ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.11.08                                                                                           Справа № 6/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                        Краєвської М.В.

суддів:                                                                        Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення ФДМ України по Івано-Франківській області від 17.09.2008 р. № 09/2300 та апеляційне подання Першого заступника прокурора Івано-Франківської області від 22.09.2008 р. № 05/1-739 вих-08

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2008 р.

у справі № 6/18

за позовом ТзОВ-фірми “Траян”, м.Івано-Франківськ

до відповідача-1 Івано-Франківської обласної ради, м.Івано-Франківськ

до відповідача-2 Регіонального відділення ФДМ України по Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ

за участю прокуратури Івано-Франківської області, м.Івано-Франківськ

про визнання права на приватизацію орендованих нежитлових приміщень пл.181, 32 кв. м у будівлі по вул.Старозамковій, 2 у м.Івано-Франківську; зобов”язання провести приватизацію нежитлових приміщень другого поверху пл.181, 32 кв. м у будівлі по вул.Старозамковій, 2 у м.Івано-Франківську в місячний термін (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а.с.36)

За участю представників:

від прокуратури Львівської області –Макогон Ю.І.;

від позивача –Стецюк С.С. (адвокат, доручення № 1 від 14.02.2008 р. в матеріалах справи);

від відповідача-1 –Пітеляк А.В. (начальник юридичного відділу, довіреність від 18.12.2007 р. № 14-175/1575-р/229 в матеріалах справи),

від відповідача-2 –Гайдей В.В. (начальник юридичного відділу, довіреність № 01/14-01 від 10.01.2008 р. у матеріалах справи)

Прокурору та представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.ст.22, 29 ГПК України.

Оскільки ні прокурор, ні жодна зі сторін не заявляли клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розпорядженням голови суду від 04.11.2008 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Заяв про відвід суддів не поступало.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 14.10.2008 р.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2008 р. у справі № 6/18 (суддя Грица Ю.І.) позов задоволено частково, а саме: визнано право ТзОВ-фірми "Траян" на приватизацію орендованих нежитлових приміщень площею 181,32 кв.м у будівлі по вул.Старозамковій, 2 в м.Івано-Франківську, які знаходяться у користуванні ТзОВ-фірми Траян на підставі охоронно-орендного договору № 16 від 26.04.02 та додаткових угод до договору від 26.09.02, 29.09.02; зобов”язано відповідачів провести приватизацію вищевказаних нежитлових приміщень у встановленому законом порядку, а в задоволенні решти позову (щодо місячного терміну проведення приватизації) відмовлено.

Відповідач-2 з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що господарський суд невірно тлумачить Закон України “Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини” від 01.02.2005 р. N 2391-IV (далі –Закон № 2391-IV), дія якого поширюється виключно на пам”ятки національного значення; відповідач-2 не відмовляв у приватизації, а тільки зупиняв її процес до затвердження Верховною Радою України переліку пам”яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації; посилання суду першої інстанції на рішення сесії Івано-Франківської обласної ради від 14.09.2004 р. про погодження органом Державної служби охорони культурної спадщини відчуження спірного приміщення є безпідставним, оскільки такий дозвіл був наданий ще до прийняття Закону № 2391-IV; господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні поданого ним клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення в окружному адміністративному суді публічно-правового спору про скасування наданих йому облрадою повноважень по приватизації комунального майна та не задоволив клопотання про відкладення розгляду справи тощо.

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області також з даним рішенням не погодився, вніс апеляційне подання, в якому просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з аналогічних підстав, що і відповідач-2.

У відзиві на апеляційну скаргу й апеляційне подання, в судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу й апеляційне подання –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Як встановлено судом першої інстанції, 77/100 часток нерухомого майна, розташованого по вул.Старозамковій, 2 у м.Івано-Франківську, перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області та право власності на 23/100 частки нерухомого майна зареєстровано за фізичними та юридичними особами (лист Івано-Франківського ОБТІ від 22.02.2007 р. № 44 в, а.с.10).

