ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.11.08 р.                     Справа № 15/183

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕК” () в особі філії ТОВ “ВЕК” Марганецька кондитерська фабрика

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м. Горлівка ()

про стягнення заборгованості в сумі 8223,97 грн., пені у розмірі 1274,04 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Коновал Н.І. за довіреністю № 321 01.10.2008 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕК” в особі філії ТОВ “ВЕК” Марганецька кондитерська фабрика до товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” м. Горлівка про стягнення заборгованості в сумі 8223,97 грн., пені у розмірі 1274,04 грн.

Ухвалою суду від 17.10.2008 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/183.

У порушення вимог ухвали суду від 17.10.2008 р. відповідач в судове засідання 11.11.2008 р. не з’явився без повідомлення про причину неявки. Відзив на позов та витребувані документи відповідач до суду не представив.

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання. В матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення № 10116461 з відміткою про вручення 24.10.08 р. відповідачу (його представнику) за поштовою адресою: вул. Адигейська, 14, м. Донецьк, 83112. Дана адреса вказана самим відповідачем в договорі поставки № 7 від 16.01.2008 р., у відповіді на претензію № 21 від 11.04.2008 р.

У судовому засіданні представником позивача було заявлено письмове клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу. Судом, відповідно до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позов та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки № 7 від 16.01.2008 р. За умовами вказаного договору постачальник зобов’язався виготовити, поставити й передати у власність покупцеві товар, а покупець прийняти й оплатити у встановлений строк постачальникові продукцію в асортименті й кількості, передбачених у раніше погодженій заявці (замовленні), що є невід’ємною частиною даного договору. Повне найменування товару: його асортимент, кількість, ціна одиниці, вартість та ін. параметри містяться в погодженій заявці й накладних. Товар поставляється товарними партіями. Згідно з п.5.4. договору товар, що постачається покупцеві за даним договором, підлягає оплаті в термін 30 календарних днів.

На виконання умов вказаного договору за період з 22.01.2008 р. по 07.05.2008 р. відповідачем був отриманий від позивача товар – кондитерські вироби на загальну суму 65693,37 грн., зокрема: 22.01.2008 р. по транспортній накладній № 2994 на суму 13132,15 грн., 30.01.2008 р. по транспортній накладній № 3035 на суму 14615,95 грн., 06.02.2008 р. по транспортній накладній № 3088 на суму 19611,88 грн., 23.02.2008 р. по транспортній накладній № 3198 на суму 14052,08 грн., 07.05.2008 р. по транспортній накладній № 3658 на суму 4281,31 грн. Факт отримання відповідачем товару підтверджується крім вказаних транспортних накладних довіреностями серії ЯОИ № 529852 від 23.01.2008 р., серії ЯОИ № 529858 від 31.01.2008 р., серії ЯОИ № 529865 від 08.02.2008 р. та серії ЯОИ № 529877 від 24.02.2008 р. на особу, яка фактично отримала товар від позивача, податковими накладними до кожної транспортної накладної. Дані транспортні накладні та довіреності в завірених копіях, а податкові накладні в оригіналах додані до позовної заяви.

Позивач надав до суду пояснення про те, що вказані поставки товару відповідачу відбувалися виключно за вищевказаним договором, будь-яких інших договорів або домовленостей у спірний період між сторонами не існувало. Крім того, у акті звірки розрахунків між сторонами за період з 01.01.2008 р. по 28.10.2008 р., який в оригіналі представлений позивачем до суду, зазначено, що заборгованість відповідача перед позивачем за товар, реалізований згідно накладних № 2994 від 22.01.2008 р., № 3035 від 30.01.2008 р., № 3088 від 06.02.2008 р., № 3198 від 23.02.2008 р. та № 3658 від 07.05.2008 р., складає 65693,37 грн. Акт звірки підписаний сторонами та скріплений печатками, тому приймається судом до уваги як письмовий доказ у даній справі.

