ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

06.10.08
Справа  № 17/43

Львівський апеляційний
господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                Р. Марко

суддів                                           С. Бойко

Т. Бонк

При
секретарі
Гунька О.

розглянувши апеляційну скаргу  Рівненського обласного ЗАТ по туризму та
екскурсіях «Рівнетурист» та п/п ОСОБА_1

на
рішення  господарського суду  Рівненської     області від 17.07.08

у справі    №
17/43

за   первісним позовом  - Рівненського
обласного ЗАТ по туризму та екскурсіях «Рівнетурист»

до -п/п ОСОБА_1

за участю третьої особи
без самостійних вимог на стороні відповідача- ОСОБА_2

про визнання недійсним договору купівлі-
продажу

за зустрічним позовом- п/п ОСОБА_1

до- Рівненського обласного ЗАТ по туризму та
екскурсіях «Рівнетурист»

про визнання недійсним положення про порядок
відчуження основних фондів ЗАТ «Рівнетурист»

за
участю представників сторін

Від
відповідача -з»явився

Від
позивача-   не з»явився

Від тр.
Особи- з»явився

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду від
17.07.08 відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позову.

Не погоджуючись із прийнятим
рішенням, позивач за первісним позовом подав апеляційну скаргу з проханням
скасувати рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову з підстав
порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків
суду дійсним обставинам справи, не повного дослідження обставин справи.    Свої вимоги
про визнання недійсним договору від 09.12.05, обґрунтовує тим, що при укладенні
вказаного договору голова правління Рівненського обласного  закритого акціонерного товариства по туризму
та екскурсіях "Рівнетурист" - ОСОБА_3. перевищив надані йому законом,
статутом та Положенням про порядок відчуження (списання, передачі,
перерозподілу, обміну, реалізації тощо) основних фондів (засобів) ЗАТ "Рівнетурист"
повноваження. З цих підстав та відповідно до вимог ч.1 ст.215, ч.2.ст.203 ЦК
України, просить в судовому порядку визнати договір недійсним.

Позивач за зустрічним позовом також
подав апеляційну скаргу з проханням скасувати рішення в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову з підстав невідповідності висновків суду дійсним
обставинам справи, не повного дослідження обставин справи. В обґрунтування
вимог по зустрічному позову п/п ОСОБА_1 посилається на те, що Положення про
порядок відчуження (списання, передачі, перерозподілу, обміну, реалізації тощо)
основних фондів (засобів) ЗАТ "Рівнетурист" прийняте з порушенням
вимог абз.11 п.3 Положення про спостережну раду позивача та не відповідає
вимогам чинного законодавства.

В
судовому засіданні, представники сторін
заперечили проти доводів  один
одного.

Розглянувши
доводи апеляційних скарг, заслухавши представників сторін,  дослідивши обставини справи, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства,
колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення вимог апелянтів.

При цьому
колегія виходила з наступного.

За умовами договору купівлі-продажу
від 09.12.2005 року,  Рівненське обласне
закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Рівнетурист"
продало, а суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 купила
приміщення цокольного поверху ресторану загальною площею 331,3 кв.м., що
складає 10/100 ідеальної частки цієї будівлі, що складає цілу ідеальну частку в
складі будівель туркомплексу "Турист", що знаходиться за адресою:
м.Рівне, вул.Київська,36.

Договір підписано з боку позивача: головою
правління ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту Рівненського обласного
закритого  акціонерного  товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист",
а з боку відповідача -суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1

Договір посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі нотаріуса за №2453 від 09.12.2005 року та
зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 09.12.2005 року.

В
подальшому, суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1
відчужила  вказаний об'єкт нерухомого
майна  на користь ОСОБА_2 за договором   купівлі-продажу від 26.12.2005 року.  Договір посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі нотаріуса за №2597 від 26.12.2005 року та
зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 26.12.2005 року.

На день
розгляду справи об'єкт приміщення цокольного поверху ресторану загальною площею
331,3 кв.м., що складає 10/100 ідеальної частки цієї будівлі, яка є цілою
ідеальною часткою в складі будівель туркомплексу "Турист", що
знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Київська,36 зареєстрований на праві
власності за ОСОБА_2

Відповідно
до частин 1 та 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Частина 1
ст.203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

Згідно з
вимогами ч.2.ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності, а згідно з вимогами ч.3 - волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Частиною  5 ст.203 ЦК України визначено,
що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Як
встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, зміст
укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу містить всі
істотні умови, не суперечить ЦК України та іншим актам цивільного
законодавства. Даний правочин вчинений уповноваженими особами, доказів про те,
що волевиявлення учасників не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі
сторонами не надано. Договір вчинений у формі, встановленій законом,
посвідчений нотаріально, зареєстрований у Держаному реєстрі правочинів (т.1
а.с.18-19).

Правочин
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним і
виконаний сторонами повністю, що підтверджено актом приймання-передачі об'єкту
нерухомості від 09.12.2005 року (т.1 а.с.20, 56), фактом реєстрації права
власності на приміщення за відповідачкою - витяг про реєстрацію права власності
№9425093 від 26.12.2005 року (т.1 а.с.55), - з одного боку та прийняття
позивачем оплати за відчужені по договору приміщення  - платіжні доручення №103 від 12.12.2005 року,
№105 від 13.12.2005 року, №106 від 14.12.2005 року на загальну суму договору:
179000 грн. та бухгалтерська довідка Рівненського обласного закритого
акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист" (т.1
а.с.57,58), - з другого.

Щодо
доводів первісного позивача щодо підписання договору головою правління без
належних повноважень, то такі доводи є безпідставними так як:

Статтею
154 ЦК України, статтею 82 ГК України та ст.4 Закону України "Про  господарські товариства" визначено,
що  господарські товариства діють
відповідно до установчих документів, а установчим документом   акціонерного товариства є статут. Статут
визначає предмет і цілі діяльності товариства, склад його засновників та
учасників, а також склад і компетенцію органів товариства та порядок прийняття
ними рішень.

Рівненське
обласне закрите акціонерне товариства по туризму та екскурсіях
"Рівнетурист" створене 03.12.2003 року. Статут Товариства
зареєстрований розпорядженням міського голови м.Рівне за №3890р від 29.12.2003
року. Рішенням установчих зборів Товариства головою правління Рівненського
обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях
"Рівнетурист" обрано ОСОБА_3(протокол Установчих зборів №1).

Акціонерне
товариство, в силу положень ст.12 Закону України "Про господарські
товариства", є власником майна, переданого йому засновникам і учасниками у
власність та отриманого в результаті його господарської діяльності.

Відповідно
до ст. 89 ГК України, ст.23 Закону України "Про господарські
товариства", управління діяльністю господарського товариства здійснюють його
органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких
визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках -
учасники товариства.

Відповідно
до вимог ст.ст. 41,46, 47,49 Закону
України "Про господарські товариства"  та п.49 статуту Рівненського обласного
закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях
"Рівнетурист" управління Товариством здійснюють: Загальні збори
акціонерів -вищий орган, Рада товариства -наглядовий орган, Правління
-виконавчий орган та Ревізійна комісія -контролюючий орган.

П. 53
статуту товариства визначено компетенцію Голови правління Товариства, а саме до
повноважень керівника виконавчого органу Рівненського обласного закритого
акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист"
віднесено, зокрема, і право на укладення договорів (угод) на суму, що не
перевищує 25 % вартості активів Товариства за даними останньої фінансової
звітності. Інших обмежень на укладення головою правління господарських
договорів статутом не передбачено.

Як
встановлено колегією, Правлінням Рівненського обласного закритого акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист"  11.05.2005 року було прийнято рішення про
реалізацію на конкурсній основі неперспективної частини туркомплексу
"Турист", а саме ресторанного блоку та інших приміщень, які
безпосередньо не використовуються у господарській діяльності Товариства, а
здаються ним в оренду іншим суб'єктам господарювання (протокол правління
№5).

З метою
визначення ринкової вартості будівлі туркомплексу "Турист", суб'єктом
оціночної діяльності асоціацією "УкрЕксПроБуд" було складено
висновок, згідно якого ринкова вартість готелю визначена на рівні 4280000
гривень, а ресторану -1460000 гривень.
25.10.2005 року в Біржовому віснику (№29(71) було опубліковано
інформацію про виставлення на торги частини приміщень туркомплексу
"Турист".

Для
проведення конкурсу, Рівненським обласним закритим акціонерним товариством по
туризму та екскурсіях "Рівнетурист"
було створено конкурсну комісію (наказ №94-ВР від 11.11.2005 року).

Відповідачка
-суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 15.11.2005 року
подала заявку на участь у конкурсі і рішенням комісії позивача від 17.11.2005
року була визнана   переможцем конкурсу з
продажу об'єкту: "Приміщення цокольного поверху ресторанного блоку
туркомплексу "Турист",
загальною площею 331,2 м2 . Вподальшому на підставі вказаного
рішення конкурсної комісії і був укладений спірний договір, який від імені
Рівненського обласного закритого акціонерного товариства по туризму та
екскурсіях "Рівнетурист"
підписаний  головою правління
ОСОБА_3

Оскільки
за договором купівлі-продажу відчужено об'єкт нерухомого майна вартістю 179000
грн., то сума  такої угоди складає 2,7 %
вартості активів Товариства за даними останньої фінансової звітності, а відтак
укладаючи її голова правління Рівненського обласного закритого акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях "Рівнетурист"  діяв в рамках повноважень, наданих йому Статутом
та законом.

