ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
06.11.08                                                                                           Справа № 16/59
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                            Кордюк Г.Т.

Суддів                                                                                 Давид Л.Л.

Мурської Х.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн 2», без номера від 14.07.2008р.

на рішення господарського суду Львівської області від 22.04.2008р.

у справі № 16/59 (суддя –Іванчук С.В.)

за позовом: Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО»нафтогазової промисловості»НАК «Нафтогаз України», м. Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн 2», м. Львів

про стягнення 24 969 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: Пилип’юк М.В. –директор.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.04.2008р. (суддя –Іванчук С.В.) позов Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО»нафтогазової промисловості»НАК «Нафтогаз України», м. Харків, задоволено. Стягнено з ТзОВ «Модерн 2», м. Львів 17 400 грн. –основного боргу, 7 569 грн. –штрафні санкції, 249,69 грн. –держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суд мотивував рішення тим, що, відповідач свої зобов’язання за договором № 89-07/2005 від 06.07.2005р. в частині виготовлення відеофільмів та компакт-дисків на суму 17 400 грн. не виконав, внаслідок прострочення виконання, зобов’язання втратило для ДП “ЛІКВО»інтерес, а тому, в силу ч. 3 ст. 612 ЦК України, товариство повинно повернути замовнику здійснену ним попередню оплату в сумі 17 400 грн.

За несвоєчасне виконання господарського зобов’язання, на підставі ст. 231 ГК України, до відповідача належить застосовувати санкції в розмірі 0,1% від вартості робіт за кожен день прострочення та додатково штраф в розмірі 7% вартості робіт за прострочення більше 30 календарних днів в сумі 7 569 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого гсподарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що працівниками ТзОВ «Модерн 2»повністю виконана робота по виготовленню продукції, яка передбачена умовами договору. Здійснено відрядження працівників ТзОВ «Модерн 2»в м. Харків на базу та полігон, Хрестищенський, Прикарпатський, Курганський, Шебелинський оперативно-технічні загони і одне відрядження в Чорноморський загін, на базі якого проводились загальні навчання НАК «Нафтогаз України». На неодноразові звернення відповідача, позивачем не було виконано вимоги п. 2.2 договору № 89-07/2008, що робить неможливим остаточне оформлення та передачу недоотриманої продукції.

Згідно умов договору № 89-07/2005 від 06.07.2005р. замовник зобов’язувався до 20.09.2005р. перерахувати на рахунок виконавця 100% вказаної суми, однак дана сума була перерахована лише 07.08.2006р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу доводи викладені в ній відхилив, покликаючись, що відповідачем будь-яких відео матеріалів з моменту укладення угоди № 89-07/2005 від 06.07.2005р. та доказів передачі даних відео матеріалів не надавав. Крім того, під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідач всіляко ухилявся від її розгляду по суті.

В судовому засіданні до 23.10.2008р., 06.11.2008р. оголошено перерву.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

06.07.2005р. між ТзОВ «Модерн 2»та ДП «ЛІКВО»НАК Нафтогаз України укладено договір № 89-07/2008, відповідно до п. 1.2 якого, товариство зобов’язувалось в термін до 20 листопада 2005р. виконати послуги вказані в п. 1 даної угоди, а замовник підготувати текстовий матеріал і узгодити макети по пункту 1.

Вартість замовлення становить 137 400 грн., які замовник зобов’язувався оплатити до 20 вересня 2005р. (п. 3.2 договору).

Оплата проведена в сумі 137 400 грн. з порушенням строку, зазначеного в п. 3.2 договору (довідка Укргазпромбанку (а.с. 42)).

Відподач свої зобов’язання за договором виконав частково. Передав замовнику фотоальбоми за накладною № 12 від 31.08.2005р. на суму 106 020 грн. та за накладною № 16 від 25.12.2006р. на суму 13 980 грн. Відеофільми та компакт-диски на суму 17 400 грн. замовнику не передано.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Частиною 1 статею 626 ЦК України встановлено, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на виконання, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільними законодавства чи випливають із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов’язку.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов’язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов’язку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач протягом червня, серпня, вересня, жовтня 2005р. проводив відеозйомку цифровою відеокамерою навчання, які проводились на об’єктах замовника. Позивачу було передано виборку відеоматеріалу для затвердження сюжетів та написання текстового матеріалу.

Відповіддю від 08.02.2007р. на претензію № 1/1002 від 24.07.2007р. виконавець повідомив замовника по неможливість остаточного оформлення компакт-дисків та їх передачі в зв’язку з невиконанням останнім п. 2.2 договору в частині підготовки тестового матеріалу.

Невиконання кредитором умов договору щодо підготовки текстового матеріалу, які є обов’язковими, в силу ст. 613 ЦК України, є простроченням кредитора до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов’язку. А тому, відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України, боржник не вважається таким, що прострочив виконання свого зобов’язання, відповідальність відповідача у вигляді збитків, встановлена ч. 1 ст. 612 ЦК України не наступає, відмова позивача від прийняття виконання є неправомірною.

Крім того, невчинення кредитором дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов’язок на виготовлення компакт дисків без текстового матеріалу, дає право боржнику відстрочити виконання ним зобов’язання на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 ЦК України).

У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість подання їх суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього (ст. 101 ГПК України). Неможливість подання доказів суду першої інстанції та відсутність представника в судовому засіданні, відповідач пояснює неотримання ухвали суду про призначення справи до розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвала суду про призначення справи до розгляду повернута органом зв’язку з відміткою по «закінченню строку зберігання».

У постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 16.11.2004р. у справі за позовом ДПІ в м. Іллічівську Одеської області до ЗАТ «Руссмашекспорт»та АТЗТ «Іллічівський морський рибний порт»про визнання права власності на безхазяйне майно за державою, зазначається; якщо апеляційне провадження порушено за скаргою сторони, що не змогла взяти участь у розгляді справи в суді першої інстанції, то її клопотання про залучення до справи додаткових доказів апеляційний суд не має права відхиляти на підставі ч. 1 ст. 101 ГПК України.

Судові витрати за позовом та за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, Львівський апеляційний господарський суд приймає додаткові докази, подані відповідачем до апеляційної скарги та прийшов до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн 2», задоволити.

2.          Рішення господарського суду Львівської області від 22.04.2008р. у справі № 16/59 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення. В позові Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО»нафтогазової промисловості»НАК «Нафтогаз України»–відмовити.

4.          Стягнути з Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО»нафтогазової промисловості»НАК «Нафтогаз України»на користь ТзОВ «Модерн 2»124,85 грн. держмита за розгляд апеляційної скарги.

5.          Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

6.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

7.          Справу № 16/59 повернути Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                    Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                    Мурська Х.В.