Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2008 р. Справа № 21/71-08

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя , судді ,

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Євтушенко О.Д.

відповідача - Громов А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан», с. Мечебілове, Барвенківський район, Харківська область (вх. № 1688 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 25.06.08 р. по справі № 21/71-08

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг»в особі Харківської філії Національної акціонерної компанії «Украгролізинг», смт. Солоніцивка, Дергачівський район, Харківська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан», с. Мечебілове, Барвенківський район, Харківська область

про стягнення 18220,00 грн.

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь 18 220,00 грн. за неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по сплаті лізингових платежів за користування предметом лізингу, що випливають із Договору, графіків сплати лізингових платежів та відповідно до чинного законодавства, а також судові витрати по справі.

В процесі розгляду справи позивач надав уточнення позовних вимог, в яких просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 15 900,51грн., так як під час судового розгляду справи останній частково погасив заборгованість по сплаті лізингових платежів за користування технікою.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.2008р. по справі № 21/71-08 (суддя Бринцев О.В .) позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 15900,51 грн. основного боргу, 182,20 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при винесенні рішення місцевим судом були порушені норми процесуального права, при цьому посилається на те, що позовну заяву йому було направлено без доданих до неї документів; справу розглянуто судом без належного повідомлення підприємства відповідача та за відсутністю його поважного представника. Дані обставини вважає підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а доводи відповідача такими, що не відповідають дійсності, оскільки наведені відповідачем обставини спростовуються наявними доказами у матеріалах справи. Просить залишити рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2008 року без змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 20-04/436 від 15.03.2004р. та відповідні додаткові угоди до нього (а.с.11-22).

Позивач на замовлення відповідача закупив та передав техніку, що підтверджується актами приймання-передачі (а.с. 23-29).

Відповідач згідно з актами прийняв зазначену в них техніку, якою користується в даний час.

Кількість, ціна і вартість техніки визначена додатками до договору від 15.03.2004р. № 20-04-436фл. Строки розрахунку встановлені графіками сплати лізингових платежів (а.с. 30-35).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повністю виконав свої зобов’язання перед позивачем та з порушенням строків визначених графіками сплати до договору фінансового лізингу

Таким чином заборгованість відповідача, з урахуванням часткового погашення здійсненого під час розгляду справи, становить 15900,51 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звично ставляться.

За таких обставин, місцевий господарський суд, оцінивши викладені позивачем доводи в обґрунтування позовних вимог з урахуванням обставин справи та вимог чинного законодавства, а також беручи до уваги, що відповідач доказів сплати боргу у розмірі 15900,51 грн. до суду не надав, та ніяким чином не спростував заявлену до стягнення суму заборгованості, тому дійшов висновку, що своїми діями відповідач порушив умови договору фінансового лізингу № 20-04-436фл від 15.03.2004р., в зв’язку з чим визнав позовні вимоги ВАТ «НАК «Украгролізинг» в особі Харківської філії НАК «Украгролізинг» правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З даними висновками господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржене рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки суд при його прийнятті взяв до уваги обставини, суттєві для розгляду цього спору, а висновки, викладені в ньому, узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини, що призвело до прийняття правомірного рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що позивачем при зверненні до господарського суду з позовною заявою, не було направлено на адресу відповідача копій доданих до неї документів, зокрема копії платіжного доручення про сплату держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, копій довіреностей на керівника ХФ НАК «Украгролізинг» та представника НАК «Украгролізинг», вважає дані обставини грубим порушенням позивачем своїх обов’язків, а також порушенням прав відповідача; крім того, посилається на те, що справу розглянуто судом без належного повідомлення підприємства відповідача та за відсутністю його поважного представника.

Колегією суддів вважає наведені твердження необґрунтованими та безпідставними, оскільки матеріали справи свідчать, що позивач належним чином направив відповідачу копію позовної заяви та додані документи, що підтверджується касовим чеком пошти про відправлення цінного листа (а.с. 6). Місцевий господарський суд, враховуючи наявність доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів, доказів сплати державного мита у встановленому порядку та розмірі, а також дотримання позивачем інших процесуальних вимог при зверненні з позовною заявою, обґрунтовано прийняв її до розгляду та порушив провадження у справі.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про порушення провадження у справі, суд перевіряє процесуальне оформлення позовної заяви і доданих до неї документів, і в разі виявлення допущеного порушення, суддя повертає позовну заяву разом з документами без розгляду у відповідності з вимогами ст.63 ГПК України. Таким чином, питання прийняття позовної заяви вирішується суддею, а не стороною у справі, а посилання відповідача в апеляційній скарзі на неотримання ним копій платіжного доручення про сплату державного мита та копії довіреностей позивача не є підставою в розумінні ст. 63 ГПК України для повернення позовної заяви без розгляду

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2008р. порушено провадження у та призначення її до розгляду на 15.05.2008р.

