донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.11.2008 р.                                                              справа №44/53пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової Н.В.

суддів

Гези Т.Д. , Дзюби О.М.

за участю представників сторін:

від прокурора

Кулікова Ю.В., посвідчення №2258

від позивача:

представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк

Сорокіна В.В., довіреність №8 від 26.01.2008року

представник Міністерства палива та енергетики України м. Київ не з’явився

від відповідача:

представник Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькміськгаз”

м. Донецьк Ковальов С.В., довіреність № 05/1146 від 07.03.2008року

представник Дочірньої компанії „Газ України” національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ Бережний Р.В., довіреність №213/10 від 29.12.2007року

не з'явився

від третьої особи:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання

Прокурор м.Донецьк в інтересах держави в особі Міністерства палива таенергетики України м. Київ та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк

на рішення

господарського суду

Донецької області

від

29.07.2008 року

по справі

№44/53пд (Підченко Ю.О.)

за позовом

Прокурор м.Донецьк в інтересах держави в особі Міністерства палива таенергетики України м. Київ та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк

до

за участю третьої особи,

яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газіфікації "Донецькміськгаз" м.Донецьк

Дочірньої компанії „Газ України” національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ

Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”

м. Київ

про

визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Прокурор м. Донецька звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України м. Київ та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькміськгаз” м. Донецьк про визнання недійсним договору від 28.12.01 року № 04/01-826 та зобов’язання Товариства та НАК „Нафтогаз” укласти договір оренди майна, що не підлягає приватизації, з дотриманням вимог Закону України „Про оренду державного та комунального майна”./арк. справи 2-5, том1/.

Ухвалою від 22.03.2007року господарський суд Донецької області з власної ініціативи залучив до участі у справі в порядку статті 24 ГПК України іншого відповідача –Дочірню компанію „Газ України” національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м.Київ, яка є стороною за договором від 28.12.01 року № 04/01-826./арк. справи 92, том1/.

Рішенням від 16.04.2007року господарський суд Донецької області відмовив у задоволенні позовних вимог./арк. справи 156-157, том1/.

Постановою від 24.07.2007року Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 16.04.2007року у справі №44/53пд залишив без змін. /арк. справи 52-53, том2/.

Вищий господарський суд України постановою від 29.11.2007року рішення господарського суду Донецької області від 16.04.2007року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.07.2007року у справі №44/53пд скасував, справу №44/53пд направив на новий розгляд. /арк. справи 85-92, том2/.

Ухвалою від 13.05.2008року господарський суд Донецької області на підставі ст. 27 ГПК України залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Національну акціонерну компанію „Нафтогаз України” м. Київ./арк. справи 44 –45, том3/.

У відповідності з приписами ст. 22 ГПК України прокурор м.Донецька заявою від 09.04.2008року зменшив позовні вимоги та просить визнати недійсним договір від 28.12.01 року № 04/01-826./арк. справи 20, том3/.

Рішенням від 22.07.2008року господарський суд Донецької області / головуючий: Підченко Ю.О., судді: Мартюхіна Н.О., Курило Г.Є./ відмовив у задоволенні позовних вимог./арк. справи 111-115, том3/.

Рішення мотивоване тим, що 28.12.2001року між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Донецькміськгаз” та Дочірньою компанією „Газ України” національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” укладений договір № 04/01-826, згідно зі статтею 1 якого другий відповідач передав у тимчасове користування першому відповідачу державне майно, яке не підлягає приватизації, а саме: розподільні газопроводи, споруди на них і транспортні засоби спеціального призначення, які передані національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" у користування згідно з Переліком (додаток № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998р. № 747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України” . Статтею 5 спірного договору передбачений обов‘язок першого відповідача відраховувати на розвиток майна 50% чистого прибутку, отриманого від використання майна, а також здійснювати амортизаційні відрахування; виконання зазначеного обов’язку підтверджено наданими першим відповідачем платіжними документами, довідкою головного бухгалтера, накопичувальними відомостями на виконані роботи з капітального будівництва об’єктів державної власності. Декрет Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. № 8-92 „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" втратив чинність на підставі Закону України N 185-V (185-16) від 21.09.2006 року "Про управління об'єктами державної власності".

