ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.12.08р.

Справа № 30/67-08(25/102-08)

За позовом: Дніпропетровської міської громадської організації "Громадянська дія", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Каснер Ніна Олександрівна, м. Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Ворошило О.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: Чала М.О., довіреність від 06.11.2008 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська міська громадська організація "Громадянська дія" звернулася до господарського суду із позовом, згідно якого просить зобов'язати Дніпропетровську міську раду знести самовільно побудований об'єкт нерухомості невстановленого призначення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосамарська, 3 за свій рахунок; в якості забезпечення позову заборонити будь-яким особам здійснювати будівництво за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосамарська, 3; в якості забезпечення позову заборонити Дніпропетровській міській раді, Головному Архітектурно-планувальному управлінню Дніпропетровської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради надавати дозволи щодо самовільного будівництва за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосамарська, 3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в м. Дніпропетровську по вул. Новосамарській, 3 ведеться самочинне будівництво будівлі невстановленого призначення, однак відповідно до Генерального плану розвитку міста, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради, за вказаною адресою планується автотранспортна розв'язка, у зв'язку з чим відповідач, враховуючи приписи ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо обов'язковості актів і законних вимог органів та посадових осіб місцевого самоврядування, не може надавати будь-яких дозволів на здійснення будівництва за зазначеною адресою. Окрім того, до теперішнього часу міською радою та її виконавчими органами не розроблено проекту розподілу території, на якій будується самочинний об'єкт, чим порушуються громадські інтереси.

Відповідач подав до суду відзив на позов де зазначає, що об'єкт нерухомості за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосамарська, 3 є самовільним будівництвом та просить суд розглянути справу у відповідності до чинного законодавства.

Третя особа проти позову заперечує та зазначає, що земельна ділянка та об’єкт нерухомого майна, якій розташований на цій ділянці є приватною власністю третьої особи, отже належним відповідачем у даній справі є саме Каснер Н.О., яка не може бути відповідачем у господарському суду, отже спір не підвідомчій господарському суду, що є підставою для припинення провадження у справі. Також, третя особа вказує, що дана справа є справою адміністративною юрисдикції, тому має розглядатися за правилами адміністративного судочинства адміністративним судом.

В судове засідання представники позивача та відповідача не з’явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу (аудіо запис) представником позивача не заявлялось.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.85 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи у м. Дніпропетровську в районі домоволодіння по вул. Новосамарський, 3 будується об’єкт нерухомості невстановленого призначення без відповідного дозвілу інспекції ДАБК та за відсутності належним чином погодженої та затвердженої проектної документації.

Земельні ділянки, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосамарська, 3, як і домоволодіння за цією адресою належать на праві власності гр. Каснер Н.О., що підтверджується відповідними витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно та державними актами на право власності на земельну ділянку, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Позивачем пред’явлено позов до відповідача про зобов'язання останнього знести самовільно побудований об'єкт нерухомості невстановленого призначення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосамарська, 3 за свій рахунок, який обгрунтований тим, що відповідач, є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого Законами України „Про місцеве самоврядування в Україні”, „Про планування та забудову територій”, „Про основи містобудування” віднесено здійснення державного контролю дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів.

Розглянувши позовні вимоги суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають в силу наступного.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому законом порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Дніпропетровська міська громадська організація „Громадянська дія”, відповідно до Статуту, затвердженого установчими зборами Дніпропетровської міської організації „Громадянська дія”, протокол №1 від 19.10.2003 року, є добровільною неприбутковою громадською організацією, створеною на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх соціальних, економічних, творчих, національно-культурних інтересів та прав і свобод.

Дніпропетровська міська громадська організація "Громадянська дія", як зазначено в Статуті цієї організації, керується в своїй діяльності, зокрема, Законом України „Про об’єднання громадян”. Для здійснення цілей і завдань, визначених у статутних документах, зареєстровані об'єднання громадян користуються правом: представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів (учасників) у державних та громадських органах (ст.20 Закону України „Про об’єднання громадян”, п.2.4 Статуту).

З метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів мешканців міста на підставі статті 376 Цивільного кодексу України позивач просить зобов'язати Дніпропетровську міську раду знести самовільно побудований об'єкт нерухомості невстановленого призначення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новосамарська, 3 за свій рахунок.

Відповідно до частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Ч.7 ст.376 ЦК України визначає правові наслідки самочинного будівництва. До такого забудовника можливе застосування двох способів впливу: суд може прийняти рішення про здійснення відповідної перебудови самовільним забудовником та коли проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно підлягає знесенню за рішенням суду за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Отже, зі змісту положень ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України вбачається, що правом на звернення з позовом до суду про знесення самочинно збудованого об’єкту наділений відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування, а не громадська організація.

Право звернення громадської організації (позивача) з позовом про спонукання відповідача до вчинення певних дій, а також про знесення об’єктів нерухомості невстановленого призначення, які самовільно збудовані іншою особою, за власний рахунок не передбачено також і положеннями Законів України „Про планування і забудову територій”, „Про благоустрій населених пунктів”, „Про автомобільні дороги”, якими обґрунтовані позовні вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що Дніпропетровська міська рада не є самовільним забудовником об’єкту нерухомості невстановленого призначення та особою, яка повинна зносити цей об’єкт за власний кошт.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги те, що чинним законодавством не передбачено обов’язок відповідача діяти у спосіб, визначений громадською організацією "Громадянська дія", право позивача на звернення з позовом до суду з вимогою про зобов’язання знести самовільно побудований об’єкт нерухомості невстановленого призначення посиланням на законодавство не обґрунтовано, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

05.08.2008 року до господарського суду надійшла заява Дніпропетровської міської громадської організації "Громадянська дія" про відмову від позову, обґрунтована тим, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем є публічно-правовими, оскільки стосуються здійснення владних управлінських функцій у сфері містобудування, тому спір підлягає вирішенню адміністративним судом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду заяві, що долучається до справи. Ця заява підписується позивачем. До прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Згідно ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Отже, за приписами вищезазначених процесуальних норм, вирішуючи питання про прийняття відмови позивача від позову, господарський суд зобов'язаний перевірити, чи не суперечить така відмова законодавству та чи не порушуються внаслідок цього чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Водночас господарський суд повинен роз'яснити сторонам наслідки вчинення відповідної процесуальної дії.

У судове засідання позивач та його представник не з’явилися. За відсутності позивача (його представника) у судовому засіданні, заяву про відмову від позову не може бути прийнято судом, оскільки у суду відсутня можливість роз'яснити сторонам (у тому числі позивачу) про наслідки відмови від позову.

Суд відхиляє доводи третьої особи щодо підвідомчості спору адміністративному суду з огляду на постанову Вищого господарського суду України від 16.09.2008 року, якою встановлено, що спірні правовідносини не є публічно-правовими, а дана справа є справою господарської юрисдикції, яка підвідомча господарському суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.1, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                       Н.М.Євстигнеєва

(Дата підписання рішення, оформленого відповідно

до вимог статті 84 ГПК України, - 03.12.2008 року)