ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.09.08 р.                     Справа № 13/96

Суддя господарського суду Донецької області І.Х. Темкіжев

при секретарі судового засідання Макаровій Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

До: Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська”м. Горлівка

про стягнення 20’758грн. 32коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Лопата Л.А. на підставі довіреності №Н-01/1495 від 03.05.08р.-юрискон.

Старченко В.В. на підставі довіреності №Н-01/2545 від 16.07.08р.-юрискон.

від відповідача: Лисенко О.В. на підставі довіреності від 02.01.08р.- юрискон

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця” м. Донецьк звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська”м. Горлівка про стягнення збору за зберігання вантажу в розмірі 20’758грн. 32коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 2/19 від 03.09.07р. про надавання та збирання вагонів, договір № 27003 від 01.12.06р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, додаткову угоду № 3 від 22.11.07р. до договору № 27003 від 01.12.06р., акти загальної форми, накопичувальні картки, витяги з книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження № 1, розрахунки зборів за зберігання вантажів, відомість плати за користування вагонами та те, що у відповідача виникла заборгованість за зберігання вантажу після закінчення безоплатного терміну у розмірі 20’758грн. 32коп.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст.. 81-1 Господарського-процесуального кодексу України.

Позивач під час судових засідань наполягав на задоволені позовних вимог з посиланням на ст.. 46 Статуту залізниць України, п. 4 та абзац 5 п. 8 Правил зберігання вантажів, які затверджені Наказом Мінтрансу України від 21.11.00р. № 644 (зі змінами).

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог з посиланням на укладений між сторонами договір № 27003 від 01.12.06р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (дія якого пролонгована до 31.12.08р.), п. 2.3 розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Мінтрансу від 15.11.99р. (далі за текстом-Тарифне керівництво № 1). Вважає, що всі вагони були прийняті під вивантаження до закінчення терміну безоплатного зберігання, який визначений п.2.3 розділу 2 Тарифного керівництва № 1, а саме: з 24-ї години дати повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

03.09.07р. між ДП “Донецька залізниця” м. Донецьк та ТОВ “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська” м. Горлівка був укладений договір № 2/19 на подавання та збирання вагонів.

01.12.06р. між сторонами був укладений договір № 27003 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, дія якого додатковою угодою № 3 від 22.11.07р. пролонгована до 31.12.08р.

29.01.08р. о 05год. 35хвил. на станцію Трудова на адресу вантажоотримувача - ТОВ “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська” прибули вагони з вантажем №№ 61670410, 60967759, 64369747, 63801625, які у зв’язку з причин розмитнення вантажу, а потім з зайнятістю фронтів вивантаження були затримані. Позивач посилається у позовних вимогах на те, що загальний час затримки вагонів №№ 61670410, 60967759 склав 77год.05хвил, а вагонів №№ 64369747 та 63801625 – 73год. 45хвил.

В цей же день 29.01.08р. о 14год. 30хвил. на адресу відповідача прибули ще вісім вагонів з вантажем, які з моменту затримки у зв’язку з розмитненням вантажу, а потім із зайнятістю фронтів вивантаження простояли на коліях станції Трудова по 65год. 00хвил. кожний.

30.01.08р. о 07год. 45хвил. на адресу відповідача прибув ще один вагон № 65617003 з вантажем, який також був затриманий у зв’язку з розмитненням вантажу, а потім із зайнятістю фронтів вивантаження. Загальний час затримки склав 44год. 15хвил.

Згідно зі ст.. 34 Статуту залізниць України та п. 4 Договору про подавання та забирання вагонів від 03.09.07р., вантажоодержувач був повідомлений працівниками станції трудова про час подавання вагонів під вивантаження за дві години до їх подачі.

Після закінчення двох годин з моменту повідомлення відповідач був зобов’язаний прийняти вагони під вивантаження, але у зв'язку з часом розмитнення вантажу та потім у зв’язку з зайнятістю з його вини фронтів вивантаження вагони були затримані, про що працівниками станції були складені акти загальної форми про затримку вагонів №№ 914, 923, 917,918 від 01.02.08р., №№ 905,906, 907, 908,909 від 31.01.08р. та № 829 від 29.01.08р. Зазначені акти підписані без зауважень.