Рішенням Івано-Франківської обласної ради від 21.02.1995 р. “Про майно комунальної власності обласної ради народних депутатів” Регіональному відділенню ФДМ України по Івано-Франківській області надано повноваження в частині приватизації майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області, а рішенням від 27.08.2002 р. № 63-3/2002 “Про програму приватизації об”єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на 2002 рік” підтверджено надані повноваження (заява про заміну відповідача, а.с.38).

На момент прийняття оскаржуваного судового рішення дані акти облради були чинними, так як не визнано недійсними та не скасовані у встановленому законом порядку.

26.09.2002 р. між Державним науково-реставраційним управлінням Івано-Франківської області управління містобудування та архітетури Івано-Франківської облдержадміністрації як органом охорони культурної спадщини (орендодавець за договором) і ТзОВ-фірмою “Траян” (орендар за договором) укладено охоронно-орендний договір № 16 на використання пам”ятки архітектури (а.с.11-18), за яким орендодавець здає, а орендар приймає в користування частину нежитлових приміщень будинку колишнього монастиря тринітарів по вул.Старозамковій, 2 у м.Івано-Франківську пл.182, 32 кв.м (з врахуванням додаткової угоди від 04.01.2003 р. про зміну і доповнення до вищевказаного договору (а.с.20)) з метою використання під офіс.

У п.3 договору сторонами визначено строк дії останнього з 01.10.2002 р. до 01.10.2007 р.

Рішенням сесії Івано-Франківської обласної ради від 14.09.2004 р. № 455-12/2004 (а.с.28-30) приміщення площею 181, 32 кв.м будинку по вул.Старозамковій, 2 в м.Івано-Франківську були включені в перелік об"єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем. На виконання даного рішення та листа Регіонального відділення ФДМ України по Івано-Франківській області від 25.11.2004 р. ТзОВ-фірма "Траян" подало всі необхідні документи до останнього для проведення підготовки до приватизації орендованих приміщень.

Однак листами № 05/235 від 07.02.2005 р. (а.с.23), № 05/485 від 17.03.2005 р. (а.с.24) та № 05/459 від 24.02.2006 р. (а.с.25) Регіональне відділення ФДМ України по Івано-Франківській області повідомило ТзОВ-фірму "Траян" про призупинення процесу приватизації орендованих позивачем приміщень згідно з Законом № 2391-IV до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Розглянувши апеляційну скаргу й апеляційне подання, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2008 р. у справі № 6/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіонального відділення ФДМ України по Івано-Франківській області й апеляційне подання Першого заступника прокурора Івано-Франківської області - без задоволення.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Частиною 4 статті 3 Закону України “Про приватизацію державного майна” від 04.03.1992 р. № 2163-ХП з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 2163-ХП) зазначено, відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.5 ст.7 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” від 06.03.1992 р. № 2171-ХП з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 2171-ХП) орган приватизації розглядає подану заяву на приватизацію і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає до переліків об”єктів, що підлягають приватизації.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону № 2163-ХП ініціатива щодо приватизації може виходити від державних органів приватизації, а також покупців, визнаних такими відповідно до статті 8 цього Закону.

Відмова у приватизації припустима лише з підстав, визначених ч.3 ст.12 Закону № 2163-ХП та абз.2 ч.5 ст.7 Закону № 2171-ХП.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, волевиявлення Івано-Франківської обласної ради як власника комунального майна в проведенні приватизації вже було відображене в його рішенні від 14.09.2004 р. № 455-12/2004 (а.с.28-30), яким спірні приміщення площею 181, 32 кв.м будинку по вул.Старозамковій, 2 в м.Івано-Франківську були включені в перелік об"єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу орендарем.

Згідно з ч.1 ст.73 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР з наступними змінами та доповненнями акти ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання.

Таким чином, за наявності рішення органу місцевого самоврядування право орендаря на викуп повинно бути реалізоване.

Як судом першої, так і судом апеляційної інстанції призупинення процесу приватизації спірних приміщень згідно з Законом № 2391-IV до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації, розцінюється як незаконне перешкоджання державним органом приватизації в вчиненні орендарем подальших дій, необхідних для здійснення приватизації, з огляду на наступне.

Пунктом 1 статті 2 Закону № 2391-IV передбачено, що останній набирає чинності з дня його опублікування. Закон № 2391-ІУ було вперше офіційно опубліковано 23.02.2005 р. в газеті “Голос України”. Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішення власника про приватизацію було прийнято до вступу Закону № 2391-ІУ в силу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ТзОВ-фірма “Траян” ставить питання про приватизацію частини приміщень, а не об”єкта в цілому, а дія Закону № 2391-ІУ поширюється саме на об”єкт у цілому, адже не може бути визнано культурною спадщиною лише частина об”єкта нерухомості.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України “Про охорону культурної спадщини” від 08.06.2000 р. № 1805-III з наступними змінами та доповненнями під об'єктом архітектури та містобудування як об”єктом культурної спадщини слід розуміти окрему архітектурну споруду, а не його частину.

Крім того, на даний час приміщення будинку колишнього монастиря тринітарів по вул.Старозамковій, 2 у м.Івано-Франківську належать різним власникам. Зокрема, Івано-Франківське ОБТІ у своєму листі від 22.02.2007 р. № 44 в (а.с.10) вказує, що 77/100 часток нерухомого майна, розташованого по вул.Старозамковій, 2 у м.Івано-Франківську, перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області та право власності на 23/100 частки нерухомого майна зареєстровано за фізичними та юридичними особами.

Також у матеріалах справи міститься перелік пам”яток Івано-Франківської області, (що є об”єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області), які не підлягають приватизації, затверджений рішенням Івано-Франківської обласної ради від 21.01.2003 р. № 142-5/2003 (а.с.27), який надісланий обласною держадміністрацією до профільного комітету Верховної Ради України для підготовки Закону України “Про перелік пам”яток культурної спадщини Івано-Франківської області, які не підлягають приватизації”.

Будинок по вул.Старозамковій, 2 у м.Івано-Франківську не включений до вищевказаного переліку, що є остаточний і не підлягає коректуванню, який надісланий до Комітету з питань економічної політики Верховної Ради України Івано-Франківською обласною держадміністрацією. Таким чином, у будь-якому випадку на спірний будинок не зможе поширюватися дія Закону № 2391-ІУ, якщо місцевий уповноважений орган не включив його до вищеназваного Переліку, то тим більше цього не буде робити Верховна Рада України.

Сам факт належності будинку, в якому розміщені спірні приміщення, по вул.Старозамковій, 2 м.Івано-Франківську до пам”яток культури не може перешкодити вирішенню питання укладення договору купівлі-продажу, оскільки при вирішенні даного спору має значення те, чи включений спірний будинок до переліку пам”яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації, не всі пам”ятки культури не можуть бути об”єктом останньої.

Враховуючи наведене, за будь-яких обставин Закон № 2391-ІУ не може застосовуватись до спірних правовідносин.

Оскільки Івано-Франківська обласна рада є власником спірних приміщень, а в 1995 році Регіональному відділенню ФДМ України по Івано-Франківській області делеговані Івано-Франківської обласною радою повноваження в частині проведення приватизації майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області (доказів зворотнього не представлено), то позовні вимоги є обгрунтованими та підставно задоволені господарським судом.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи апелянтів документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2008 р. у справі № 6/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіонального відділення ФДМ України по Івано-Франківській області й апеляційне подання Першого заступника прокурора Івано-Франківської області - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                          М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                      Н.А.Галушко

Суддя                                                                                                     Г.В.Орищин