ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.09.08 р.                     Справа № 7/143

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

При помічнику судді В.Ю. Косицькій

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі СО Центральні електричні мережі м. Горлівка

До відповідача: Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м.Донецьк в особі „Слов’янськтеплокомуненерго” м. Слов’янськ

Предмет спору: стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 11 467, 00 грн., пені у сумі 5274,82грн. та 3% річних у розмірі 43,35грн.

За участю представників:

від позивача: не з’явились;

від відповідача: не з’явились.

У судовому засіданні 15.09.2008р. розгляд справи оголошено закінченим відповідно до ст. 85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі СО Центральні електричні мережі м.Горлівка звернулося з позовом до Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі „Слов’янськтеплокомуненерго” м. Слов’янськ про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 11 467,00грн., пені у сумі 5274,82грн. та 3% річних у розмірі 43,35грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається договір про постачання електричної енергії №2116 від 31.01.2003р. з додатками; рахунки №13/2116 за квітень 2008р. на суму 802 грн. 12 коп., №13/2116 за квітень 2008р. на суму 13 467 грн. 00 коп., №13/2116 за період з 01.04.2008р. по 01.05.2008р. на суму 5 274 грн. 82 коп., № №13/2116 за період з 01.04.2008р. по 01.05.2008р. на суму 73 грн. 35 коп.; акт звірки заборгованості від 01.05.2008р.

Відповідач у відзиві №011/3826 від 24.07.2008р. суму основного боргу у розмірі 11 467, 00 грн. визнав у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення з нього пені у сумі 5274, 82 грн. та 3% річних у розмірі 43, 35 грн., просить розстрочити виконання рішення терміном на 12 місяців, посилаючись на наявність у нього великої суми збитків станом на 31.06.2008р. та тяжке фінансово-економічне становище підприємства. У судовому засіданні 08.09.2008р. відповідач заявив усне клопотання про зменшення розміру пені, що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Заявою від 10.09.2008р. відповідач визнав суму пені в розмірі 348,14 грн. із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, посилаючись на ст. 343 ГК України та просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців, а також розглянути справу буз участі його представника.

Позивач заперечив проти розстрочення виконання рішення та зменшення розміру пені.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” та п.1.3 Правил користування електричною енергією (далі по тексту ПКЕЕ), споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. ПКЕЕ регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Відповідно до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії №2116 від 31.01.2003р. (далі по тексту Договір). Договір укладено з додатками, без протоколу розбіжностей та додаткових угод.

Згідно п.9.5 Договору, його укладено на строк до 31.12.2003р. та договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення боргу сторони перебували у договірних відносинах.

Відповідно до п.1 договору, постачальник електричної енергії (позивач) постачає електричну енергію споживачу (відповідачу), а споживач користується електричною енергією та оплачує постачальнику електричної енергії її вартість згідно з умовами цього договору та додатків до договору, які є його невід’ємною частиною. Умови розрахунків передбачені сторонами договором та додатком №5 до договору „Порядок розрахунків”.

Позивач свої зобов’язання за Договором виконав належним чином, надав послуги з електропостачання у квітні 2008р. на суму 13 467 грн. 00 коп., що підтверджено матеріалами справи, зокрема актом прийому-передачі за квітень 2008р., підписаним обома сторонами без зауважень, та виставив відповідачу рахунок на оплату № 13/2116. Наведені факти підтверджені представником відповідача у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок та зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

В порушення умов Договору, відповідач свої договірні зобов’язання стосовно оплати спожитої електроенергії належним чином не виконав, надані йому послуги з електропостачання сплатив частково.

У зв’язку з викладеним та частковим погашенням суми боргу, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за спожиту електроенергію за квітень 2008р. у розмірі 11 467 грн. 00 коп., яка до теперішнього часу не сплачена, підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем та підлягає стягненню у повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеної норми права позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 43, 35 грн. за період 13.05.2008р. – 27.06.2008р.

Сума 3% річних нарахована відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.216–218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.2-2.2.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком до договору №5 „Порядок розрахунків”, споживач сплачує постачальнику пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 5 274 грн. 82 коп. за несвоєчасне виконання зобов’язань за період 13.05.2008р. – 27.06.2008р., із розрахунку 1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, відповідно до умов п. 4.2.1 Договору.

Відповідач вимоги в цій частині визнав частково у сумі 348 грн. 14 коп., вважає, що відповідно до ст.343 Господарського кодексу України він повинен сплатити на користь позивача за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони у п. 4.2.1 Договору передбачили сплату пені у розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Згідно ст.1 Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій”, суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Комунальні послуги, у розумінні Закону України „Про житлово-комунальні послуги” – це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

З Договору вбачається, що його предметом є постачання саме електроенергії. Тобто, відповідач отримує комунальні послуги у вигляді електричної енергії, яку йому надає позивач.

