ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.08

Справа № 15/331-08.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Німецької-українсько науково-виробничої фірми “Бровафарма”, м. Бровари, Київська обл.

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Колос-КА”, смт. Дубов’язівка, Сумська обл. Конотопський р-н, Сумська обл.

про стягнення 9814 грн. 60 коп.

СУДДЯ                    Резниченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Кутова Н.О., довіреність №200 від 15.08.2008р.

Від відповідача: не з‘явився

Суть спору: Позивач просить стягнути з відповідача 9814 грн. 60 коп. заборгованості відповідно до договору поставки товару №335/п від 02 вересня 2005р., в тому числі 8736 грн. 24 коп. основного боргу, 789 грн. 21 коп. пені за період 05.11.2005р. по 05.05.2006р., 649 грн. 15 коп. – 3% річних.

Відповідач відзив на позов не подав, в дане судове засідання не з'явився.

Ухвала про порушення провадження у справі № 15/331-08 від 10.07.2008р., що направлялась судом на адресу яка зазначена позивачем в позовній заяві, була повернута поштою з відміткою “організація не зареєстрована”.

В судове засідання 28.07.2008р. позивачем було подано клопотання, в якому він просив направляти всю кореспонденцію для відповідача на адресу: Сумська область, Конотопський район, смт. Дубов’язівка, вул. Батуринська 42/1, оскільки як стало відомо позивачу вказана адреса є фактичною адресою знаходження відповідача. Тому, суд направляв ухвали про відкладення розгляду справи на зазначену адресу відповідача.

В дане судове засідання позивач подав клопотання №231 від 22.09.2008р. про долучення до матеріалів справи копії довідки статистики №21/10/4845 від 01.09.2008р., з якої вбачається, що станом на 15.08.2008р. відповідач значиться за адресою: Сумська область, Конотопський район, смт. Дубов‘язівка, вул. Трудова, 48, тобто за тією адресою, що була зазначена позивачем у позовній заяві.

Оскільки, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв‘язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» вважаються належними доказами виконання господарським судом обов‘язку щодо повідомлення учасників судового процесу.

Таким чином, оскільки відповідачу направлялися ухвали суду як на фактичну так і на юридичну адресу, і відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, причину неявки суду не повідомив, згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем 02.09.2005р. був укладений договір поставки товару №335/п, за умовами п. 1.1. якого постачальник (позивач) зобов‘язався передати у власність покупцю (відповідачу) товар, а відповідач зобов’язався прийняти та своєчасно оплатити товар (ветеринарні препарати та/чи засоби захисту тварин), найменування, асортимент, одиниця вимірювання, кількість та ціна якого зазначається у видаткових накладних, що становлять невід‘ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 4.5 договору за погодженням сторін товар може постачатись покупцеві з відстрочкою платежу строком на 14 календарних днів з моменту його відвантаження покупцем. При цьому у видатковій накладній проставляється дата кінцевого розрахунку за товар. Днем оплати вважається день надходження коштів на поточний рахунок постачальника.

По видатковим накладним №БФ-2015772 від 06.09.2005р., №БФ-2015905 від 08.09.2005р., №БФ-2017419 від 21.10.2005р. позивач поставив відповідачу за договором продукцію на суму 8376 грн. 24 коп., за яку відповідач у встановлений договором строк оплати розрахунок не провів.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред‘явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-якій час. Боржник повинен виконати такий обов‘язок у семиденний строк від дня пред‘явлення вимоги, якщо обов‘язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, позивач направив відповідачу претензію №174 від 25.04.2006р. з вимогою погасити заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 8376 грн. 24 коп. (як доказ направлення претензії відповідачу позивачем прикладено до матеріалів справи копію поштового повідомлення), але відповідач за поставлений товар з позивачем не розрахувався, тому позивач був змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Факт отримання відповідачем продукції за договором підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними, на яких міститься підпис відповідача, податковими накладними, довіреністю на отримання товару серії ЯКХ, №741943, від 02.09.2008р. (копії вказаних документів долучені до матеріалів справи).

Таким чином, на день подачі позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем по основному боргу склала 8376 грн. 24 коп., що підтверджується матеріалами справи, у тому числі актом звірки взаємних розрахунків з 01.01.2005р. по 10.11.2008р., який підписаний повноважними представниками сторін і скріплений їх печатками та відповідно до якого станом на 10.11.2006р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 8376 грн. 24 коп.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Не виконуючи належним чином свої зобов’язання, відповідач порушив вимоги ст. 526 ЦК України - допустив прострочення грошового зобов’язання.

Відповідачем в дане судове засідання не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому суд вважає вимоги позивача щодо стягнення основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України.

Також, позивачем заявлені вимоги по стягненню пені у розмірі 789 грн. 21 коп. пені за період 05.11.2005р. по 05.05.2006р. Відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов‘язання у вигляді стягнення пені передбачена п. 5.1 договору поставки, за яким у випадку несвоєчасної оплати товару відповідач має сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 789 грн. 21 коп., передбачені умовами договору, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного Кодексу України.

Також за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по договору поставки позивач просить стягнути з відповідача 649 грн. 15 коп. – 3% річних за період з грудня 2005 року по червень 2008р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимоги кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги стосовно стягнення 649 грн. 15 коп. - 3% річних за порушення терміну виконання грошових зобов‘язань є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос-КА» (Сумська область, Конотопський район, смт. Дубов‘язівка, вул. Трудова, 48, код 31593340) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Німецької-українсько науково-виробничої фірми “Бровафарм” (Київська область, м. Бровари, б-р. Незалежності, 18-а, код 14332579) 8736 грн. 24 коп. основного боргу, 789 грн. 21 коп. пені, 649 грн. 15 коп. – 3% річних, 102 грн. 00 коп. витрат по держмиту, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                              О.Ю.Резниченко

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Повний текст рішення підписано 23.09.08р.