ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" жовтня 2008 р.

Справа  № 16/131-08-3574

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Шевченко Г.В.

За участю представників сторін:

Від позивача:     ОСОБА_1, ОСОБА_2 за дов. від 26.07.2007р.;

Від відповідача:
Якименко Ю.Л. -голова сільської ради;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1до Новоселівської
сільської ради Березівського району Одеської області про визнання правочину
дійсним, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії,  -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа -підприємець
ОСОБА_1(далі по тексту СПД ОСОБА_1) звернулась до господарського суду Одеської
області з позовними вимогами до
Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області про
визнання дійсним договору купівлі-продажу від 03.04.2000р., укладеного між СПД
ОСОБА_1 та Новоселівською сільською радою Березівського району Одеської
області, визнання права власності  на
земельну ділянку, площею 0,05 га, розташовану за адресою: Одеська область, м.
Березівка-2 (Раухівка) та зобов'язання відповідача  видати державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку, розташовану в м. Березівка-2 (Раухівка),
загальною площею 0,05га. Свої вимоги позивач обґрунтовує відсутністю нотаріального
посвідчення укладеної між сторонами по справі угоди купівлі-продажу земельної
ділянки, що призводить до неможливості у повному обсязі здійснювати реалізацію
своїх прав як власника на зазначену земельну ділянку.

Новоселівська сільська рада
Березівського району Одеської області повністю погоджується із заявленими
ОСОБА_1 позовними вимогами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Новоселівської сільської
ради Березівського району Одеської області за №30 від 30.06.1998р. “Про
попереднє погодження виділення земельної ділянки під розміщення кафе “Червона
калина” на 50 місць та магазину в розмірі 0,050га  в м. Березівці-2  ОСОБА_1” позивачу було надано попереднє
погодження на виділення земельної ділянки, площею 0,050га під розміщення кафе
та магазину на умовах оренди та зобов'язано ОСОБА_1 виготовити проект відводу
земельної ділянки.

На виконання цього рішення
позивачем була виготовлена передбачена діючим законодавством документація.

Рішенням Новоселівської сільської
ради Березівського району Одеської області
за №88 від 31.03.2000р. “Про продаж земельної ділянки
несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності
суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1” було вирішено продати у власність
СПД ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,050га, яка розташована в м. Березівка-2
(Раухівка) для комерційної діяльності (експлуатація магазину та кафе-бару) за
ціною 2100 грн., а також затверджено умови договору купівлі-продажу зазначеної
земельної ділянки.

На виконання цього рішення між
Новоселівською сільською радою Березівського району Одеської області
(Продавець) та СПД ОСОБА_1 (Покупець) 03.04.2000р. був укладений договір
купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення,
відповідно до умов п.п. 1.1., 1.2. якого Продавець, на підставі рішення
Новоселівської сільської ради №88 від 31.03.2000р. передає за плату, а Покупець
приймає у власність земельну ділянку, загальною площею 0,0500га, яка
знаходиться  за адресою: м.Березівка-2
(Раухівка) Березівського району Одеської області для комерційного використання.
Згідно умов п.п.2.1., 2.2. договору купівлі-продажу від 03.04.2000р. ціна
земельної ділянки складає 2100 грн., яка повинна бути сплачена Покупцем шляхом
перерахування на спеціальний рахунок Продавця у термін не пізніше 30
календарних днів з моменту укладення договору.
Згідно квитанції про грошовий переклад, вартість земельної ділянки у
розмірі 2100 грн. була сплачена СПД ОСОБА_1 05.04.2000р.

Відповідно до умов розділу 9
договору купівлі-продажу від 03.04.2000р.,
сторони передбачили нотаріальне посвідчення цього договору. Однак,
незважаючи на придбання у власність земельної ділянки у 2000 році,
перерахування її вартості та фактичне
використання земельної ділянки до нинішнього часу, сторонами не були
виконані умови вказаного договору щодо його нотаріального посвідчення.

Відсутність нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки перешкоджає позивачу
отримати у встановленому законом порядку державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Вимогами чинного цивільного
законодавства України для договорів купівлі-продажу нерухомого  майна
передбачена обов'язкова письмова форма даного виду договорів з подальшим
нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією договору (ст. 657 ЦК
України), у зв'язку з чим недодержання
сторонами   вимоги   закону
про нотаріальне посвідчення договору тягне його нікчемність в силу
положень ч. 1 ст. 220  ЦК України.

В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 220
ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов  договору, що
підтверджується  письмовими  доказами,
і  відбулося повне            або часткове виконання договору,
але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У
цьому  разі  наступне
нотаріальне  посвідчення   договору не вимагається.

На думку суду, факт передачі
земельної ділянки, площею 0,050га у власність СПД ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 03.04.2000р., використання позивачем  з цього часу земельної ділянки в цілях,
передбачених умовами договору, а також докази сплати позивачем вартості
земельної ділянки за ціною, встановленою сторонами за угодою, є підтвердженням
реальності укладеного між сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки
від 03.04.2000р. та повного виконання сторонами по справі істотних умов даного
договору. Доказів спростовуючих викладене відповідачем з дотриманням вимог
ст.ст. 32, 33 ГПК України до господарського суду представлено не було, договір
купівлі-продажу від 03.04.2000р. будь-ким із заінтересованих осіб до
теперішнього часу не оскаржено.

Більш того, як зазначалось вище,
відповідачем позовні вимоги у даній справі фактично були визнані у повному
обсязі з огляду на виконання сторонами прийнятих на себе договірних зобов'язань
в частині передачі об'єкту купівлі-продажу та оплати його вартості.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги фактичне виконання сторонами по
справі умов договору купівлі-продажу
від 03.04.2000р., а також відсутність нотаріального посвідчення вказаного
договору, суд, керуючись ст.ст. 220, 657 ЦК України, доходить висновку щодо
наявності підстав для задоволення позовних вимог СПД ОСОБА_1 в частині визнання
договору купівлі-продажу  від
03.04.2000р. дійсним.

Приймаючи до уваги висновки, до
яких дійшов суд за результатами позовних
вимог СПД ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу  від 03.04.2000р. дійсним, суд також вважає
правомірними та обґрунтованими позовні вимоги про визнання права власності на
об'єкт вищезазначеного договору з урахуванням наступного.

Як зазначалося по тексту рішення
вище, договір купівлі-продажу земельної ділянки,  площею 0,050га, яка розташована в м.
Березівка-2 (Раухівка) для комерційної діяльності (експлуатація магазину та
кафе-бару) від 03.04.2000р. був укладений на підставі рішення Новоселівської
сільської ради Березівського району Одеської області  за №88 від 31.03.2000р. “Про продаж земельної
ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької
діяльності суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1”.

Згідно квитанції про грошовий
переказ, вартість земельної ділянки у розмірі 2100 грн. була сплачена СПД
ОСОБА_1 05.04.2000р.

Однак, незважаючи на прийняття
відповідачем рішення про продаж позивачу земельної ділянки та укладання на
підставі цього рішення договору купівлі-продажу, відсутність нотаріального
посвідчення цього договору та його державної реєстрації перешкоджає позивачу
отримати правовстановлюючи документи на земельну ділянку, та, як наслідок,
здійснювати у повній мірі реалізацію своїх прав як фактичного власника
земельної ділянки щодо володіння, користування та розпорядження нею.
Наведене  змусило позивача звернутися до
господарського суду з позовними вимогами про визнання права  власності на земельну ділянку, площею 0,050
га для експлуатації магазину та кафе-бару за адресою: Одеська область,
Березівський район, м. Березівка-2 (Раухівка).

Відповідач повністю погоджується із
правомірністю заявлених СПД ОСОБА_1 вимог та не заперечує проти їх задоволення.

Враховуючи юридичну природу
правовідносин, які виникли між сторонами по справі, суд вважає за необхідне
здійснити, насамперед, правовий аналіз положень діючого земельного
законодавства, якими врегульовані спірні питання.

Відповідно до ст.2 Земельного
кодексу України в редакції Закону України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III
(далі по тексту Земельний кодекс України), земельні відносини - це суспільні
відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування
та органи державної влади.

Згідно ст. 3 цього Кодексу,
земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами ст. 5 Земельного кодексу
України передбачено, що земельне
законодавство базується  у тому
числі на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в
здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх
прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків,
передбачених законом; забезпечення раціонального використання та охорони
земель; забезпечення гарантій прав на землю.

Відповідно до ст.12 Земельного
кодексу України  до повноважень сільських
селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян
та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ст.128 Земельного кодексу
України,  продаж громадянам і юридичним
особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб,
визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями,
Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого
самоврядування в межах їх повноважень. Крім того, цією законодавчою нормою
зазначено, що документ про оплату є підставою для видачі державного акта на
право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.

Положеннями п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України
передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної
власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в
межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а
за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 2000 року використовує земельну
ділянку площею 0,0500 га, розташовану за адресою: Одеська область,
Березівський район, м. Березівка-2 (Раухівка) для експлуатації магазину та
кафе-бару. Крім того, як вбачається з документів, наданих позивачем до матеріалів
справи, між сторонами по справі склалися правовідносини щодо продажу зазначеної
земельної ділянки на користь СПД ОСОБА_1 та були дотримані всі передбачені
діючим законодавством приписи, якими врегульовані питання продажу земельної
ділянки у власність фізичній особі. Здійснення позивачем повної оплати вартості
земельної ділянки за ціною, яка була встановлена рішенням Новоселівської
сільської ради Березівського району Одеської області №88 від 31.03.2000р. “Про
продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення для здійснення
підприємницької діяльності суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1” та
умовами укладеної між сторонами по справі угоди купівлі-продажу земельної
ділянки від 03.04.2000р. свідчить про виконання сторонами своїх зобов'язань щодо
умов укладеної угоди та набуття позивачем права власності на земельну ділянку
на законних підставах.

Відповідно до ст.373 Цивільного
кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України.
Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону.  Відповідно до ч.1
ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права
власності та права користування земельними ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або
за результатами аукціону.

Приписами статті 328 Цивільного
кодексу України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Слід також зауважити, що згідно ст.
41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є
непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Відповідно до
ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права
власності, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння
майном.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст..16 цього  Кодексу  кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів
захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Приписами статті  392 цього ж Кодексу передбачено, що власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 319 ЦК України
власник на свій розсуд  володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 320 ЦК
України власник має право використовувати своє майно для здійснення
підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, на думку суду,
оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, передбачає собою
лише остаточну форму реалізації передбаченого законом права на земельну
ділянку, але їх відсутність заважає суб'єкту
цивільного обігу -в даному випадку -СПД ОСОБА_1 у повній мірі
здійснювати свої повноваження як власника земельної ділянки.

Крім того, позиція суду
підтверджується в тому числі і матеріалами рішення Конституційного Суду України
по справі №1-17/2005 від 22.09.2005р., якими встановлено, що суб'єктивне право
на земельну ділянку виникає і реалізується на
підставі і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним
кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.
Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний
факт. Закони, інші нормативно-правові акти, які визначають  порядок реалізації встановлених  Конституцією України та міжнародними договорами
прав і свобод людини  і громадянина, в
тому числі  порядок набуття  прав власності  не повинні
звужувати, заперечувати чи в будь-який
інший спосіб обмежувати ці права
і свободи.

Юридичним актом в даному випадку є
згода органів місцевого самоврядування  -
Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської області (на
території якої розташована спірна земельна ділянка),  яка оформлена у встановленій законом формі у
вигляді рішення.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд
доходить висновку, що визнання  за
фізичною особою - підприємцем права власності на земельну ділянку ніяким чином
не суперечить положенням земельного законодавства, та, фактично, має за мету
підтвердження у судовому порядку законодавчо закріплених положень щодо
реалізації прав власника на оформлення правовстановлюючих документів на
земельну ділянку.

Такий спосіб захисту цивільних прав
та інтересів як визнання права передбачений положеннями ст.. 16 Цивільного
кодексу  України. Крім того,  наведене законодавче положення знайшло своє
відображення і в ст. 20 Господарського кодексу України, якою врегульовані
питання захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів,  якою теж визнання наявності або відсутності
прав визначено як  один із шляхів захисту
прав та законних інтересів суб'єктів господарювання.  Кожний суб'єкт господарювання та  споживач
має  право на захист своїх прав і
законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 Конституції
України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності та
господарювання.  Положення Земельного
кодексу України  встановлюють  рівні способи захисту прав на земельні
ділянки як для власників так і для землекористувачів Так, згідно ч. 2 ст. 152
Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення   будь-яких
порушень  його прав на землю, навіть якщо
ці порушення не пов'язані  з позбавленням
права володіння земельною ділянкою. Відповідно до приписів цієї законодавчої
норми, захист права громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється
в тому числі шляхом визнання права.

З огляду на викладене, суд оцінює
позовні вимоги СПД ОСОБА_1  в частині
визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею  0,050 га, розташовану за адресою: Одеська область,
Березівський район, м. Березівка-2 (Раухівка) правомірними та такими, що
базуються на законних підставах, у зв'язку з чим підлягаючими задоволенню.

Крім того, приписами ст. 152
Земельного кодексу України також встановлено, що  захист права громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється в тому числі і шляхом зобов'язання здійснити
певні дії.

Відповідно до п.3 Роз'яснень Вищого
господарського суду України  N 02-5/743
від 27.06.2001 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із
захистом права власності на землю і землекористування”  слід мати на увазі,  що разом з переходом  права
власності  на будівлю  чи споруду новий власник або землекористувач
набуває прав і  обов'язків,  визначених
положеннями Земельного  кодексу
України. У разі ухилення ради від оформлення права на земельну ділянку
заінтересована  особа  відповідно до статей 74 і 77 Закону України
"Про місцеве  самоврядування  в
Україні"  (  280/97-ВР
)  вправі звернутись до суду  з
заявою  у тому числі, про  спонукання
ради видати державний акт.

Статтею 126 Земельного кодексу
України встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.1.4 Інструкції
про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі”, затвердженої  наказом Державного комітету України по земельних
ресурсах від 4 травня 1999 року N 43,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 р. за N
354/3647  ( з послідуючими змінами та
доповненнями),  державний акт на право
власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування
земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України,
обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної,
сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної
Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.  Пунктом 2.14. цієї Інструкції передбачено, що
державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного
користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується
органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у
власність (постійне користування), та відповідним державним органом земельних
ресурсів. У разі відчуження земельних ділянок із земель приватної власності
державний акт на право власності на земельну ділянку підписує відповідний
державний орган земельних ресурсів на підставі копії відповідного договору,
вірність якої засвідчена нотаріусом.

Звертаючись до приписів п.7 ст.128
Земельного кодексу України,  документ про
оплату є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну
ділянку та її державної реєстрації.

З огляду на викладене, позовні
вимоги СПД ОСОБА_1 в частині зобов'язання Новоселівської сільської ради
Березівського району Одеської області
видати державний акт про право власності на  земельну ділянку площею  0,050 га, розташовану за адресою: Одеська
область, Березівський район, м. Березівка-2 (Раухівка) правомірні, обґрунтовані
та такі, що базуються за законних підставах, у зв'язку з чим, підлягають
задоволенню.

Підсумовуючи зазначене, позовні
вимоги СПД ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу  земельної ділянки несільськогосподарського
призначення від 03.04.2000р. дійсним, визнання права власності на  земельну ділянку, площею 0,050 га для
експлуатації магазину та кафе - бару розміщення та будівництва магазину-бару за
адресою: Одеська область, Березівський район, м. Березівка-2 (Раухівка) та
зобов'язання Новоселівської сільської ради Березівського району Одеської
області  видати державний акт про право
власності на зазначену земельну ділянку підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл
судових витрат між сторонами по справі, суд враховує клопотання позивача про
віднесення судових витрат на його рахунок.

Керуючись ст.13 Конституції
України, ст.ст.2, 5, 126, 128, 152 Земельного кодексу України, ст.ст.15, 16,
220, 319, 320, 321, 328, 373, 391,  657
Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України,  ст.ст. 32, 33, 44, 49,  82-85 Господарського процесуального
кодексу  України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати дійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення
від 03.04.2000р., укладений між Новоселівською сільською радою Березівського
району Одеської області та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1.

3.          Визнати право власності фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1/АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 / на  земельну ділянку, площею 0,050 га, що
знаходиться за адресою: Одеська область, Березівський район, м. Березівка-2
(Раухівка) для експлуатації магазину та кафе -бару.

4.          Зобов'язати Новоселівську
сільську раду Березівського району Одеської області /67330, Одеська область,
Березівський район, с. Новоселівка/ видати фізичній особі -підприємцю
ОСОБА_1/АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 / державний акт на право
власності  на  земельну ділянку, площею 0,050 га, що
знаходиться за адресою: Одеська область, Березівський район, м. Березівка-2
(Раухівка) для експлуатації магазину та кафе -бару.

Наказ видати.

Рішення
набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення підписане 14.10.2008р.

Суддя                                                                                       Желєзна
С.П.