ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

№ 36/414

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.

суддів :

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

не з’явився

відповідача

не з’явився

3-тьої особи

Петриченка О.П. дов. №11 від 23.10.2006 р.

прокурора

Громадського С.О. –прокурора відділу Генпрокуратури України

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайс"

на рішення

господарського суду м. Києва від 30.01.2008 р.

та на постанову

Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 р.

у справі

№36/414 господарського суду м. Києва

за позовом

Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України

до

Київської міської ради

Третя особа

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ділайс"

про

визнання недійсним рішення міськради №638/798 від 10.07.03 р.

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора м. Києва звернувся до господарського суду м. Києва з позовом в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України до Київської міської ради про визнання недійсним рішення міськради №638/798 від 10.07.03 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірним рішенням міськрада неправомірно вилучила земельну ділянку у ДП "НДВ агрокомбінат "Пуща-Водиця" на користь ТОВ "Ділайс" без згоди землекористувача, що є порушенням ст. ст. 123, 149 Земельного кодексу України. Крім того, міськрадою не було вирішено питання про перевід цієї земельної ділянки з земель сільськогосподарського призначення в категорію земель житлової та громадської забудови.

Ухвалою від 19.11.2007 року господарський суд м. Києва залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Ділайс". Розгляд справи відкладений на 05.12.07 на 15:30. Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.30) ТОВ "Ділайс" отримало названу ухвалу 23.11.2007 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.01.2008 року (суддя Трофименко Т.Ю.) в позові відмовлено з тих підстав, що оспорюване рішення прийняте Київрадою в межах визначеної законом компетенції, проект землеустрою відведення земельної ділянки погоджено в установленому законодавством порядку..; затвердивши проект землевідведення, міськрада таким чином змінила цільове призначення земельної ділянки.

За апеляційним поданням Заступника прокурора м. Києва судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 року (судді: Моторний О.А., Кошіль В.В., Шапран В.В.) скасоване, позов задоволений, визнаний недійсним пункт 23 рішення Київської міської ради від 10.07.2003 року №638/798 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею".

Постанова мотивована тим, що спірна земельна ділянка належала раніше на правах довічного землекористування артілі "Комуніст", правонаступником якої є радгосп "Совки", який в свою чергу приєднаний до Агрокомбінату "Пуща-Водиця" на правах структурного підрозділу, однак останній у визначеному законом порядку не оформив права на цю земельну ділянку. Таким чином згода на вилучення названої земельної ділянки надана не землекористувачем., отже рішення прийняте міськрадою всупереч вимогам ст.ст. 21, 123, 124 Земельного кодексу України без згоди землекористувача.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, ТОВ "Ділайс" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаржник, зокрема звертає увагу касаційної інстанції на те, що судами допущено неповноту дослідження всіх обставин справи, крім того, порушено принцип рівності всіх учасників процесу перед законом і судом.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника третьої особи, прокурора, розглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 року №638/798 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" (п.23) затверджено проект відведення земельних ділянок ТОВ "Ділайс" для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельного комплексу на Кільцевій дорозі між пров. Шевченка, вул. Ватутіна та автотранспортною розв'язкою у Солом'янському районі м. Києва, для чого на підставі листа-згоди від 24.07.02 №607 вилучено з користування агрокомбінату "Пуща –Водиця" частину земельної ділянки площею 3,94 га за вказаною адресою, право на користування якою посвідчено державним актом на довічне користування землею від 25.02.1947 року, виданим виконкомом Києво-Святошинської райради депутатів трудящих сільськогосподарській артілі "Комуніст". Правонаступником цієї артілі став радгосп, в подальшому державне підприємство "Совки", яке на підставі наказу Міністерства агропромислового комплексу України від 13.05.1999 р. №193, приєднано на правах структурного підрозділу до ДП "НДВ агрокомбінат "Пуща-Водиця".

Господарськими судами також встановлено, що звертаючись до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України Заступник прокурора м. Києва просив визнати вищенаведене рішення міськради недійсним з тих підстав, що земельну ділянку вилучено у ДП "НДВ агрокомбінат "Пуща-Водиця" на користь ТОВ "Ділайс" неправомірно, без згоди землекористувача, що є порушенням ст. ст. 123, 149 Земельного кодексу України.

