренди встановлено, що орендодавець має право розірвати договір достроково у разі суттєвого погіршення фінансового стану об’єкту або системного невиконання орендарем умов цього договору.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Вирішуючи спір, суд враховує, що відсутність у договорі істотної умови договору та істотне порушення умов договору не є тотожними поняттями і мають різні правові наслідки.

Як свідчать матеріали справи, після укладення договору оренди з боку позивача мало місце погодження з власником майна та Державною службою автомобільних доріг України питання щодо виведення зі складу майна, переданого в оренду ПП “Спектр”, котельної, мазутної станції, ємності, які фактично не використовувалися (листи №1/11-10/1834 від 11.10.2007р., №47 від 14.11.2007р., а.с.17,19). Рішенням №68 від 30.11.2007р. Колегії Державної служби автомобільних доріг України такий дозвіл було надано (п.2).

При цьому слід зазначити, що власник майна мав намір відчужити зазначені об’єкти ще під час погодження передачі в оренду основних засобів рішенням №11 від 22.02.2007р., на підставі якого між сторонами укладено договір оренди цілісного майнового комплексу від 05.06.2007р. Так, згідно з абзацом 4 пункту 1 цього рішення було погоджено відчуження шляхом продажу на конкурентних засадах будівель котельні, мазутонасосної станції та ємності, що числяться на балансі ДП “Пансіонат “Дорожник” і розташовані за адресою: Запорізька область, м.Приморськ, вул.Курортна, 83.

Згідно з п.5.6 договору оренди сума страхування об’єкту прямо пов’язана з оціночною вартістю всього майна, переданого в оренду.

Надані відповідачем матеріали свідчать про те, що після вирішення питання щодо виведення частини майна з оренди та остаточного визначення в договорі про зміни від 27.02.2008р. розміру вартості цілісного майнового комплексу, за виключенням виведених об’єктів, у розмірі 4938110,89 грн., відповідачем того ж дня 27.02.2008р. укладено договір добровільного страхування орендованого майна №, в якому страхова сума 4938110,89грн. відповідає оціночній вартості цілісного майнового комплексу, вигодонабувачем вказано ДП “Пансіонат “Дорожник” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що на момент пред’явлення позову відповідачем виконано умову договору щодо страхування майна, однак з порушенням строку, встановленому в договорі. Порушення місячного строку для укладення договору страхування майна може бути підставою для притягнення до відповідальності у вигляді штрафних санкцій (якщо така відповідальність встановлена), однак не може вважатися істотним порушенням договору оренди, яке тягне за собою розірвання договору оренди.

Як вбачається із позовної заяви, позивач дійшов до висновку щодо порушення відповідачем умови договору щодо страхування у зв’язку з тим, що позивачу не було надано документів, які підтверджують факт здійснення страхування. Однак, ненадання позивачу договору страхування не є істотним порушенням в розумінні ст.651 ЦК України, п.5.6 договору та не може бути підставою для розірвання договору, оскільки у п.5.6 договору сторони передбачили зобов’язання орендаря застрахувати майно протягом місяця, а не надати позивачу договір страхування.

Підставою для розірвання договору оренди позивач також вказує те, що договір про зміни, яким строк оренди продовжено до 25 років, було укладено на підставі пропозиції відповідача щодо здійснення капітальних вкладень та залучення інвестицій на розвиток і оновлення фондів об’єкту оренди на довготривалий період в розмірі 14 млн. грн. Проте, в даній угоді, як і самому договорі, не передбачені конкретні інвестиційні зобов’язання відповідача, які були основною умовою, на підставі якої продовжено строк дії договору.

Згідно з ст.773 ЦК України, вказаної у підставі позову, наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до матеріалів справи відповідач ПП “Спектр” після укладення договору оренди звернувся до позивача з листами №32 від 12.11.2007р. та №37 від 16.11.2007р., в яких виклав свої пропозиції і план капітальних вкладень та залучення інвестицій на розвиток пансіонату “Дорожник” з метою виведення пансіонату на прибуткову діяльність, зазначивши, що втілення плану вимагає укладення договору оренди не менше ніж на 25 років.

Матеріалами справи підтверджується, що після тривалого листування між позивачем, власником майна та узгодженням з засновником колегією Державної служби Автомобільних доріг було прийнято рішення №68 від 30.11.2007р. дозволити передачу в оренду терміном на 25 років ПП “Спектр” цілісного майнового комплексу ДП “Пансіонат “Дорожник”.

27.02.2008р. між сторонами договору оренди було укладено договір про зміни, відповідно до п.3.3. якого, в п.2.1 основного договору внесено зміни щодо строку договору оренди, а саме продовжено його дії з 10 до 25 років.

Згідно з рішенням Колегії державної служби Автомобільних доріг України №10 від 04.04.2008р. було визнано недоцільним продовження дії договору оренди цілісного майнового комплексу ДП “Пансіонат “Дорожник” з орендарем ПП “Спектр” у зв’язку з відсутністю у договорі конкретних інвестиційних зобов’язань, які передбачались при розгляді питання надання дозволу і були істотною умовою при прийнятті рішення колегії від 30.11.2007р. та було визнано доцільним припинити дію договору оренди. Крім того, цим рішенням було скасовано п.2 рішення колегії від 22.02.2007р. №11, яким було погоджено передача в оренду.

Керуючись цим рішенням, позивач 15.04.2008р. направив відповідачу лист №6/17-10/685, яким просив на підставі п.10.7 договору оренди достроково розірвати договір оренди від 05.06.2007р. за взаємною згодою.

Відповідно до ч.2 ст. 67, ч.4 ст.179 ГК України, ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони при укладенні договору про зміни не були позбавлені можливості передбачити в ньому підстави та умови на яких продовжується термін оренди, обумовити порядок та строки виконання таких умов та перебачити відповідальність за їх невиконання. Позивач також не був позбавлений можливості внести пропозиції щодо внесення відповідних змін до договору в установленому законом порядку. Доказів будь-яких звернень з цього приводу до відповідача позивачем не надано.

Таким чином, сама лише відсутність у договорі конкретних інвестиційних зобов’язань не може бути достатньою підставою для розірвання договору, оскільки саме договір є підставою для виникнення зобов’язань сторін.

Позивач і на цей час не позбавлений можливості на захист своїх прав та прав власника майна запропонувати внести зміни до договору щодо конкретних інвестиційних зобов’язань.

Заперечення третьої особи про те, що спірний договір було укладено з порушенням вимог ст.ст.13,321 ЦК України, що призвело до порушення права власності Компанії на орендоване майно, суд вважає необґрунтованим і недоведеним. Крім того, порушення закону при укладенні договору (якщо таке порушення мало місце) може мати правовим наслідком визнання договору недійсним, а не розірвання договору.

Враховуючи викладене, посилання позивача на інші норми права та письмові докази не можуть бути підставою для задоволення позову по даному предмету та вказаних позивачем підстав. Позивачем не доведено наявність обставин, які можуть бути підставою для задоволення позову. Позовні вимоги з підстав, які заявлено, не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                             Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано у повному обсязі 22.08 2008р.