СУД
РІШЕННЯ

"25" вересня 2008 р.

Справа №  18/155

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Тимошевської В.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи № 18/155

за позовом: Фермерського
господарства ОСОБА_1,                 с.
Роздолля Компаніївського району Кіровоградської області

до відповідача: Відкритого  акціонерного
товариства Кіровоградське обласне підприємство по племінній справі в
тваринництві "Кіровоградоблплемпідприємство", с. Роздолля
Компаніївського району Кіровоградської області

про повернення земельних ділянок та
стягнення  11 865 грн.

Представники сторін:

від позивача -ОСОБА_1.,  керівник;

від відповідача - участі не брали.

Фермерським господарством  ОСОБА_1 подано позовну заяву з наступними
вимогами:

повернути самовільно зайнятті
земельні ділянки ФГ ОСОБА_1. № 119 площею 3,82 га, № 61 площею 3,82 га, № 20
площею 3,82 га, № 22 площею 3,81 га, що знаходяться на території  Червоновершківської сільської ради
Компаніївського району Кіровоградської області;

стягнути з відкритого акціонерного
товариства “Кіровограоблплемоб”єднання”
кошти в сумі 11 865 грн. за самовільне зайняття земельних ділянок у 2007
році, що перебували в оренді ФГ ОСОБА_1. згідно договору оренди від 23.06.2006
р.

Ухвалою господарського суду
від  23.06.2008 р. подану позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 18/155.

Заявою від 25.09.2008 р. позивач
відмовився від позовних вимог в частині повернення зайнятих земельних ділянок.

В силу частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття
рішення у справі відмовитись від позову.

Відповідач позов заперечив,
вказуючи на те, що стороною в договорах оренди, якими позивач обґрунтовує свої
вимоги, є фізична особа, а тому провадження у справі підлягає припиненню на
підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу
України.

Розгляд справи відкладався з
підстав, викладених в увалах господарського суду від 17.07.2008 р., 09.09.2008
р.

В судовому засіданні 25.09.2008 р.
позивач позовні вимоги з урахуванням часткової відмови від позову підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання 25.09.2008 р. не з”явився  та
подав заяву про відкладення розгляду справи у зв”язку з наданням
представницьких повноважень в іншому суді.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України, зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи граничний строк
вирішення спору, який  визначено ухвалою
суду від 09.09.2008 р., та прийняття участі представника відповідача в судових
засіданнях 17.07.2008 р. та 09.09.2008 р., господарський суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі
документами.

При розгляді справи господарський
суд враховує, що згідно довідки
Головного управління статистики у Кіровоградській області від 02.07.2008
р. № 14-5383 (а.с. 49) правильним найменуванням відповідача є Відкрите
акціонерне товариство Кіровоградське обласне підприємство по племінній справі в
тваринництві “Кіровоградоблплемпідприємство”.

В судовому засіданні за згодою
присутнього представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши наявні в справі
матеріали та оцінивши подані сторонами докази, господарський суд встановив
наступне.

Згідно укладених договорів оренди
від 23.06.2006 р. (а.с. 8-35) позивач
користується земельними ділянками (паї) на умовах оренди, що знаходяться
на території Червоновершківської сільської ради, за № № 22, 20, 61, 119.

За повідомленням Компаніївського
міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель від  05.12.2007 р. № 134 та від 15.09.2008 р. №
171 зазначено, що за зверненнямОСОБА_1.
під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства
та розгляді адміністративної справи було встановлено, що станом на 19.07.2007
р. у самовільному зайнятті ВАТ “Кіровоградоблплемпідприємство”  знаходилась
земельна частка (пай) № 61 площею 3,82 га (а.с. 43, 106). Факт
самовільного зайняття  інших
земельних  часток (паїв) № № 119, 81, 20
не встановлено.

На підтвердження повідомленої
інформації до суду надано протокол про адміністративне правопорушення № 006265
від 19.07.2007 р.  та постанова про
накладення адміністративного стягнення № 94 від 01.08.2007 р.  на керівника ВАТ “Кіровоградоблплемпідприємство”
(а.с. 107-108).