Позивач вважає, що на підставі ст. 46 Статуту залізниць України, п. 4 та абзаца 5 п. 8 Правил зберігання вантажів, які затверджені Наказом Мінтрансу України від 21.11.00р. № 644 (зі змінами) термін безоплатного зберігання вантажу обчислювався з часу початку затримки вагонів, який вказаний в актах загальної форми. Збір за зберігання вантажу нараховувався за період, який перевищував безоплатну добу, з застосуванням вимог п. 2.5 Тарифного керівництва № 1. Отже, позивачем по накопичувальним карткам №№ 01020129, 01020131, 03020141, 04020148 було нарахована збір за зберігання вантажів у вагонах, який був частково визнаний і сплачений відповідачем, від сплати решти збору у розмірі 20’758грн. 32коп., з урахуванням ПДВ, відповідач відмовився. Накопичувальні картки відповідачем підписані з застереженням (акти загальної форми № 50 від 04.02.08р., № 33, 32 від 02.02.08р., № 44 від 05.02.08р.). З огляду на це, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про примусове стягнення цієї суми.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що позов Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Матеріалами справи встановлено і сторонами у справі не заперечується, що позивач надавав відповідачу послуги щодо зберігання вантажів у вагонах, які надійшли на адресу відповідача та простоювали на шляхах станції в очікуванні вивантаження з вини відповідача, про що свідчать наявні у матеріалах справи акти загальної форми.

Під час судових засідань судом з’ясовано, що сторони не заперечують, що вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Проте за суттю спору у сторін виникла різна позиція визначення з якої саме години слід обчислювати цей термін.

Позивач вважає, що слід керуватися ст.. 46 Статуту залізниць України, п. 4 та абзацем 5 п. 8 Правил зберігання вантажів, які затверджені Наказом Мінтрансу України від 21.11.00р. № 644 (зі змінами) (далі за текстом - Правила), а саме, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: при затримці - з моменту затримки.

Відповідач вважає, що слід керуватися укладеним між сторонами договором № 27003 від 01.12.06р., де встановлені умови щодо оплати відповідачем збору за зберігання вантажів у вагонах саме на підставі Тарифного керівництва № 1, розділом 2 п.2.3 якого передбачено, що термін безоплатного зберігання визначається з 24-ої години дати повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

Пунктом. 3.1 договору № 27003 від 01.12.06р. встановлено, що плата за додаткові послуги за регульованими тарифами визначається у відповідності до Розділу 2 Тарифного керівництва № 1 з урахуванням коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею.

Враховуючи, що ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а сторони не вносили змін до договору № 27003 від 01.12.06р., тільки його пролонгували до 31.12.08р., господарський суд дійшов висновку про те, що сплата відповідачем збору за зберігання вантажу повинна відбуватись саме на підставі Тарифного керівництва № 1 розділом 2 п.2.3. якого передбачено, що термін безоплатного зберігання визначається з 24-ї години дати повідомлення одержувача про прибуття вантажу. Отже, сторони добровільно конкретизували у договорі умови щодо нарахування плати за зберігання вантажу саме відповідно до п. 2.3 розділу 2 Тарифного керівництва № 1.

Тієї ж правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України (постанова № 12/85/07 від 04.03.08р.).

На підставі вищенаведеного, згідно з п. 2.3 Тарифного керівництва № 1, ст. ст. 46, 62, 137 Статуту залізниць України, ч. 1 ст. 629 ЦК України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Державному підприємству “Донецька залізниця” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральна збагачувальна фабрика “Узлівська”м. Горлівка про стягнення збору за зберігання вантажу в розмірі 20’758грн. 32коп. - відмовити.

У судовому засіданні 16.09.08р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення.

Вступну та резолютивну частину рішення оголошено 16.09.2008р.

Повний текст рішення складено і підписано 19.09.2008р.

Суддя

Надруковано 3 прим.