Всупереч вимогам договору та вимог діючого законодавства, відповідач взяті на себе договірні зобов’язання по оплаті отриманого товару належним чином не виконав, здійснивши часткове погашення заборгованості в сумі 52432,44 грн., а також часткове повернення товару на суму 5036,96 грн. Оплата була здійснена платіжним дорученням № 1664 від 14.02.2008 р. в сумі 13132,13 грн., платіжним дорученням № 191 від 18.03.2008 р. в сумі 4615,93 грн., платіжним дорученням № 1865 від 27.03.2008 р. в сумі 5000,00 грн., платіжним дорученням № 1910 від 03.04.2008 р. в сумі 2000,00 грн., платіжним дорученням № 1683 від 07.04.2008 р. в сумі 3000,00 грн., платіжним дорученням № 1986 від 17.04.2008 р. в сумі 5000,00 грн., платіжним дорученням № 261 від 30.04.2008 р. в сумі 5611,86 грн., платіжним дорученням № 2061 від 12.05.2008 р. в сумі 3947,66 грн., платіжним дорученням № 2136 від 27.05.2008 р. в сумі 5124,86 грн., платіжним дорученням № 2185 від 23.06.2008 р. в сумі 5000,00 грн., про що свідчать оригінали реєстрів платіжних кредитових документів з відміткою банку (додані до справи). Повернення товару було здійснено 06.05.2008 р. по транспортній накладній № 3654 на суму 638,40 грн., 06.05.2008 р. по транспортній накладній № 3656 на суму 3049,63 грн., 06.05.2008 р. по транспортній накладній № 3657 на суму 1348,93 грн. Вказані накладні в завірених копіях додані до справи. Таким чином залишок заборгованості, яку відповідач не сплатив за поставлену продукцію, складає 8223,97 грн.

Як стверджує позивач у позові, оплату за поставлений товар у встановлений договором строк в повному обсязі він не отримав. В якості вимоги на оплату за товар, поставлений згідно умов договору № 7 від 16.01.2008 р., позивач направляв відповідачу претензію № 21 вих. № 123 від 11.04.2008 р., претензію № 22 вих. № 219 від 11.07.2008 р., вимогу вих.. № 281 від 09.09.2008 р., оригінали яких додані до справи. Відповідач у відповіді без номеру та без дати на претензію визнає факт отримання товару від позивача згідно договору поставки № 7 від 16.01.2008 р. на суму 61412,06 грн., зазначає, що ТОВ „Іділія” було здійснено оплату вартості поставленого товару тільки частково у розмірі 27748,06 грн. у зв’язку з фінансовими труднощами. За вказаних обставин позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні – покупцеві товар, а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають зокрема з договору або іншого правочину.

Відповідно до ст. 526 того ж Кодексу зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконав зобов’язання оплатити вартість отриманого від позивача товару на суму 8223,97 грн. у встановлений договором строк, тому позовні вимоги щодо стягнення боргу на суму 8223,97 грн. підлягають задоволенню.

Пунктом 7.4. договору № 7 від 16.01.2008 р. передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов’язаний сплатити постачальникові пеню в розмірі 0,1% простроченої суми за кожен день прострочення, і штраф у розмірі 1% від суми заборгованості. Відповідно до протоколу розбіжностей до договору поставки № 7 від 16.01.2008 р. у пункті 7.4. договору усі слова, що йдуть (стоять) після слову „пеню” виключити. Цей протокол є невід’ємною частиною договору поставки № 7 від 16.01.2008 р. Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Однак розмір пені в договорі сторонами не встановлений. Відповідно до ст. 3 вищезазначеного Закону розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Тобто вказаним Законом встановлюється тільки обмеження розміру пені.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що конкретний розмір пені у вказаних правовідносинах сторін щодо порушення строку оплати за поставлену продукцію законом або договором не встановлений, тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені слід відмовити.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України у зв’язку з частковим задоволенням позовних вимог суд покладає судові витрати на сторони пропорційно: в частині задоволених вимог – на відповідача, в частині відмови у задоволенні позову – на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12; 33-36; 43; 49; 75; 82-85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Іділлія” (юридична адреса: 84629, м. Горлівка, пр. Леніна, 231; поштова адреса: 83112, м. Донецьк, вул. Адигейська, 14; ; розрахунковий рахунок 0618 в ДРУ ЗАТ КБ “ПриватБанк”, МФО 335496) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕК” в особі філії ТОВ “ВЕК” Марганецька кондитерська фабрика (юридична адреса: 49081, м. Дніпропетровськ, вул. Військова, 13; ; адреса філії: вул. капітана Білогуня, 8; ; розрахунковий рахунок 01 у філії Дніпропетровського РУ ВАТ “Банк „Фінанси та кредит”, МФО 307231) суму боргу 8223,97 грн., витрати на оплату державного мита в сумі 90,09 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 104,22 грн.

Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 1274,04 грн.

У судовому засіданні 11.11.2008 р. оголошено рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Богатир К.В.

тел. 381-91-18

Надруковано у 3 примірниках:

1 – позивачу

2 –відповідачу

3 – господарському суду Донецької області