Згідно з п. 2.3 угоди про використання державного майна, яке не підлягає приватизації № 76 від 04.02.1999р. між Фондом державного майна України та національною акціонерною компанією „Нафтогаз України", останній зобов’язався не передавати без дозволу Фонду майно, зазначене в п. 1.1. цієї угоди, в користування третім особам, крім підприємств, які входять до складу Компанії. Відповідно до розділу 1 статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” входить до складу НАК “Нафтогаз України”, яка є її єдиним засновником та власником. Тобто, погодженням з Фондом державного майна України при укладанні спірного договору не потребувалось, оскільки за ним не відбулося відчуження майна, а тільки його передача у користування.

28.12.01р. між НАК “Нафтогаз України” та ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” було укладено угоду №14/1127 про користування державним майном, яке не підлягає приватизації, відповідно до п. 4.4.3. останній зобов’язався не передавати без дозволу Компанії майно, зазначене в п. 1.1. цієї угоди, в користування третім особам, крім підприємств, зазначених у додатку до цієї угоди. К переліку підприємств, що входять до складу НАК “Нафтогаз України”, який міститься у додатку № 1 до вказаної угоди під порядковим номером 8 зазначено ВАТ „Донецькміськгаз”. Тобто, ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” було отримано згоду НАК “Нафтогаз України” на передачу зазначеного майна ВАТ „Донецькміськгаз”. з урахуванням наявності угод № 76 від 04.02.1999р. та №14/1127 від 28.11.01р.; необхідності в отриманні дозволу Фонду державного майна України не було, оскільки як ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”, так і ВАТ „Донецькміськгаз” входять до складу НАК “Нафтогаз України”. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень прокурора про порушення при укладенні договору умов пункту 2.3 Угоди про використання державного майна, яке не підлягає приватизації, № 76 від 04.02.1999 року; доводи прокурора щодо застосування до спірних правовідносин Закону України „Про оренду державного та комунального майна” необґрунтовані, оскільки майно, яке є предметом спірного договору не підпадає під дію даного нормативного акту. Прокурором не доведено яким чином п. 2.3. угоди про використання державного майна, яке не підлягає приватизації № 76 від 04.02.1999р. впливає на недійсність спірного правочину, різновидом якого є договір. Таким чином, фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що спірний договір відповідає вимогам законодавства, а тому у задоволенні вимог прокурора про визнання недійсним договору про користування державним майном, яке не підлягає приватизації від 28.12.01р. за № 04/01-826, укладеного між відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації “Донецькмісьгаз” та Дочірньою компанією “Газ України” Національної акціонерної компанії “ Нафтогаз України слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

Судом з’ясовано, що право , яке просить захистити прокурор відповідачами не порушено і тому суд повинен винести рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск прокурором строку позовної давності; у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, оскільки не доведено факт неможливості розгляду даної справи до вирішення господарським судом м.Києва справи №3/465.

Прокурор м. Донецька в апеляційному поданні просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2008року у справі № 44/53пд та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду , фактичним обставинам справи. /арк. справи 127-130, том3/.

Апеляційне подання мотивоване тим, що твердження суду, відносно того, що Закон України “Про оренду державного та комунального майна” не може застосовуватись до спірних правовідносин є безпідставним, оскільки редакція ст. 4 вказаного Закону, що діяла на час укладання договору, не містила заборони на оренду об’єктів, зазначених у ч.2 ст. 5 вказаного закону; суд помилково послався на те, що доводи прокурора про безоплатность спірного договору спростовуються обов‘язком першого відповідача відраховувати на розвиток майна 50% чистого прибутку, отриманого від використання майна, а також здійснювати амортизаційні відрахування, оскільки дане твердження не відповідає ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна"; договір не містить даних щодо розмірів та порядку сплати орендної плати за користування державним майном, тобто, фактично передбачає безоплатне користування цим майном відповідачем. Враховуючи той факт, що саме держава є засновником НАК “Нафтогаз України”, а відповідно й ДК “Газ України” спірне майно включене до активів компанії, при укладанні договору фактично бозоплатного користування державним майном, порушені п.5 ст. 75 ГК України, п.5 Декрету КМУ від 15.12.1992року №8-92 “Про управління майном, що є у загальнодержавній власності”, оскільки ними заборонене безоплатно передавати у користування державне майно.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор зазначив, що договір від 28.12.2001 року № 04/01-826 слід визнати недійсним як такий, що суперечить інтересам держави, тобто на підставі ст.207 Господарського Кодексу України

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк підтримує вимоги апеляційного подання та просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2008року у справі № 44/53пд з мотивів, викладених у апеляційному поданні.

Міністерство палива та енергетики України м. Київ звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням №17/1180 від 06.09.2008року, в якому зазначає, що підтримує вимоги апеляційного подання прокурора м.Донецька та просить розглянути апеляційне подання у відсутності його представника. /арк. справи 159-160, том3/.