Безпідставними
є посилання позивача за первісним позовом на п. 50,51 Статуту, так
як   ними передбачено обов'язкове
затвердження вищим та наглядовим органом лише договорів на суму, що перевищує
25 % вартості активів Товариства за даними останньої фінансової звітності, а не
їх укладення. Оскільки установчим документом Товариства  надано право виконавчому органу на укладення
договору з відчуження майна на суму, що не
перевищує 25 % вартості активів Товариства за даними останньої
фінансової звітності - то такий орган підписав договір без порушення наданих
йому повноважень. Сам же факт не затвердження договору після його підписання не
може бути підставою для визнання договору недійсним.

Судом
першої інстанції вірно зазначено про безпідставність доводів позивача про
порушення Положення про порядок відчуження (списання, передачі, перерозподілу,
обміну, реалізації тощо) основних фондів (засобів) ЗАТ „Рівнетурист” та
Положення про порядок проведення конкурсів з продажу об'єктів нерухомого майна
ЗАТ „Рівнетурист”, оскільки норми цих Положень обмежують права власника майна
визначені чинним законодавством України та статутом товариства, а також самі ці
акти прийняті з порушенням установленого порядку.

Згідно
ст. 12 Закону України “Про господарські товариства” та ст. 25 Закону України
“Про власність”, акціонерне товариство є власником майна, переданого йому
засновниками і учасниками у власність, придбаного за рахунок продажу акцій,
отриманого в результаті його господарської діяльності, а також іншого майна,
придбаного на підставах, не заборонених законом.

Статтями  316, 317 ЦК України передбачено, що  правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Частинами
1, 3  ст. 92 ЦК України передбачено, що
юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або
особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Тобто, передача
окремих функцій по господарському управлінню майном товариства, згідно ч.3 ст.
30 Закону України “Про власність” має бути
закріплена рішенням загальних зборів товариства. Це може бути зроблено
шляхом визначення таких функцій в статуті
товариства чи окремим рішенням загальних зборів акціонерного товариства
з чітким  переліком функцій по
господарському управлінню майном товариства.

Колегія
суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Положення про
порядок відчуження (списання, передачі, перерозподілу, обміну, реалізації тощо)
основних фондів (засобів) ЗАТ „Рівнетурист” та Положення про порядок проведення
конкурсів з продажу об'єктів нерухомого майна ЗАТ „Рівнетурист”  затверджені
радою ЗАТ “Рівнетурист”, а не вищим органом товариства - загальними
зборами товариства, а тому їх недотримання виконавчими органами акціонерного
товариства, зокрема і головою правління при укладанні оспорюваного
договору,  не можна вважати перевищенням
своїх  повноважень.

Відповідно
до вимог ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила
дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Доказом
такого схвалення може бути вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди
(прийняття її виконання, здійснення або приймання платежу сторони і т.ін.). У
такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів відсутності
належних повноважень представника на укладення угоди задоволенню не підлягає.

Матеріалами
справи доведено схвалення позивачем договору купівлі-продажу від 09.12.2005
року, яке полягає у передачі майна за актом відповідачу і прийняття від нього
грошових коштів в рахунок оплати за придбані об'єкти нерухомості.

З огляду
на досліджені вище обставини справи, суд правомірно відмовив  в задоволенні первісного позову .

Щодо
зустрічного позову, то  як вище було
встановлено, оспорюване Положення, в супереч нормам законів України та статуту
товариства,  затверджене рішенням  ради товариства, а не рішенням загальних
зборів.

Положення
про порядок відчуження (списання, передачі, перерозподілу, обміну, реалізації
тощо) основних фондів (засобів) ЗАТ „Рівнетурист” є внутрішнім документом
товариства, спрямоване на організацію роботи саме товариства і його
органів  та не стосується прав і
обов'язків інших осіб.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та
організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею16
ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки,
підприємець ОСОБА_1  в зустрічному  позові не вказала в чому саме виявляється
порушення її прав та охоронюваних законом інтересів оспорюваним Положенням,
суд  першої інстанції вірно прийшов до
висновку про безпідставність та необгрутованість позовних вимог по зустрічному
позову.

Колегія
суддів, вважає, що місцевим господарським судом за наявних у справі доказів в
цілому зроблено правильні висновки щодо обставин справи, що свідчить про
відсутність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та
задоволення апеляційних скарг.

Керуючись
ст.ст.  101, 103, 105 ГПК України,  Львівський апеляційний господарський суд -

Постановив:

Рішення  господарського суду Рівненської   області від 17.07.08 у справі № 17/43
залишити без змін, а апеляційні скарги  -
без задоволення.

Постанову
може бути оскаржено у касаційному порядку.

Матеріали
справи скерувати до господарського суду Рівненської області.

Головуючий                                 Р. Марко

Суддя                                      С. Бойко

Суддя                                   Т. Бонк