Досліджуючи питання щодо неправомірності вилучення у землекористувача названої земельної ділянки, місцевий господарський суд спростував ці доводи та відмовив у задоволенні позову, а суд апеляційної інстанції визнав ці доводи обґрунтованими, скасував рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови зазначив у постанові, що в порушення вимог ст. 126 Земельного кодексу України ДП "НДВ агрокомбінат "Пуща-Водиця" не переоформило на себе належним чином право користування земельною ділянкою, яка була надана у довічне користування сільськогосподарській артілі "Комуніст".

Колегія вважає, що такі висновки апеляційного господарського суду не відповідають обставинам справи та чинному законодавству з огляду на наступне.

Факти надання спірної земельної ділянки в 1947 році у довічне користування сільськогосподарській артілі "Комуніст", правонаступництва цієї артілі радгоспом, в подальшому державним підприємством "Совки" та приєднання останнього в 1999 році на правах структурного підрозділу до ДП "НДВ агрокомбінат "Пуща-Водиця" підтверджені матеріалами справи і не оспорюються сторонами, в т. ч. і прокурором.

Право постійного користування землею є різновидом майнового права у розумінні змісту ст. 190 Цивільного кодексу України.

Відповідно до загального правила, закріпленого ст.ст. 104-109 Цивільного кодексу України при реорганізації юридичної особи до її правонаступника переходить майно (права і обов'язки) реорганізованої особи.

В рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2005р. у справі №1-17/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х “Перехідні положення" Земельного кодексу України, Конституційний Суд України дійшов висновків про те, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою, а в п. 5.6. цього Рішення Конституційний Суд України встановив, що “підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний Кодекс серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки".

З урахуванням норм наведеного законодавства та встановлених обставин справи колегія вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності у ДП "НДВ агрокомбінат "Пуща-Водиця" права на користування вказаною земельною ділянкою і недійсності наданої ним згоди на вилучення міськрадою частини цієї земельної ділянки.

Статтею 149 Земельного кодексу України передбачена лише згода землекористувачів на вилучення у них земельних ділянок, право вирішення питання щодо осіб яким буде надана вилучена земельна ділянка землекористувачам не надано, а віднесено до компетенції, у даному випадку міської ради, оскільки згідно зі ст. 9 цього Кодексу до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить розпорядження землями територіальної громади міста, у тому числі і надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

З врахуванням цих положень законодавства та листа ТОВ "Промінь" про передачу всіх прав та функцій замовника по оформленню спірної земельної ділянки товариству "Ділайс", колегія вважає також помилковими посилання суду апеляційної інстанції, як на підставу для задоволення позову, на факт надання згоди ДП "НДВ агрокомбінат "Пуща-Водиця" на вилучення земельної ділянки на користь ТОВ "Промінь", а не на користь ТОВ "Ділайс".

У тексті оспорюваного прокурором рішення міськради безпосередньо вказано про надання ТОВ "Ділайс" земельної ділянки "для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельного комплексу на Кільцевій дорозі …" у зв’язку з чим колегія вважає необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про те, що міськрадою не було вирішено питання про зміну цільового призначення вилученої у ДП "НДВ агрокомбінат "Пуща-Водиця" і наданої третій особі землі.

Судом першої інстанції, ухвалою від 19.11.2007 р. було відкладено розгляд справи і покладено на прокуратуру обов’язок надати докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, а позивача - письмові пояснення на позовну заяву. Незважаючи на це, ні прокурором, ні позивачем ніяких нових доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, надано не було, пояснень на позов від позивача Державного агентства земельних ресурсів України не надійшло, його представники в жодне з судових засідань судів першої та апеляційної інстанцій не з’явилися.

З врахуванням викладеного колегія вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції у справі - скасуванню, а рішення суду першої інстанції – залишенню в силі.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайс" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2008 р. у справі №36/414 скасувати, рішення господарського суду м. Києва від 30.01.2008 р. у тій же справі залишити в силі.

Головуючий суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.