ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2008 Справа № 7/61-08

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Прокопець Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Прохоров О.Г., довіреність від 07 липня 2008 року № 21/01;

від відповідача –Балабан Л.Д., довіреність від 07 жовтня 2008 року № 1189; Митрохіна В.А.. довіреність від 29 серпня 2008 року б/н;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного страхового товариства “Вексель”, м.Київ, в особі філії у м.Дніпропетровську, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2008 року у справі № 7/61-08

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Конром”, м.Дніпропетровськ

до Акціонерного страхового товариства “Вексель”, м.Київ, в особі філії у м.Дніпропетровську

про стягнення 4462,65 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2008 року у справі № 7/61-08 (суддя Коваль Л.А.) позов ТОВ “Конром” задоволено, з відповідача –АСТ “Вексель” в особі філії у м.Дніпропетровську на користь позивача стягнуто основний борг в сумі 4389 грн., 3% річних в сумі 13,65 грн., витрати на оплату державного мита в сумі 102 грн. та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

При прийнятті рішення господарський суд виходив із безпідставного отримання відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 9604,21 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач –АСТ “Вексель” в особі філії у м.Дніпропетровську, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з’ясування судом суттєвих обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати.

В апеляційній скарзі відповідач вказує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а також зазначає, що при визначенні умов страхування відповідно до надісланого позивачу договору від 15 січня 2008року № 202-0049/08 ДНФ останнім жодних заперечень не висловлено, страхову премію сплачено в повному обсязі 15 січня 2008 року на підставі рахунку № 202-0049/08 ДНФ в сумі 9604,21 грн. з посиланням на договір № 202-0049/08 ДНФ. Оплату страхового платежу відповідач розцінює як прийняття позивачем пропозиції укласти договір, який набрав чинності відповідно до ст.18 Закону про страхуванням з 16 січня 2008 року. За ініціативою позивача з 13 квітня 2008 року дію договору припинено з поверненням страхового платежу з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи згідно п.12.4 договору –40% в сумі 4389 грн.

Позивач –ТОВ “Конром”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, рішення господарського суду вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити. У поданому відзиві зазначає про неправомірність утримання відповідачем грошових коштів в сумі 4389 грн., оскільки договір страхування від 15 січня 2008 року № 202-0049/08 ДНФ укладений не був оскільки сторонами не були погоджені всі його істотні умови, а сплату рахунку не можна розцінювати як акцепт на укладення договору.

В порядку ст.77 ГПК України, у зв’язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладався з 10 вересня 2008 року до 24 вересня 2008 року та 08 жовтня 2008 року, також в судовому засіданні оголошувалась перерва до 15 жовтня 2008 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ТОВ “Конром” платіжним дорученням від 15 січня 2008 року № 22 перераховано на користь відповідача АСТ “Вексель” в особі Дніпропетровської філії грошові кошти в сумі 9604,21 грн. з призначенням платежу –страховий платіж за страхування наземного транспорту згідно договору № 202-0049/08 ДНФ від 11 січня 2008 року /а.с.9/.

15 січня 2008 року позивачем отримано від відповідача проект договору № 202-0049/08 ДНФ добровільного страхування наземних транспортних засобів від 15 січня 2008 року. Позивачем –ТОВ “Конром” вказаний договір не підписаний /а.с.7/.

08 лютого 2008 року позивачем на адресу відповідача направлено лист за вих.№ 6/01 з пропозицію про внесення до наданого відповідачем договору № 202-0049/08 ДНФ добровільного страхування наземних транспортних засобів від 15 січня 2008 року змін і доповнень /а.с.10, 30-31/.

Листами від 13 березня 2008 року (вхідний відповідача №2427) /а.с.32/, від 03 квітня 2008 року вих.№ 10/01 (вхідний відповідача №2427) /а.с.11,33/ позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів в розмірі 9604,21 грн. з посиланням на те, що між сторонами не досягнуто згоди щодо всіх положень договору страхування.

Відповідач АСТ “Вексель” листом від 10 квітня 2008 року № 0545 повідомив позивача, що договір від 15 січня 2008 року № 202-0049/08 ДНФ є укладеним, і у зв’язку зі сплатою позивачем страхової премії в розмірі 9604,21 грн. набрав чинності відповідно до п.3.14 договору та ст.18 Закону про страхування з 16 січня 2008 року. Лист позивача від 13 березня 2008 року (вх.№ 2427) відповідач розцінив як намір достроково припинити дію договору, у зв’язку з чим він вважає за можливе повернути страховий платіж за період, що залишився до закінчення дії договору з відрахуванням нормативних затрат на ведення справи загальною сумою 4389 грн. /а.с.12, 34/.

Платіжним дорученням від 11 квітня 2008 року № 84 відповідач перерахував на користь позивача 4389 грн. як повернення частини страхового платежу згідно договору від 15 січня 2008 року № 202-0049/08 /а.с.28/.

Також, листом від 29 квітня 2008 року за вих.№ 0640 відповідач АСТ “Вексель” в особі філії у м.Дніпропетровську у відповідь на лист ТОВ “Конром” від 14 квітня 2008 року № 14/01 щодо повернення грошових коштів у розмірі 5215,21 грн. у задоволенні зазначеної вимоги позивача відмовив з посиланням на виконання всіх зобов’язань за договором /а.с.29/.

Як встановлено ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотні умови договору страхування, встановлені законом, визначені у ст.982 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності зі ст.208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Також, як передбачено ст.981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв’язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Також, згідно ч.4 ст.16 Закону України “Про страхування”, договір страхування повинен містити підписи сторін.

Оскільки договір страхування від 15 січня 2008 року № 202-0049/08 позивачем ТОВ “Конром” не підписаний, його умови, викладені в тексті договору, не є погодженими, а тому договір не можна вважати укладеним. Крім цього, у зв’язку з недодержанням письмової форми договору, він є нікчемним.

Що стосується посилання відповідача в апеляційній скарзі на сплату позивачем платіжним дорученням від 15 січня 2008 року № 22 страхового платежу в сумі 9604,21 грн. як на прийняття позивачем пропозиції укласти договір, то за вказаним платіжним дорученням оплата здійснена згідно договору № 202-0049/08 від 11 січня 2008 року, який сторонами не укладався, а сам факт перерахування суми страхового платежу не свідчить про погодження сторонами, а саме позивачем, всіх умов договору, та додержання його письмової форми.

Виходячи із змісту положень ст.ст.628, 981, 982 ЦК України, ст.ст.16, 18 Закону України “Про страхування” договір страхуванням повинен укладатись у формі єдиного документа з визначенням умов, погоджених сторонами шляхом підписання. Факт внесення страхувальником страхового платежу свідчить про набуття чинності договором страхування (ст.983 ЦК України, ч.3 ст.18 Закону про страхування), а не про факт його укладення.

З урахуванням вищевикладених обставин господарським судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про безпідставне отримання відповідачем грошових коштів від позивача в сумі 9604,21 грн.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як встановлено ч.1 ст.1213 ЦК України, набувач зобов’язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Як вбачається із матеріалів справи, на вимогу позивача відповідач повернув частину отриманих коштів в сумі 4389 грн., у зв’язку з чим решта суми –5215,21 грн. відповідачем безпідставно утримується.

11 червня 2008 року позивач –ТОВ “Конром” звернувся до господарського суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача АСТ “Вексель” в особі Дніпропетровської філії безпідставно отримані кошти в сумі 4389 грн., а також 13,65 грн. процентів за користування безпідставно збереженими грошима.

Судова колегія погоджується з рішенням господарського суду про задоволення позову в межах позовних вимог та стягнення з відповідача безпідставно утримуваних останнім грошових коштів у заявленій до стягнення сумі –4389 грн., оскільки відповідного клопотання про вихід за межі позовних вимог позивачем не заявлялося.

Також, судова колегія погоджується з висновком господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів за користування безпідставно збережених грошей на підставі ст.1214 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України встановлений розмір плати за користування чужими коштами –3% річних від простроченої суми.

З урахуванням зазначеного господарським судом правомірно стягнуто з відповідача 13,65 грн. процентів, згідно розрахунку позивача від суми 4389 грн. за період з 11 квітня 2008 року по 20 травня 2008 року /а.с.6/, який судова колегія вважає вірним.

У зв’язку з викладеним, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2008 року у справі № 7/61-08 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного страхового товариства “Вексель” в особі філії у м.Дніпропетровську –без задоволення.

Головуючий                                О.В.Голяшкін

Судді                                Л.М.Білецька

І.М.Науменко