ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03 листопада 2008 р. Справа № 14/69-08/02-2а

Суддя господарського суду Залімський І.Г. , розглянувши матеріали

за позовом: Прокурора м. Вінниці, провул. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21100, в інтересах держави в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради, вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050

до: Центру соціально-трудової реабілітації інвалідів "Фортеця-Дан", вул.Квятека, 10, м. Вінниця

про стягнення 13 118,64 грн.

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 47г-08 від 23.10.2008 р. Прокурора м. Вінниці в інтересах держави - в особі Виконавчого комітету Вінницької міської Ради до Центру соціально-трудової реабілітації інвалідів "Фортеця-Дан" про стягнення 13 118,64 грн.

Відповідно до ч.3 ст.2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 р. № 3-рп/99 під поняттям “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах” потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, який фактично є позивачем у справі та стороною в процесі.

Прокурором в якості позивача зазначено Виконавчий комітет Вінницької міської Ради, який не є органом державної виконавчої влади у спірних правовідносинах.

Крім того, відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99р. № 3-рп/99 прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Разом з тим, відповідно до ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ст. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади.

Відповідно до ст. ст. 5, 11, 29 Закону України “Про місцеве самоврядування” міська рада відноситься до системи місцевого самоврядування, виконавчим органом якої є її виконавчий комітет, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи, до відання яких належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.07.1995 № 640/95 “Про обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації” утворено обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. Державні адміністрації є місцевими органами державної виконавчої влади.

Таким чином, поняття виконавчого органу міської ради та органу місцевого самоврядування, якому законом надано повноваженнями органу виконавчої влади не є тотожними, що побічно підтверджується також Рішенням Конституційного Суду України у справі N 1-45/2003 від 25 грудня 2003 року N 21-рп/2003.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що управління комунальною власністю відноситься до компетенції місцевого самоврядування, Виконком Вінницької міської Ради у спірних правовідносинах не здійснює повноваження органу державної виконавчої влади, у зв’язку з чим прокурором невірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Подібні правові позиції висловлені також у Постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2005 р. у справі № 33/120-04. З вказаної постанови також випливає обов’язок суду перевіряти викладені вище підстави пред’явлення позову прокурором та не допускати безпідставного порушення провадження у подібних справах.

Крім того, відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, якщо цих документів у сторін немає, проте надавши докази направлення копії позовної заяви відповідачу, прокурором не надано відповідних доказів, щодо направлення копії позовної заяви позивачу – Виконкому Вінницької міської Ради.

На підставі вищевикладеного позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись п. ст. 2, п.1, 6 ст.63 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву № 47г-08 від 23.10.08 на 3-х аркушах разом з матеріалами на 7-ми аркушах повернути позивачу.

Суддя Залімський І.Г.

віддрук. прим.:

1 - прокурору

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - в наряд