Але, відповідач процесуальним правом захисту своїх інтересів при розгляді справи в суді першої інстанції не скористався, не надав відзив на позов і доказів, що спростовують доводи позивача, не брав участі у судових засіданнях першої інстанції без поважних причин, не направив свого представника для ознайомлення з матеріалами справи.

Слід зазначити, що позивач під час розгляду справи неодноразово направляв відповідачу відповідні документи, зокрема заяву про уточнення суми позовних вимог та акт звірки розрахунків для розгляду та підпису відповідачем (а.с. 91)

Але заявлені позивачем вимоги та докази на їх підтвердження відповідачем залишились поза увагою, він не надав будь-яких пояснень та ніяким чином не обґрунтував свою позицію по суті позовних вимог.

Колегією суддів не береться до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на факт його неповідомлення про час та місце слухання справи в суді першої інстанції, оскільки в матеріалах справи знаходяться повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 46), відповідно до якого 07.05..08р. уповноваженою особою відповідача було отримано ухвалу суду першої інстанції про порушення провадження у справі та призначено її до розгляду на 15.05.2008р.

Відповідно до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створює сторонам та іншім особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Однак, відповідач в судові засідання без поважних причин не з’являвся, в зв’язку з чим місцевим господарським судом розгляд справи було двічі відкладено, тобто відповідачу були створені належні умови та надано достатньо часу для надання всіх необхідних доказів по справі.

Відповідач посилається на те, що йому не було направлено в період з 10.05.2008р. по 03.07.2008р. жодної ухвали про час та місце розгляду справи в господарському суді.

Проте, зазначені твердження спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що судом першої інстанції відповідно до вимог Інструкції з діловодства, ухвалу про відкладення розгляду справи від 15.05.2008р. та від 17.06.2008р. надіслано відповідачу в установлений термін, без порушень строків на відправку. До того ж відповідач не надав ніяких документальних доказів несвоєчасного отримання ухвали, або доказів того, що він її взагалі не отримував.

Крім того, зважаючи на оскарження відповідачем ухвали місцевого господарського суду про порушення провадження у справі (а.с. 52-53), направлення ним до суду іншої кореспонденції (а.с. 49-50), відповідач знав про те, що триває розгляд справи та ігнорував судові засідання, не повідомляв про причини неявки до суду, ніяким чином не сприяв всебічному та повному з’ясуванню всіх обставин справи при розгляді справи в суді.

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов’язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження обставин справи.

Отже, в процесі розгляду справи відповідачем не були виконані вимоги ухвали суду щодо надання відзиву на позов по суті позовних вимог та не представлено жодного доказу щодо неправомірності заявленої до стягнення суми заборгованості..

Крім того, відповідач, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою не навів жодного аргументу щодо неправомірності позовних вимог, в судовому засіданні його представник, Громов А.В., пояснив, що з матеріалами справи він не ознайомлений, оскільки, на його погляд суд першої інстанції при розгляді справи порушив норми процесуального права. Однак наведені доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, вони ніяким чином не обґрунтовані та свідчать, про те, що вочевидь має місце недобросовісне використання ТОВ «Агрофірма «ЛАН» процесуальних прав, оскільки саме з його вини даний господарський спір був доведений до судового розгляду, та є на погляд колегії суддів, одним з елементів зловживання відповідачем своїм правом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, ТОВ «Агрофірма «ЛАН» не надало будь-яких заперечень в обґрунтування неправомірності позовних вимог, або пояснень щодо суті заявлених вимог позивача, та жодних доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2008 року по справі № 21/71-08 прийняте без порушень норм процесуального та матеріального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, ст. ст. 4-3, 22, 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2008р. по справі № 21/71-08 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді