ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2008 р.

Справа № 11-29/110-08-2754

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Сидоренко М.В.

Таценко Н.Б.

при секретарі судового засідання Скуділо О.В.

за участю представників сторін:

від позивача —Кирплюк Д.В. - по довіреності;

від відповідача —не з'явився;

від прокуратури —Іванова-Бажанова Н.В. - пом. прокурора

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Заступника Одеського міжрайонного природоохоронного прокурора Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2008р.

по справі № 11-29/110-08-2754

за позовом Одеського міжрайонного природоохоронного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України

до Товариства з обмеженою відповідальністю “АДИТИ”

про стягнення 2563387,68грн.

(сторони та суть спору зазначаються згідно рішення суду)

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 11.11.2008р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Встановив:

У червні 2008р. виконуючий обов'язки Одеського міжрайонного природоохоронного прокурора Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (надалі —Інспекція) до ТОВ “АДИТИ” (надалі —відповідач, Товариство) про стягнення на користь держави в особі Інспекції шкоди в розмірі 2563387,68грн., посилаючись на засмічення Товариством двох земельних ділянок відходами в порушення ч.7 ст.33 Закону України “Про відходи”, що є підставою для відшкодування ТОВ “АДИТИ” заподіяної несанкціонованим звалищем шкоди за ст.224 ГК України, ст.ст.20, 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, ст.ст.33, 43, 44 Закону України “Про відходи”, ст.ст.46, 56 Закону України “Про охорону земель”, розрахованої згідно Методики визначення розміру шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства; підтвердження факту спричинення збитків державі актом перевірки виконання природоохоронного законодавства України від 10.09.2007р., протоколом про адміністративне правопорушення №101682 від 11.10.2007р. та постановою №101662 від 15.10.2007р. про накладення на директора ТОВ “АДИТИ” адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст.ст.52, 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.10.2008р. (суддя ВласоваС.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване недоведеністю позивачем належними доказами всупереч ст.ст.33, 34 ГПК України, що відповідач є власником засміченої земельної ділянки чи бази відпочинку “Меліоратор”, власником зазначених відходів і що саме ним було здійснено засмічення земель; складенням акту перевірки природоохоронного законодавства за відсутності представників відповідача; відсутністю у матеріалах справи доказів отримання Товариством цього акту; складенням протоколу про адміністративне правопорушення 11.10.2007р. (через місяць після складання акту перевірки від 10.09.2007р.); відсутністю у вищевказаних акті та постанові розміру засміченої території; визначенням шкоди у розмірі 2563387,68грн. без обґрунтованого розрахунку площі земельної ділянки та об'єму відходів.

Не погодившись з рішенням суду, Заступник Одеського міжрайонного природоохоронного прокурора Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2008р. скасувати.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на встановлення в ході рейдової перевірки виконання вимог природоохоронного законодавства факту належності земельної ділянки відповідачеві; зазначення площі засміченої території в акті перевірки вимог природоохоронного законодавства України; підписання директором ТОВ “АДИТИ” протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про його згоду з виявленим порушенням; неодноразове посилання представника прокуратури в суді першої інстанції на порушення кримінальної справи за фактом самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці керівництвом відповідача; розрахунок спричиненої шкоди згідно Методики визначення розміру шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, що є єдиною для розрахунку шкоди від засмічення земельних ділянок в даному випадку.

В засідання суду апеляційної інстанції представник Інспекції та прокурор підтримали доводи апеляційного подання, уточнивши, що за наслідками апеляційного провадження просять суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги.

Представник ТОВ “АДИТИ” подав через канцелярію суду заперечення на апеляційне подання, де виклав прохання розглянути справу без участі ТОВ “АДИТИ” та залишити оскаржуване рішення в силі.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність ним висновків суду, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів та вимог апеляційного подання виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного провадження, що Державною екологічною інспекцією з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря було проведено перевірку виконання вимог природоохоронного законодавства України на території с. Грибівка Овідіопольського району Одеської області, по результатам якої 10.09.2007р. був складений Акт перевірки виконання природоохоронного законодавства України (надалі —Акт), котрим зафіксовано огородження ТОВ “АДИТИ” земельної ділянки загальною площею 11270,73кв.м. металевим парканом, будівництво на ній шести стрічкових бетонних фундамента з дерев'яними будиночками, а також встановлено засмічення відходами цегли двох земельних ділянок площею: 1 ділянка 10,20х16,30 метрів, висотою = 1точка = 2,05м;2тн = 1,80м; 3 точка = 1,76м; 2 ділянка = 20,30х2,20 метрів; висотою = 1 точка = 1,20 метрів; 2 точка = 1,10м.; 3 точка = 0,95м.

В розділі Акту “Висновки” будь-які відомості відсутні; Акт підписаний держінспекторами в присутності помічника Одеського міжрайонного природоохоронного прокурора Одеської області. В Акті також зазначено, що документи, що посвідчують право на земельну ділянку згідно ст.126 ЗК України відсутні, проте цей висновок був зроблений за відсутності при проведенні перевірки представника ТОВ “АДИТИ”, що не заперечується позивачем та прокурором.

11.10.2007р. Інспекцією був складений протокол №101682 про адміністративне правопорушення на директора ТОВ “АДИТИ” Прокоф'єва О.М. (надалі —Протокол), відповідно до якого вказана особа у зв'язку з виявленим в ході перевірки 10.09.2007р. засміченням відходами земельної ділянки на території с. Грибівка Овідіопольського району, що є порушенням ст.17 Закону України “Про відходи”, ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, вчинила адміністративне правопорушення по ч.1 ст.52, ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В розділі Протоколу, де повинна обов'язково зазначатись суть заподіяної державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства шкоди, відповідні висновки відсутні, проте міститься запис “шкода буде розрахована окремо”, отже Протокол від 11.10.2007р. був складений з порушенням п.2.4. Інструкції з оформлення органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004р. №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.07.2004р. за №934/9533 (надалі —Інструкція).

Вказаний Протокол був складений у м. Одесі, вул. Буніна,30 (місцезнаходження Інспекції) з ознайомленням з його змістом Прокоф'єва О.М., про що свідчить його особистий підпис.

15.10.2007р. державним Інспектором Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря була винесена Постанова про накладення адмінстягнення у розмірі 255грн. штрафу на Прокоф'єва О.М. за порушення вимог природоохоронного законодавства, відповідальність за яке встановлена ст.42 Закону України “Про відходи”, ст.211 Земельного кодексу України.

При цьому в п.4 резолютивної частини Постанови від 15.10.2007р., де згідно з вимогами п.4.6. Інструкції посадовою особою, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинно бути вирішено питання про відшкодування заподіяної шкоди, причому одночасно з накладенням адміністративного стягнення, відсутнє рішення державного інспектора про відшкодування заподіяної шкоди, позаяк запис “шкода буде розрахована окремо” неможливо вважати таким рішенням за відсутності на момент винесення постанови розрахунку заподіяної шкоди та викладення суті цієї шкоди у Протоколі від 11.10.2007р.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.10.2007р. отримана Прокоф'євим О.М., про що свідчить його підпис на ній.

07.05.2008р. начальник Інспекції звернувся до прокурора Одеської області з листом (вих.№2351/01) з проханням подати до суду позовну заяву про відшкодування ТОВ “АДИТИ” заподіяної шкоди згідно доданих до листа розрахунків розмірів шкоди по 2 земельним ділянкам у загальному розмірі 2563387,68грн.

Отже розмір нібито заподіяної розміщеними на земельній ділянці відходами цегли шкоди був розрахований після притягнення директора ТОВ “АДИТИ” до адміністративної відповідальності за Постановою від 15.10.2007р. у зв'язку з ініціюванням судового спору, а суть заподіяної зафіксованим порушенням шкоди не був викладений Інспекцією в жодному з документів, складених на підставі положень Інструкції (Акт, Протокол, Постанова).

Згідно з п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №528 від 06.12.2006р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2007р. за №40/13307 (в редакції чинній до внесення змін Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №568 від 12.11.2007р.) Державна екологічна інспекція з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря є спеціальним підрозділом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та входить до сфери його управління; Інспекція в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) та небезпечними хімічними речовинами, пестицидами й агрохімікатами, екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки.

Відповідно до п.п.1 п.4 цього Положення основним завданням Інспекції є здійснення державного контролю в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) та небезпечними хімічними речовинами, пестицидами й агрохімікатами, екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки, а саме за: використанням, відтворенням і охороною морського середовища і природних ресурсів внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України та континентального шельфу України, додержанням норм екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки; додержанням установлених лімітів використання природних ресурсів, нормативів викидів (скидів) забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, лімітів на утворення та розміщення відходів; додержанням екологічних вимог у процесі зберігання, транспортування, використання, знешкодження та поховання (складування) пестицидів і агрохімікатів, токсичних та радіоактивних речовин, виробничих, побутових та інших видів відходів (крім поводження з радіоактивними відходами), продуктів біотехнології.