Закон України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають при несвоєчасному внесені плати за отримані комунальні послуги суб’єктами підприємницької діяльності.

З огляду на викладене, враховуючи тай факт, що відповідач є суб’єктом підприємницької діяльності, суд дійшов висновку, що позивач правомірно заявив до стягнення пеню із розрахунку 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу у сумі 5 274 грн. 82 коп. Зазначена сума пені нарахована арифметично вірно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Посилання відповідача на ст. 343 Господарського кодексу України судом до уваги не приймаються, оскільки дана стаття не регулює спірні правовідносини, а відноситься до параграфу 1 „Фінанси і банківська діяльність” глави 35 „Особливості правового регулювання фінансової діяльності” вищезазначеного кодексу та встановлює відповідальність за порушення строків розрахунків у банківській сфері.

Клопотання відповідача не стягувати 3% річних судом не задоволено, як не обґрунтоване.

У судовому засіданні оговорено усне клопотання відповідача про зменшення розміру пені у зв’язку з тяжким фінансово-економічним становищем підприємства.

Позивач заперечує проти зменшення розміру стягуваної пені.

У відповідності до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право у виняткових випадках зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов’язання.

Згідно ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, прийнявши до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, які приймають участь в зобов’язанні, не тільки майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Керуючись п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та з огляду на обставини справи те, що відповідач є комунальним підприємством, на підприємстві значна дебіторська заборгованість, в тому числі з боку населення, а також враховуючи майновий стан та інтереси обох сторін, суд вважає можливим зменшити розмір стягуваної пені до 4000 грн.

Таким чином, пеня, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 4000 грн. 00 коп.

Вимоги щодо стягнення пені в залишковій частині задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні оговорено клопотання відповідача щодо надання розстрочки виконання рішення на 12 місяців.

Позивач проти розстрочки виконання рішення заперечив.

Враховуючи обставини, викладені відповідачем, той факт, що відповідач є комунальним підприємством, на підприємстві значна дебіторська заборгованість, негайне виконання рішення суду призведе до погіршення фінансового стану підприємства, а також враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, суд дійшов висновку, що існують обставини, які ускладнюють виконання рішення і вважає можливим на підставі п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України клопотання відповідача задовольнити частково і надати розстрочку виконання рішення в частині стягнення боргу з урахуванням 3% річних та пені, в загальній сумі 15510 грн. 35 коп., на 4 місяці з виплатою рівними частинами по 3877 грн. 59 коп. щомісячно, вважаючи цей строк достатнім для виконання рішення.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

У судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 6, 526, 527, 549, 551, 625 Цивільного кодексу України, ст.67, 193, 216-218, 233, 343 Господарського кодексу України, Закону України „Про електроенергетику” №575/97-ВР від 16.10.1997р., Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. N28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2.08.1996 р. за N417/1442, у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.11.2006 р. N1497, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.12.2006р. за № 1294/13168, Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій” від 20 травня 1999р. N 686-XIV, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 N 1875-IV, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 78, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Центральні електричні мережі м. Горлівка задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк в особі виробничої одиниці „Слов’янськтепломережа”” м. Слов’янськ (83086, м. Донецьк, вул.. Донецька, 38, р/р 6401 у філії „Промінвестбанку” м. Єнакієве, МФО 334215, ЗКПО 03337119) на користь Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго” м. Горлівка в особі структурної одиниці Центральні електричні мережі м. Горлівка (84601, Донецька обл.., м. Горлівка, пр.Леніна, 7, ЗКПО 00130903) на п/р 96 в ОПЕРВ філії Донецьке управління ВАТ „Ощадбанк”, МФО 334970 – заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 11 467, 00 грн.; на п/р 1560 у Центрально-міському відділенні „Промінвестбанк” м. Горлівки Донецької області, МФО 334464 – пеню у сумі 4000 грн., 3% річних у розмірі 43 грн. 35 коп., державне мито у сумі 167 грн. 85 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

Розстрочити виконання рішення в частині стягнення боргу з урахуванням 3% річних та пені, в загальній сумі 15510 грн. 35 коп., на 4 місяці з виплатою рівними частинами по 3 877 грн. 59 коп. щомісячно.

У задоволенні вимог щодо стягнення 1 274 грн. 82 коп. пені відмовити у зв’язку зі зменшенням стягуваної суми пені судом.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його прийняття.

Суддя Сгара Е.В.