Представник Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькміськгаз” м. Донецьк вважає рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2008року у справі № 44/53пд законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційне подання без задоволення, оскільки прокурор не оспорює факт, що майно, яке було передано в користування відповідачу1 за спірним договором, до цього було передано відповідачу 2 на підставі угоди про користування держмайна, яке не підлягає приватизації №14/1127 від 28.12.2001року з НАК “Нафтогаз України”;в свою чергу НАК “Нафтогаз України” отримав майно, що не може бути приватизоване від Фонду державного майна України на підставі угоди №76 від 04.02.1999року, вказані угоди не містили умов про сплату орендної плати; відповідно п. 4.4.4. угоди №14/1127 від 28.12.2001року користувач зобов’язаний укласти відповідні договори про користування майном з підприємством балансоутримувачем, згідно п.3.3 даної угоди протягом строку дії угоди користувачу забороняється здавати майно в оренду; угода №14/1127 від 28.12.2001року не визнана судом недійсною. На момент укладання угоди №14/1127 від 28.12.2001року та спірного договору ВАТ “Донецькміськгаз” входило у склад НАК “Нафтогаз України”.

Представник Дочірньої компанії „Газ України” національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ також не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2008року у справі № 44/53пд. Оскільки, на його думку, дане рішення винесене у відповідності з нормами діючого матеріального та процесуального права, виходячи з того, що твердження позивача щодо відсутності дозволу Фонду державного майна України на укладання ДК “Газ України” з ВАТ “Донецькміськгаз” договору №04/01-826 про користування державним майном, яке не підлягає приватизації, оскільки даний дозвіл був та отримав своє вираження в угоді № 76 від 04.02.1999року, безоплатне використання відсутнє, дія Закону України “Про оренду державного та комунального майна" на відносини сторін не розповсюджуються.

Представники Міністерства палива та енергетики України м. Київ, Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м. Київ у судове засідання не з’явились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційне подання за наявними у справі матеріалами за відсутності вищевказаних представників.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в поданні доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційне подання, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними і державою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту(ч. 3 ст. 2. ГПК України).

Оскільки “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держав, обґрунтовує у

позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді, як вбачається з вищезазначеного рішення Конституційного Суду України.

Прокурор чи його заступник, звертаючись до господарського суду в інтересах держави з заявою про визнання договору недійсним, зазначає у ній позивачем державний орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном, що є предметом цього договору, і визначає відповідачами, як правило, обох контрагентів за договором. Виняток можуть становити випадки, коли одним з контрагентів є названий орган (установа, організація); у такому разі відповідачем визначається другий контрагент.

У даному випадку прокурор м. Донецька, подаючи позов в інтересах держави, визначив, що органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Міністерство палива та енергетики України та РВ ФДМУ по Донецькій області.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м.Донецьк заявою, яка одержана господарським судом Донецької області 22.03.2007року вх№0241/11880 не підтримує позовні вимоги прокурора м.Донецька в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області у справі №44/53пд в зв’язку з тим, що Регіональне відділення не є належним позивачем по зазначеній справі. /арк. справи 90, том1/.

Предмет позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 09.04.2008року - визнання недійсним договору від 28.12.2001 року № 04/01-826, що укладений між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Донецькміськгаз” та Дочірньою компанією „Газ України” національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” , правовими підставами заявленого позову прокурор зазначив статті 203, 215, 216, 759 ЦК України та статтю 207 ГК України, як такого , що укладений з метою, якій суперечить інтересам держави./арк. справи 2-5, том1; 20, том3/.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що договір № 04/01-826 було укладено на підставі наказу Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 04.08.19998року №1535/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №549/2989 04.09.1998року та типової форми Примірної угоди про використання держмайна, яке не підлягає приватизації, яка узгоджена 27.05.1999року на підставі Наказу Фонду державного майна України №971/72, ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” не мала права без дозволу Фонду державного майна України передавати у користування зазначене майно; майно використовуються ВАТ “Донецькміськгаз” безоплатно, що є порушенням п.5 ст. 75 Господарського кодексу України та п.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. № 8-92 „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності". Майно, яке є предметом договору № 04/01-826 від 28.12.2001року повинно бути надано в оренду з дотриманням Закону України ”Про оренду державного та комунального майна”.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.1999року між Фондом Державного майна України та "Нафтогаз України" укладена угода № 76 про використання державного майна, яке не підлягає приватизації/арк. справи 67, том1/.

Підставою для укладання цієї угоди є Постанова Верховної Ради України від 07.06.1992року №2558-ХІІ “Про Тимчасове положення про Фонд державного майна України” зі змінами та доповненнями; Постанова Кабінету Міністрів України від 25.05.1998року №747 “ Про утворення Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” ; Постанова Кабінету Міністрів України від 15.07.1997року №757 “Про проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації та приватизації”; Наказ Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 04.08.1998року №1535/104, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 04.09.1998року за № 549/2989 “Про використання державного майна, яке не увійшло до статутних фондів”.

Відповідно п.2.3 угоди №76 Компанія / НАК “Нафтогаз України” / зобов’язана не передавати без дозволу Фонду майно, зазначене в п.1.1 цієї угоди в користування третім особам, крім підприємств, що входять до складу Компанії.

Тобто, у відповідності з умовами угоди № 76 від 04.02.1999року НАК “Нафтогаз України” зобов’язана не передавати без дозволу Фонду майно в користування третім особам, крім підприємств, що входять до складу Компанії.

Відповідно до розділу 1 Статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” входить до складу НАК “Нафтогаз України” , яка є її єдиним засновником та власником.

Пунктом 3.5 Статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” передбачено право останньої укладати договори /угоди, контракти, у тому числі на використання державного майна, що не підлягає приватизації, та здійснювати контроль за їх виконанням.

28.12.2001року між НАК “Нафтогаз України” та ДК “Газ України” укладено угоду №14/1127 про користування державним майном, яке не підлягає приватизації, згідно з п.4.4.3 останній не зобов’язався не передавати без дозволу Компанії майно, зазначене в п.1.1 цієї угоди, в користування третім особам, крім підприємств, зазначених у додатку до цієї угоди.

Тобто, дозвіл Компанії отримується тільки тоді, коли майно передається третім особам, крім підприємств, які зазначені у додатку №1 до цієї угоди №14/1127.

Оскільки у додатку №1 до угоди №14/1127 під порядковим номером 8 зазначено ВАТ “Донецькміськгаз”, п.3.5 Статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” передбачено право останньої укладати договори /угоди, контракти, у тому числі на використання державного майна, що не підлягає приватизації, та здійснювати контроль за їх виконанням, то 28.12.2001 року між ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” укладено договір № 04/01-826, згідно зі статтею 1 якого другий відповідач передав у тимчасове користування першому відповідачу державне майно, яке не підлягає приватизації, а саме: розподільні газопроводи, споруди на них і транспортні засоби спеціального призначення, які передані національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" у користування згідно з Переліком (додаток № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998р. № 747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України”.

Відповідно до п п. 4.3., 4.4. Статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” Компанія використовує державне майно, що не підлягає приватизації, відповідно до чинного законодавства України. Майно, що є державною власністю і надане Компанії у користування, включається до її активів. Відчуження майна, що є державною власністю і перебуває у користуванні Компанії, здійснюється у порядку, встановленому чинним законодавством України та за погодженням з Фондом державного майна України.

Тобто, відповідно до Статуту тільки відчуження майна, що є державною власністю і перебуває у користуванні Компанії, здійснюється у порядку, встановленому чинним законодавством України та за погодженням з Фондом державного майна України.

Як вбачається з умов договору № 04/01-826 від 28.12.2001року, предметом договору є не відчуження майна, а прийняття у тимчасове користування державного майна, яке не підлягає приватизації.

Крім того, відповідно до п.11.1 договору № 04/01-826 від 28.12.2001року майно, передане за договором, не підлягає відчуженню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Договір № 04/01-826 від 28.12.2001року укладено з метою забезпечення ефективного користування державним майном, його збереження, відновлення, реконструкції та розвитку./див. розділ преамбула договору № 04/01-826 від 28.12.2001року/.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що з урахуванням наявності угод № 76 від 04.02.1999року та №14/1127 від 28.12.2001року, Статуту ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” не має необхідності в отриманні дозволу Фонду державного майна України та НАК “Нафтогаз України”, тому доводи прокурора м.Донецька, що ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” не мала права без дозволу Фонду державного майна України передавати у користування зазначене майно, є безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи.

Прокурор м. Донецька просить визнати договір № 04/01-826 від 28.12.2001року недійсним як такий, що укладено з метою, яка суперечить інтересам держави, оскільки договір було укладено на підставі Наказу Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 04.08.1998року №1535/104, який скасовано 27.05.1999року на підставі Наказу Фонду державного майна України №871/72.

Доводи прокурора не обґрунтовані, оскільки підставою укладання договору № 04/01-826 від 28.12.2001року є Постанова Кабінету Міністрів України від 25.05.1998року №747 “ Про утворення Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, Угода про використання державного майна, яке не підлягає приватизації, від 04.02.1998року №76, укладена між Фондом державного майна України та НАК “Нафтогаз України”, Угода про використання державного майна, яке не підлягає приватизації, від 28.12.2001року №14/1127, укладена між НАК “Нафтогаз України” та ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України”.

Однією з підстав визнання договору № 04/01-826 від 28.12.2001року недійсним прокурор вважає використання ВАТ “Донецькміськгаз” майна безоплатно, що є порушенням п.5 ст. 75 Господарського кодексу України та п.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. № 8-92 „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності".

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду не може погодитись з даним висновком, оскільки ст. 5 договору № 04/01-826 від 28.12.2001року “Порядок розрахунків” передбачає обов’язок першого відповідача відраховувати на розвиток майна 50% чистого прибутку, отриманого від використання майна, а також здійснювати амортизаційні відрахування.

Декрет Кабінету Міністрів України від 15.12.1992р. № 8-92 „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" втратив чинність на підставі Закону України N 185-V (185-16) від 21.09.2006 року "Про управління об'єктами державної власності".

Стаття 5 договору № 04/01-826 від 28.12.2001року аналогічна розділу про порядок розрахунків за угодами про використання державного майна, яке не підлягає приватизації, №76від 04.02.1998року та №14/1127від 28.12.2001року, які у судовому порядку не визнавались недійсними.

Судом першої інстанції встановлено, що виконання зазначеного обов’язку підтверджено наданими першим відповідачем платіжними документами, довідкою головного бухгалтера, накопичувальними відомостями на виконані роботи з капітального будівництва об’єктів державної власності.

Тому суд не може погодитись, що відповідач1 користується майном безоплатно.

Предметом позову є визнання договору № 04/01-826 від 28.12.2001року недійсним, як такого, що укладений з метою, що суперечить інтересам держави.

Необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Стаття 215 Цивільного кодексу України передбачає недійсність правочину.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що прокурором не доведена мета, що суперечить інтересам держави і суспільства, а також не доведений факт порушення охоронюваних законом прав та інтересів держави в особі Міністерства палива та енергетики України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, не доведена вина сторін у формі умислу.

Ствердження, що майно, яке є предметом договору № 04/01-826 від 28.12.2001року, повинно було бути надано в оренду з дотриманням вимог Закону України “Про оренду державного та комунального майна” не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки договір № 04/01-826 від 28.12.2001року укладено з метою забезпечення ефективного користування державним майном, його збереження, відновлення, реконструкції та розвитку./див. розділ преамбула договору № 04/01-826 від 28.12.2001року/, тобто відносини між сторонами договору не можуть бути повністю оттоджені з відносинами оренди, є ширшими, ніж відносини оренди та направленими, перш за все, на ефективне користування майном, його збереження, відновлення, реконструкцію та розвиток.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що спірний договір відповідає вимогам законодавства, а тому у задоволенні вимог прокурора про визнання недійсним договору про користування державним майном, яке не підлягає приватизації від 28.12.01р. за № 04/01-826, укладеного між відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації “Донецькмісьгаз” та Дочірньою компанією “Газ України” Національної акціонерної компанії “ Нафтогаз України слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

Стосовно клопотання сторони про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набув чинності 01.01.04р., правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Зважаючи на те, що по даній справі строк позовної давності у три роки не сплив до набрання чинності ЦК України, застосовуються положення про позовну давність Цивільного кодексу України.

Згідно п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно п.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Стаття 258 Цивільного кодексу України передбачає спеціальну позовну давність, а саме: позовна давність у п’ять років застосовується до вимог про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману та у десять років - до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину./ч.3,4 ст. 258 ЦК України/.

Недійсні угоди, як правило, не породжують для сторін прав та обов’язків.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору від 28.12.01 року № 04/01-826.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подане апеляційне подання не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 29.07.2008року у справі № 44/53пд залишити без змін, апеляційне подання Прокурора м. Донецька в інтересах держави в особі Міністерства палива та енергетики України м. Київ та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк –без задоволення.

Головуючий          Н.В. Акулова

Судді:          Т.Д. Геза

О.М. Дзюба

Надруковано: 10 прим.

1,2 прокуратурі

3.4 позивачам

5.6 відповідачам

7-третій особві

8. апеляційному суду

9-до справи

10-ГСДО