ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2008
р.
Справа № 07/254-08

вх.
№ 6643/5-07

Суддя
господарського суду

при секретарі
судового засідання

за участю
представників сторін:

позивача -
Клименко О.І., дов. № 3 від 03.10.08 р.; Осовець В.Т., дов. № 611 від10.11.08
р.;

розглянувши
справу за позовом Дніпропетровського обласного спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт добровільного пожежного
товариства України, м. Дніпропетровськ

до  ФОП ОСОБА_1 ., м. Красноград

про
стягнення 34332,27 грн. та розірвання договорів

ВСТАНОВИВ:

Позивач -
Дніпропетровське обласне спеціалізоване ремонтно-будівельнепідприємство
протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України звернувся до
суду з позовом про стягнення з відповідача - фізичної особи підприємця  ОСОБА_1, з урахуванням прийнятих судом
уточнень, як таких, що заявлені з додержанням вимог господарського
процесуального законодавства,  32132,27
грн., в тому числі, 27196,00 грн. заборгованості по оплаті товару, 3552,85 грн.
пені, 852,48 грн. інфляційних нарахувань, 530,94 грн. - 3% річних та  відшкодування судових витрат по справі.

Відповідач
проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, зокрема, посилаючись на
часткове виконання договірних зобов*язань, а саме, передачу позивачу,
відповідно до накладної № 28 від 04.09.08 р.
одного компресора на суму  2200
грн. (копія  накладної додається);
здійснення постачання за договором № 27 на суму 13200 грн. ( докази не надані);
наявність на складі товару на суму 8800 грн. Крім того, посилається на  відсутність в укладених з позивачем  договорах зобов*язань про сплату продавцем
пені та не визнає нараховані  інфляційні
та річні, так як, в договорі не сказано про здійснення поставки продавцем, а
товар позивач може забрати зі складу відповідача в будь-який час.

Ухвалою
заступника голови господарського суду Харківської області  Бровченко І.О. строк розгляду справи,
відповідно до ст. 69 ГПК України,  було
продовжено на один місяць - до 05.12.08 р.

Дослідивши
надані документи та докази, вислухавши пояснення уповноважених представників
сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до
укладених між сторонами по справі договорів № 27 від 28.11.07 р. та № 28 від
30.11.07 р.,  продавець ( відповідач)
зобов*язався  поставити покупцю (
позивачу) товар, найменуванням, кількістю та за ціною, вказаними у рахунку, а
останній -  прийняти та оплатити його на
умовах, визначених договором, а саме - 100% попередньої оплати, відповідно до
п. 2.1 договорів. Строк постачання товару, згідно п. 2.3 договорів - 15 робочих
днів.

27.11.07 р.
відповідачем  був виписаний
рахунок-фактура № 27 на оплату 5 шт. компресорів АК-150 та 1 шт. компресору
КН-4 на загальну суму 22000 грн. Даний рахунок-фактуру, як пояснив відповідач,
було виписано до договору з таким же номером - 27. Представник позивача дане
пояснення підтримав.

Даний рахунок
відповідачем, відповідно до умов  п. 2.3
договору № 27 від 28.11.07 р., було сплачено в повній сумі платіжним дорученням
№ 1825 від 28.11.07 р.

На підставі п.
2.3 договору № 27 від 28.11.07 р., яким передбачено строк поставки товару 15
днів, позивач правомірно визначив, що відповідач зобов*язаний був поставити
оплачений товар в строк до 14 грудня 2007 р., однак своїх зобов*язань належним
чином не виконав, поставивши, згідно накладної № 27 від 10.02.08 р. позивачу
лише один компресор КН-4 на суму 11000 грн. і вже після звернення позивача з
позовом до суду, відповідачем було поставлено один компресор АК- 150 на суму  2200 грн.

Таким чином,
відповідачем, у виконання договору № 27 від
28.11.07 р., було поставлено товару на загальну суму 13200 грн., в
зв*язку з чим, зобов*язання по поставці відповідачу товару на суму 8800 грн. (
чотирьох компресорів АК-150  за ціною
2200 грн.) залишились не виконаними.

30.11.07 р.
відповідачем було виписано рахунок -фактура № 28 на оплату  двох
зарядних станцій для вуглекислого вогнегасника  на загальну суму 18396 грн., який позивачем
було сплачено в повній сумі платіжним дорученням № 1859 від 30.11.07 р. Даний
рахунок-фактура, як і вищезгаданий, згідно пояснень  сторін по справі, було виписано відповідачем
до договору № 28 від 30.11.07 р., за умов якого відповідач до 14 грудня 2007 р.  мав поставити позивачу дві зарядні станції
для вуглекислого вогнегасника на суму 18396 грн. Зобов*язання відповідачем
виконані не були, в зв*язку з чим у нього виникла заборгованість по поставці
товару на вказану суму.

