КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2008                                                                                           № 46/88

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -не з"явився

від відповідача -Жданова Н.А. ( за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Молодіжні видання"

на рішення Господарського суду м.Києва від 21.07.2008

у справі № 46/88

за позовом                               Товариство з обмеженою "Видавнича група "Експрес"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Молодіжні видання"

третя особа позивача

третя особа відповідача

про                                                  стягнення 234020,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «Експрес» звернулось з позовом про стягнення з відповідача 222 354,99 грн основного боргу за виконанні поліграфічні роботи, пеню за прострочення виконання грошового зобов’язання у сумі 10 246,44 грн, три відсотки за користування чужими коштами у сумі 1 509,55 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Під час розгляду справи 21.07.2008 р. позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 222 354,99 грн. основного боргу за виконанні поліграфічні роботи, пеню за прострочення виконання грошового зобов’язання у сумі 20371, 21 грн. грн.., три відсотки за користування чужими коштами у сумі 2 725,30 грн. та та 12 674,17 грн. - збитків від знецінення коштів внаслідок інфляції.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.07.2008р. позов задоволено частково . Стягнуто з ТОВ «Молодіжні видання» на користь ТОВ «Видавнича група «Експрес» 222 354,99 - боргу, 20 140,39 - пені, 2 431,24 – 3% річних з простроченої суми, 12 674,17 – збитків від знецінення коштів внаслідок інфляції, 2 576 грн - державного мита, 117,75 коп.- витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою , в якій просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 21.07.2008р. Судові витрати покласти на позивача.

Апелянт посилається, на те, що місцевий суд прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції та не врахував, що відповідач намагався вирішити спір мирним шляхом.

Позивач не скористався своїм правом у судове засідання не з’явився, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

27.06.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Молодіжні видання" в якості замовника та Товариством з обмеженою відповідальністю "Видавнича група "Експрес" в якості підрядника укладено договір підряду № 43/27 (а.с. 7) на виконання поліграфічних робіт, за умовами якого підрядник взяв на себе зобов'язання виконати для замовника роботи з виготовлення друкованої продукції (газети, журнали, брошури, буклети та інше) і надати пов'язані з цим послуги відповідно до поданих замовником листів-замовлень і підписаних сторонами додатків, які становлять невід'ємну частину цього договору, в яких визначається тираж, технічні умови, графіки чи строки виконання робіт, ціна, умови доставки, строки здійснення розрахунків та інші умови за угодою сторін.

Відповідно до положень п.п. 2.1.1 та п.п.2.1.2 даної угоди підрядник зобов'язаний виконати роботи зі своїх матеріалів і своїми засобами згідно з умовами договору і підписаними сторонами додатками до нього та здати їх у встановлений термін у готовому вигляді.

Згідно з положеннями п. 2.2 договору замовник прийняв на себе зобов'язання, зокрема, своєчасно виконати всі обумовлені цим договором та додатками до нього умови, прийняти виконані підрядником роботи, оплатити виконання робіт відповідно до умов цього договору, додатків та рахунків підрядника, засвідчити отримання готової продукції шляхом належного підписання, засвідчення та повернення підрядникові видаткової накладної (п.п. 2.2.3, 2.2.5, 2.2.6, 2.2.8).

У п. 3.1 та 3.2 зазначеного договору сторони погодили, що ціни на роботи та послуги визначаються в додатках до нього, а розрахунки здійснюються в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника. При цьому, замовник зобов'язаний проводити оплату послуг підрядника згідно з умовами та в строки, викладені в додатках.

Як вбачається з матеріалів справи, додатками № 21, 28 та 29 ( а.с. 11-13) до договору № 43/27 від 27.06.2007 р. сторонами було погоджено технічне завдання і характеристики замовлення відповідача (тираж, примірники, формат, кількість полос, кількість фарб, марка та вага, скріплення, вимоги до пакування, виготовлення діапозитів, доставка), а також ціну примірника друкованої продукції, вартість тиражу, вартість додаткових примірників, терміни виконання замовлення, терміни та умови доставки замовлення, строки та умови оплати.