На підставі вказаних обставин
позивач просить стягнути з відповідача 11865грн., які  за змістом позовної заяви кваліфікує як
збитки, завдані самовільним захопленням землі. Позовні вимоги мотивує
посиланням на Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, затверджену
постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 р. № 963. Розмір
заявленої до стягнення суми  обґрунтовує
листом Управління з контрою за використанням та охороною земель у
Кіровоградській області від 14.07.2008 р. № 02/625 (а.с. 53-54).

Згідно статті 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої діяльності.

Стаття 125 Земельного кодексу
України встановлює, що право на оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до
використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості),
одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації
забороняється.

Згідно із статтею 1 Закону України
"Про державний контроль за використанням та охороною земель"
самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, що свідчать про
фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати
земельну ділянку до встановлення її меж в натурі, до одержання документа, що
посвідчує право  на неї, та до його
державної реєстрації.

Державний контроль за використанням
та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

В силу статті 156 Земельного
кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки,
заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів
використання;

в) встановлення обмежень щодо
використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового
покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських
угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної ділянки.

За приписами статті 157 Земельного
кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам
здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни
та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи,
діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість
земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і
радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та
іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 25.07.2007 р. № 963 затверджено Методику визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву
(родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу
(далі по тексту - Методика).

Дана Методика спрямована на
визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам,
юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального
дозволу.

За вимогами пункту 7 Методики
розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок
самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, проводиться інспекціями Мінприроди або Державною
інспекцією з контролю за використанням і охороною земель та її територіальними
органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, -
територіальними органами Державної інспекції з контролю за використанням і
охороною земель на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених
відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на
платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 р. N 1619.

Матеріалами обстеження є, зокрема,
акт обстеження земельної ділянки, який оформляється на спеціальному бланку
контролюючого органу.

Згідно з пунктом 4.3. Методичних
рекомендацій щодо застосування Методики, затверджених наказом Державної
інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 р. №
110, акт обстеження земельної ділянки є невід'ємною частиною розрахунку розміру
заподіяної шкоди, оскільки на підставі даного документу визначається площа, на
якій заподіяно шкоду, уточнюються категорія земель за основним цільовим
призначенням та фактичне використання земельної ділянки, характеристики
ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.

Наданий позивачем розрахунок
заявленої до стягнення суми, що наведений в листі Управління з контролю за
використанням і охороною земель у Кіровоградській області від 14.07.2008 р. №
02/625 (а.с. 53), не розцінюється судом як доказ на підтвердження завданої
шкоди, оскільки  даний розрахунок не
містить в собі зазначеного вище документального обґрунтування.

Крім того, Управлінням з контролю
за використанням і охороною земель у Кіровоградській області листом від
18.09.2008 р. № 02/890 повідомлено суд про те, що  лист
від 14.07.2008 р. № 02/625 має інформаційний характер  та не може застосовуватися в якості доказу на
підтвердження завданої шкоди (а.с. 100-101).

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України  кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Між тим, позивачем  не доведено факту заподіяння відповідачем
збитків у заявленому в позові розмірі.

За даних обставин позовні вимоги в
частині стягнення  11 865 грн. є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Провадження в частині вимог
про  повернення земельних ділянок
підлягає припиненню у зв”язку з відмовою від них позивача.

При цьому судом роз”яснено, що
згідно частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у
випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського
суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не
допускається.

Господарський суд не вбачає підстав
припинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу України, на що вказує у відзиві
відповідач,  виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 9, 11, 14, 16,
17, 18 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" після
одержання державного акта на право приватної власності чи користування землею
або укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах
оренди, селянське (фермерське) господарство реєструється у раді, що передала у
власність або надала у користування земельну ділянку, і з дати реєстрації
набуває статусу юридичної особи. Отже з цього часу обов'язки власника чи
землекористувача земельної ділянки здійснює селянське (фермерське)
господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

З урахуванням вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 44,
49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський
суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині  повернення самовільно зайнятих земельних
ділянок Фермерського господарстваОСОБА_1. № 119, площею 3,82 га, № 61 площею
3,82 га, № 20, площею 3,82 га, № 22 площею 3,81 га, що знаходяться на території
Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської
області  припинити

В задоволенні позовних вимог в
іншій частині  відмовити.

Згідно частини 3 статті 85
Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
підписання.

Дане рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд
Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним
кодексом України.

Суддя

В.В.Тимошевська