Згідно ч.3 ст.19 Господарського кодексу України держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб'єктів господарювання, зокрема, у сфері земельних відносин - за використанням і охороною земель; водних відносин і лісового господарства - за використанням та охороною вод і лісів, відтворенням водних ресурсів і лісів; у сфері виробництва і праці - за безпекою виробництва і праці, додержанням законодавства про працю; за пожежною, екологічною, санітарно-гігієнічною безпекою; за дотриманням стандартів, норм і правил, якими встановлено обов'язкові вимоги щодо умов здійснення господарської діяльності.

За приписом ч.6 ст.19 ГК України органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання.

В сфері здійснення контролю за дотриманням природоохоронного законодавства нормами останнього передбачено, що перевіряємий суб'єкт має бути обізнаний про проведення перевірки щодо його діяльності, пов'язаної з будівництвом на земельній ділянці та розміщенням на ній будівельних матеріалів (цегли), виявлення заподіяної шкоди та встановлення її розміру, позаяк п.6 Положення про Державну екологічну інспекцію з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря надає Інспекції право обстежувати в установленому порядку підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та видів господарської діяльності військові й оборонні об'єкти, а також об'єкти органів внутрішніх справ, органів Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України в місцях їх постійної дислокації, при проведенні військових навчань, маневрів, а також під час передислокації військ та військової техніки, крім випадків особливих ситуацій, що оголошуються відповідно до законодавства України, у будь-який час з метою перевірки додержання ними вимог охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки.

Підпункт 9 пункту 6 вказаного Положення надає Інспекції право складати акти перевірок і протоколи про адміністративні порушення законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, використання, відтворення та охорони природних ресурсів, екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки; у разі неможливості встановлення особи порушника на місці державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища можуть доставляти порушника до органів внутрішніх справ, органів місцевого самоврядування та Державної прикордонної служби України.

Як вбачається із змісту позовної заяви прокурора та його апеляційного подання, пояснень представника позивача, факт заподіяння шкоди державі на їх думку безперечно підтверджується складеним Інспекцією Актом від 10.09.2007р., Протоколом від 11.10.2007р. та Постановою від 15.10.2007р., обставиною їх підписання особисто директором ТОВ “АДИТИ”, що рівнозначно визнанню ним заподіяння шкоди.

Проте оформлення Інспекцією матеріалів про адміністративне правопорушення відбулося з суттєвими порушеннями вимог Інструкції з оформлення органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України матеріалів про адміністративні правопорушення.

Насамперед, в порушення вимог п.2.3. Інструкції протокол про адміністративне правопорушення був складений не при його виявленні 10.09.2007р., а через 1 місяць —11.10.2007р., на що правильно звернув увагу суд першої інстанції, не на місці виявлення порушення —у с. Грибівка Овідіопольського району, а за місцезнаходженням Інспекції —у м. Одесі, по вул. Буніна, 30.

Необхідність складання Акту згідно п.2.5. Інструкції обумовлюється виявленням факту заподіяння шкоди та неможливістю установити особу порушника, проте зміст Акту від 10.09.2007р. спростовує підставність його складення, позаяк в ньому не згадується заподіяння шкоди та вказується особа порушника —ТОВ “АДИТИ”.

Якщо такий акт складається, то він має надсилатись протягом трьох днів з моменту виявлення порушення до органу внутрішніх справ за місцем його вчинення для встановлення особи порушника (абз.2 п.2.5. Інструкції); після чого за змістом положень Інструкції складається протокол про адміністративне правопорушення на місці його виявлення, у присутності правопорушника та за його підписом (п.2.5., 2.11. Інструкції).

Відповідно до п.2.10. Інструкції якщо правопорушення пов'язане зі шкодою, заподіяною навколишньому природному середовищу (забруднення або засмічення земель, вод тощо), то про це зазначається в протоколі, що кореспондується із вимогами щодо змісту протоколу за п.2.4. Інструкції.

Як вже зазначено вище, ані Акт від 10.09.2007р., ані Протокол від 11.10.2007р. не містять викладення суті заподіяної шкоди, а у Постанові від 15.10.2007р. відсутнє рішення посадової особи Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря про відшкодування заподіяної шкоди, як того вимагає п.4.6. Інструкції.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що посилання прокурора та позивача на оформлені в справі про адміністративне правопорушення документи як на докази заподіяння шкоди навколишньому середовищу не можуть бути прийняті до уваги судом, позаяк не підтверджують ані факту спричинення шкоди, ані її розміру, ці обставини є недоведеними, чим порушуються вимоги ст.ст.32, 33 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції також має відзначити, що п.8 Положення про Державну екологічну інспекцію з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря вказує на об'єкти контролю Інспекції, а саме, п.п.2 п.8 встановлює, що об'єктом контролю, зокрема, є господарська діяльність підприємств, установ та організацій (незалежно від форм власності), яка може чинити негативний вплив на морське середовище, зокрема скидання стічних вод у морські води, затоки або лимани, що мають зв'язок з морем у зоні діяльності Інспекції (для порівняння п.п.1 п.8 визначає як об'єкт контролю морські порти та портові пункти України, судноремонтні підприємства, майстерні, причали та приморські об'єкти рибного господарства в повному обсязі їх впливу на навколишнє природне середовище в зоні діяльності Інспекції).

З матеріалів справи вбачається, що обґрунтування позову наводиться прокурором (з підтримкою цих доводів позивачем) з позиції порушення відповідачем вимог Закону України “Про відходи”, а саме ч.7 ст.33 Закону України “Про відходи” та аналогічних положень в Законі України “Про охорону земель” (ч.ч.7, 8 ст.46 Закону України “Про охорону земель”).

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих за ст.34 ГПК України доказів стосовно того, що виявлена Інспекцією на земельній ділянці у с. Грибівка Овідіопольського району цегла є саме відходами у розумінні цього терміну за визначенням абз.2 ч.1 ст.1 Закону України “Про відходи”: відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Більш того, враховуючи, що згідно наявного у справі Висновку від 23.01.2008р. Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря №272/09 (п.11) відповідач одержав перелік необхідних для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення дитячого спортивно-оздоровчого комплексу рішень та висновків компетентних органів, у т.ч. і погодження позивача, твердження про наявність на земельній ділянці “відходів цегли” (за поясненнями позивача в судовому засіданні —відходами названі уламки цегли) уявляється безпідставним.

ТОВ “АДИТИ” у зв'язку з обставинами, на які посилається прокурор та позивач, взагалі не може розглядатись як суб'єкт у сфері поводження з відходами у визначенні ст.13 Закону України “Про відходи”, тому Інспекція, реалізуючи свої повноваження з контролю у сфері поводження з відходами (в межах своєї компетенції), при здійсненні перевірки встановила неіснуюче порушення у сфері поводження з відходами та цілком безпідставно вказує на порушення ТОВ “АДИТИ” вимог ст.46 Закону України “Про охорону земель”, ч.7 ст.33 Закону України “Про відходи”.

Слід погодитись з позицією місцевого господарського суду щодо недоведеності розміру заявленої до стягнення шкоди виходячи з доданих до позовної заяви розрахунків по двом земельним ділянкам, позаяк вказані розрахунки по окремим показникам (площа засміченої ділянки, коефіцієнт засмічення, коефіцієнт небезпеки, тощо) не підтверджені і не обґрунтовані будь-якими поясненнями та доказами, а безпосередньо арифметичні розрахунки розмірів шкоди за формулою 6 згідно з п.5 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997р. №171, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.05.1998р. за №285/2725, позивачем не приведені.

Втім, виходячи з сукупності вищевстановленого вмотивування судом першої інстанції відмови у позові недоведеністю належності ТОВ “АДИТИ” на праві власності відходів на засміченій земельній ділянці колегія суддів вважає помилковим, позаяк відмова у позові в даній справі випливає з безпідставності тверджень про порушення відповідачем вимог ч.7 ст.33 Закону України “Про відходи”, ст.46 Закону України “Про охорону земель” і недоведеності обставини заподіяння шкоди навколишньому середовищу у зв'язку з розміщенням ТОВ “АДИТИ” на земельній ділянці цегли (або її залишків), навіть і самовільного.

Щодо останнього, колегія суддів зазначає, що самовільне будівництво та використання земельної ділянки без отримання правовстановлюючих документів на неї утворюють склад інших правопорушень, встановлення яких входить до компетенції інших органів, зокрема, органів контролю за використанням та охороною земель згідно з нормами ст.ст.187-190 Земельного кодексу України, а не Державної екологічної інспекції та її територіальних органів відповідно до покладених на них завдань у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання та відтворення природних ресурсів, поводження з відходами.

На підставі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційного подання прокурора і залишає оскаржуване рішення господарського суду від 01.10.2008р. без змін як правильне по суті остаточного висновку про відмову у позові Одеського міжрайонного природоохоронного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря до ТОВ “АДИТИ” про стягнення 2563387,68грн. шкоди.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне подання залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2008р. - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                   М.А. Мишкіна

Судді:                                                                        М.В. Сидоренко

Н.Б. Таценко