Згідно з п. 5 додатків № 21, 28 та 29 до вищевказаного договору оплата робіт та вартості продукції проводиться замовником шляхом перерахування 50 % вартості замовлення за 1 календарний день до початку виготовлення замовлення, а наступні 50 % — в термін 40 календарних днів після його виготовлення.

За виконані роботи з друкування поліграфічної продукції позивач виставив відповідачу рахунки від 10.01.2008 р. № ВГ-0004686 на суму 19 736,00 грн.(а.с.17), від 18.01.2008 р. № ВГ-0004713 на суму 20 925,00 грн.(а.с.18) та від 25.01.2008 р. № ВГ-0004745 на суму 189 117,00 грн.(а.с.19)

Факт передачі відповідачу виготовленої продукції підтверджується видатковими накладними № ВГ-0009463 від 16.01.2008 р. на суму 19 736,00 грн. (а.с.14), № ВГ-0009604 від 26.01.2008 р. на суму 20 925,00 грн.(а.с.15) та № ВГ-0009734 від 05.02.2008 р. на суму 189 117,00 грн.(а.с.16)

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе договором від 27.06.2007 р. зобов'язання по виготовленню друкованої продукції за замовленнями відповідача, а відповідач прийняв виконання та зобов'язаний був оплатити роботи загальною вартістю 229 778,00 грн.

За твердженнями позивача, в рахунок погашення заборгованості за отриману продукцію 06.02.2008 р. відповідач перерахував 7 423,00 грн., посилаючись в платіжному дорученні на рахунок № ВГ-0004686 від 10.01.2008 р. Таким чином, заборгованість відповідача, станом на час звернення позивача до суду становить 222 354,99 грн.

В ході розгляду спору по суті представник відповідача підтвердив наявність перед позивачем вищевказаної заборгованості.

Дії позивача по виконанню робіт ат передачі друкованої продукції відповідачу до отримання попередньої оплати не суперечать законодавству та укладеному сторонами договору.

Частиною 2 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Беручи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини справи, вимоги чинного законодавства та умови угоди сторін, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 222 354,99 грн. є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню.

Крім суми заборгованості з оплати вартості виконаних робіт позивач також просить стягнути з відповідача 2 752,30 грн. З % річних з простроченої суми боргу, 12 674,17 грн. збитків від знецінення коштів внаслідок інфляції та 20 371,21 грн. пені в редакції заяви про збільшення та доповнення позовних вимог.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія дослідивши розрахунок суду першої інстанції вважає його правомірним та обґрунтованим, а тому на користь позивача підлягає стягненню інфляційні в розмірі 12 674,41 грн, та річних в сумі 2431,24 грн.

Згідно з пунктом п.п 6.3.1 договору від 27.06.2007 р. № 43/27 сторони погодили, що за несвоєчасну оплату виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

З огляду на вищевикладене розмір пені який підлягає стягненню на користь позивача становить 20 140,39 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги, колегія вважає їх неправомірними та необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, яким позов задоволено частково, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Посилання апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції колегія вважає необґрунтованими, оскільки позивачем, під час розгляду справи 21.07.2008 р. було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 12 674,17 грн. збитків від знецінення коштів внаслідок інфляції. Ця заява прийнята судом до розгляду.

Також колегія вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що він намагався вирішити спір мірним шляхом, оскільки це не є підставою для відмови в позові.

Фінансові труднощі підприємства самі по собі не є підставою для відстрочення виконання зобов’язань за договором.

Місцевим судом правильно дотримані вимоги ст.49 ГПК України щодо покладення судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

. Апеляційну скаргу ТОВ «Молодіжні видання» на рішення Господарського суду м. Києва від 21.07.2008 року залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 2107.2008 року у справі №46/88 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №46/88 направити до Господарського суду м.Києва.

Головуючий суддя

Судді