Відповідно до
ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов*язанні встановлений строк його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 525 ЦК
України встановлює, що одностороння відмова від зобов*язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч.1
ст. 612 ЦК України,  боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов*язання або не
виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на час
розгляду справи, відповідач доказів належного виконання зобов*язання по
поставці товару на суму 27196 грн., суду не надав.

Згідно ч. 2 ст.
693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Скориставшись
наданим законом правом, позивачем
01.04.08 р. було направлено відповідачу претензію з вимогою, у зв*язку з
прострочення поставки товару, повернути вартість непоставленого товару, яка
була останнім залишена без відповіді та виконання.

Так як, час повернення  попередньо сплачених сум в претензії
позивачем встановлений не був,  для
визначення строку  виконання зобов*язання
по поверненню грошей, якими відповідач безпідставно користувався, має бути
застосована норма ст. 530 ЦК України, згідно якої, якщо строк виконання
обов*язку  не встановлений, кредитор має
право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий
обов*язок у семиденний строк  від дня пред*явлення
вимоги, якщо обов*язок негайного виконання не випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

Враховуючи  надання позивачем належних доказів звернення
до відповідача з претензією про повернення
попередньої оплати 01.04.08 р., строк виконання такого зобов*язання,
відповідно до вищевикладеного, встановлюється - до 08.04.08 р. Отож, відповідач
визнається таким, що прострочив грошове зобов*язання з 08.04.08 р.

Відповідно до
ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового
зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Керуючись даною
нормою позивачем було нараховано до стягнення з відповідача 852,48 грн.
інфляційних нарахувань та 530,94 грн. - 3% річних.

Враховуючи
викладене та те, що  дані нарахування
здійснені позивачем за період з грудня 2007 р. по квітень 2008 р., в той час,
як відповідач визнаний судом таким, що прострочив грошове зобов*язання з 08.04.08
р., суд вважає правомірним задовольнити дані вимоги частково, в сумі 843,08
грн. збитків від інфляції та 3% річних в сумі 49,04 грн. В решті - визнати
зазначені вимоги неправомірними та не підлягаючими  задоволенню.

На
підставі  п. 4.2 договорів № 27 від
28.11.07 р. та № 28 від 30.11.07 р., ст. 231 ГК України та Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань, позивачем була
нарахована пеня за користування чужими грошовими коштами в сумі 3552,85 грн.

Суд вважає відсутніми
правові  підстави для задоволення даної
вимоги, виходячи з наступного.

Пунктом 4.2
вищеназваних договорів передбачено майнову відповідальність сторін за неналежне
виконання умов договору.

Законом України
„Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань”
встановлено, що розмір пені за прострочення платежу, встановлений у договорі за
згодою сторін, не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у
період, за який сплачується пеня. Тобто, закон передбачає обов*язковість визначення
в договорі певного  розміру пені, що
сторонами здійснено не було. Крім того,
згідно ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів, за прострочення платежу, пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статті 546 та
547 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов*язань
неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та завдатком. Договором
або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання
зобов*язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов*язання вчиняється у
письмовій формі, а вчинений із недодержанням такої форми є нікчемним.

З огляду на те,
що  вищеназваними договорами не
встановлено забезпечення пенею зобов*язаннь з поставки товару та не встановлено  будь-якої санкції за неправомірне
користування чужими грошовими коштами, позовна вимога про стягнення з
відповідача  3552,85 грн. задоволенню не
підлягає.

Не може бути
застосована до спірних правовідносин і норми ст. 231 ГК України, так як,
зазначені у ній штрафні  санкції за
порушення  господарських зобов*язань
застосовуються лише до зобов*язань, в яких хоча б одна сторона є суб*єктом
господарювання, що належить до державного сектора економіки. Даний факт при
розгляді справи  встановлений не був.

Відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України, в зв*язку з частковим задоволенням позову, сплачені
судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Керуючись
викладеним та ст.ст. 22, 33, 43, 69, 82-85 ГПК України, ст.ст. 231, 343 ГК
України, ст.ст. 525, 530, 546, 547, 612, 625, 693 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
фізичної особи - підприємцяОСОБА_1(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в
Красноградському відділенні ХГРУ "ПриватБанк", МФО 351533) на користь
Дніпропетровського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного
підприємства протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України
(вул. Енергетична, 18, м. Дніпропетровськ, 49089, код за , р/р
2404 в ДФ ВАТ Кредитпромбанк, МФО 306890) 27196,00 грн. попередньої
оплати, 843,08 грн. збитків від інфляції та 3% річних в сумі 49,04 грн., 280,88
грн. державного мита та 103,15 грн. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

В частині вимог
щодо стягнення з відповідача 3552,85 грн. пені, 9,40 грн. інфляційних
нарахувань та 3% річних в сумі 481,90 грн., в позові відмовити.

Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

Рішення
підписано 13 листопада 2008 року.

Суддя