Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" вересня 2008 р.

Справа № 5/620

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Жигадло І.Б. - дов. №105/10 від 15.07.08р.

від відповідача не з'явився

Розглянув справу за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Відкритого акціонерного товариства "Соколівський кар'єр" (м. Житомир)

про стягнення 3259,38 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 3259,38 грн. боргу за поставлений природний газ, з яких 2072,43 грн. - сума основного боргу, 219,91 грн. - пеня, 819,64 грн. - інфляційних та 147,40 грн. - 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково на суму 1186,95 грн. пені, інфляційних та 3% річних. Пояснив, що відповідач основний борг в сумі 2072,43 грн. сплатив позивачеві під час розгляду справи в суді. Тому просив суд припинити провадження у справі в цій частині на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно і належним чином.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Суд дослідив в судовому засіданні документи, а саме: договір від 30.12.05р., додаткову угоду №1 до договору, розрахунки суми боргу, акти приймання-передачі, акт звірки взаємних розрахунків, статут, довідки про включення до ЄДРПОУ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.05р. між сторонами був укладений договір №06/05-2695ТЕ-10 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 30.12.05р. (а.с.12-17), відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобов'язується передати у власність відповідача (покупця) в 2006 р. природний газ, а відповідач зобов'язаний прийняти даний газ та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця;

- подальші оплати проводяться плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки.

На виконання умов даного договору, позивач на протязі січня - березня 2006р. поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 5179,78 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу від 31.01.06р., від 28.02.06р. та від 31.03.06р. (а.с.19-21).

Проте відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати газу виконав частково, сплативши позивачеві 3107,35 грн.

Тому, станом на день звернення з позовом до суду за відповідачем рахувалась заборгованість перед позивачем в сумі 2072,43 грн. (5179,78 грн. - 3107,35 грн.).

Після порушення провадження у справі, а саме 15.07.08р., відповідач сплатив позивачеві борг в сумі 2072,43 грн., що підтверджується поясненнями представника позивача.

Згідно з п.1-1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 2072,43 грн. основного боргу за відсутністю предмету спору на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, позивач на підставі п.7.2 договору просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню, яка згідно розрахунку становить 219,91 грн.

Відповідно до п.7.2 даного договору, в разі неоплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені в п.6.1 договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Неустойка нараховується протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом до суду (п. 7.5 договору).

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає, що пеня нарахована правильно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач в позовній заяві також просить суд на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 819,64 грн. інфляційних та 147,40 грн. 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3-ох% річних та інфляційних, суд також вважає, що інфляційні і 3% річних нараховані правильно та підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, суму основного боргу визнав, оскільки сплатив її після порушення провадження у справі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 219,91 грн. пені, 147,40 грн. 3-ох% річних та 819,64 грн. інфляційних є обгрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи і підлягають задоволенню. А в частині стягнення 2072,43 грн. основного боргу суд припиняє провадження у справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на відповідача, оскільки він спонукав позивача звернутись до суду з позовом.

На підставі ст.ст. 525, 526, 549, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Соколівський кар'єр", м. Житомир, вул. Гранітна, 16, р/р 05/3 філія Житомирське ЦВ ПІБ, МФО 311056,

на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Шолуденка, 1, р/р 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012,

- 219,91 грн. - пені;

- 819,64 грн. - інфляційних;

- 147,40 грн. - 3% річних;

- 102,00 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою державного мита;

- 118,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 2072,43 грн. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня його прийняття.

Суддя

Брагіна Я.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу