ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 р.

№ 36/24

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:

Першикова Є.В.,

суддів:

Данилової Т.Б.,

Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу

Київської міської ради (далі –Міськрада)

на постанову

Київського апеляційного господарського суду

від

08.04.08

у справі

№ 36/24

господарського суду

міста Києва

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Кроун" (далі –Товариство)

до

Міськради

про

скасування рішення

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:

Гордієнко А.О. (за дов. б/н від 17.09.08);

- відповідача:

Безносик А.О. (за дов. № 225-КР-676 від 21.07.05).

Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України, яка переглядає справу в касаційному порядку, не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.09.08 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 05.03.08 господарського суду міста Києва (суддя Трофименко Т.Ю.) позовні вимоги Товариство задоволено.

Визнано недійсним рішення Міськради від 12.07.07 № 1056/1717 "Про відміну рішення Київської міської ради від 29.05.03 № 484/644 "Про передачу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Кроун" для будівництва житлового будинку із вбудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на вул.Березняківській, 12 у Дніпровському районі м.Києва".

З Міськради на користь Товариства стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 08.04.08 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Андрієнка В.В., суддів –

Малетича М.М., Студенця В.І.) рішення від 05.03.08 господарського суду міста Києва залишено без змін, а апеляційну скаргу Міськради –без задоволення.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що матеріалами справи не доведено невідповідність рішення від 29.05.03 (відміненого оскарженим рішенням від 12.07.07) вимогам закону, разом з тим суди прийшли до висновку про те, що підставою для відміни рішення не можуть бути скарги громадян (мешканців), а лише виявлені при перевірці таких скарг факти невідповідності закону, проте такі обставини під час розгляду справи встановлено не було.

Не погодившись з рішеннями попередніх судових інстанцій Міськрада звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від 05.03.08 господарського суду міста Києва та постанову від 08.04.08 Київського апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги стражник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 14, 19, ч. 2 ст. 140 Конституції України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 9 Земельного кодексу України, ст. 6 Закону України "Про столицю України –місто-герой Київ", п. 34 ч. 1 ст. 26, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

На день розгляду справи у судовому засіданні письмовий відзив на касаційну скаргу від Товариства не надійшов. Присутній у судовому засіданні 18.09.08 представник Товариства щодо доводів скаржника заперечував, вважаючи їх безпідставними, у зв‘язку з чим просив касаційну скаргу Міськради залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення –без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, рішенням IV сесії XXIV скликання Міськради № 484/644 "Про передачу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Кроун" для будівництва житлового будинку із вбудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на вул.Березняківській, 12 у Дніпровському районі м.Києва" від 29.05.03 було вирішено: затвердити проект відведення земельної ділянки Товариству для будівництва житлового будинку із вбудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на вул.Березняківській, 12 у Дніпровському районі м.Києва; передати Товариству, за умови виконання п. 1 цього рішення, в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,38 га для будівництва житлового будинку із вбудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на вул.Березняківській, 12 у Дніпровському районі м.Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.

Вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що на підставі вказаного рішення Міськради від 29.05.03 № 484/644 між Міськрадою та Товариством було укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 03.12.03 за № 66-6-00119.

Разом з тим, на підставі наданих сторонами доказів по справі судовими інстанціями встановлено, що 12.07.07 Міськрадою прийнято рішення

№ 1056/1717 "Про відміну рішення Київської міської ради від 29.05.03

№ 484/644 "Про передачу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю будівельній компанії "Кроун" для будівництва житлового будинку із вбудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на вул.Березняківській, 12 у Дніпровському районі".

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що відповідно до змісту оскарженого рішення Міськрада, зважаючи на численні скарги громадян, керуючись Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про столицю України –місто-герой Київ", Земельним кодексом України та ст. 188 Господарського кодексу України, вирішила відмінити рішення Міськради від 29.05.03 № 484/644 "Про передачу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю будівельній компанії "Кроун" для будівництва житлового будинку із вбудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на вул.Березняківській, 12 у Дніпровському районі"; Товариству запропоновано надати згоду на розірвання договору оренди земельної ділянки № 66-6-00119 від 03.12.03; Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) доручено поінформувати Товариство про прийняття цього рішення; у разі відмови від розірвання договору оренди земельної ділянки або якщо відповіді не надійде у встановлений законодавством термін, передбачено забезпечити підготовку та подання позову про розірвання договору оренди землі до господарського суду м.Києва; внесено зміни до "Програми комплексного розвитку зеленої зони м.Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста", затверджених рішеннями Міськради від 19.07.05

№ 806/3381, включено до скверів Дніпровського району м.Києва, які визначені у таблиці 2, земельну ділянку площею 0,4 га по вул.Березняківській, 12.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси суб’єктів господарювання та споживачів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єктів господарювання або споживачів.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації.

Статтею 21 Цивільного кодексу України регламентовано, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

За змістом ст. 9 Земельного кодексу України, розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок відноситься до повноважень Київської міської ради.

Статтею 6 Закону України "Про столицю України –місто-герой Київ", місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в м.Києві ради та їх виконавчі органи.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, питання регулювання земельних відносин вирішуються відповідно до закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що

п. 11 ст. 22 Закону України "Про столицю України –місто-герой Київ" передбачено, що Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право, припиняти право користування земельними ділянками та іншими природними ресурсами у випадках, передбачених законодавством України.

Правовий аналіз наведених нормативних положень свідчить, що рішення Міськради пов‘язані з вирішенням земельних відносин повинні ґрунтуватись на законі, що регулює дані відносини.

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати. Наведена правова норма свідчить, що даний перелік є вичерпним.

Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що підстави примусового припинення прав на земельну ділянку встановлює також ст. 143 Земельного кодексу України, яка такої підстави, як скасування рішення про надання земельної ділянки в користування, не містить.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що ст. 27 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону, а відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України одним із способів захисту прав юридичних осіб на земельні ділянки є визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Щодо посилань скаржника на те, що оскаржуване рішення було прийнято в межах чинного законодавства у зв‘язку з численними скаргами громадян, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що такі доводи не можуть бути взяті до уваги, оскільки юридичний аналіз чинного законодавства свідчить, що правовою підставою для скасування або зміни рішення органу місцевого самоврядування можуть бути не самі по собі скарги громадян, а виявлені при перевірці скарг факти невідповідності закону або іншим нормативним актам оскаржуваних громадянами попередніх рішень таких органів.

З урахуванням наведених правових положень колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені Міськрадою в касаційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення судом не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів, але оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і в силі вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

З врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі згідно приписів ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм відповідну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм чинного законодавства, що дає підстави для залишення їх без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Київської міської ради № 29/246-548 від 18.06.08 залишити без задоволення.

Постанову від 08.04.08 Київського апеляційного господарського суду у справі № 36/24 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий

Є.Першиков

судді:

Т.Данилова

О.Муравйов