ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2008 р.

№ 35/464

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. –головуючий,

Михайлюка М.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Видавництво "Киевские ведомости" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 липня 2008 року у справі № 35/464 Господарського суду міста Києва за позовом Закритого акціонерного товариства "Видавництво "Киевские ведомости", м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські Авіалінії", м. Київ, про стягнення 6 620,36 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –Бориславський В.А. (дов. від 20.12.2007),

відповідача –не з'явився,

встановив:

У вересні 2007 року позивач –Закрите акціонерне товариство "Видавництво "Киевские ведомости" пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-середземноморські Авіалінії" про стягнення 6 620,36 грн.

Вказував, що 1.01.2006 між ним та відповідачем укладено договір № 257, відповідно до умов якого ЗАТ "Киевские Ведомости" (видавець) зобов'язується постачати ТОВ "Українсько-середземноморські Авіалінії" (розповсюджувачу) газету "Киевские Ведомости" з метою розповсюдження на борту повітряних суден Українсько-середземноморських Авіаліній.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору, в частині оплати товару, - позивач просив стягнути з відповідача на його користь 6 450 грн. заборгованості, 129,54 грн. інфляційних втрат, 40,82 грн. 3% річних, а всього 6 620, 36 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2007 року (суддя Літвінова М.Є.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 6 450 грн. основного боргу, 129,54 грн. інфляційних втрат та 40,82 грн. 3 % річних .

Рішення мотивоване посиланнями на неналежне виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості поставленого товару, що є достатньою підставою для покладення на нього обов’язку по сплаті боргу, інфляційних втрат та 3% річних згідно ст.526 ЦК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 липня 2008 року (колегія суддів у складі: Шипка В.В. –головуючого, Борисенко І.В., Розваляєвої Т.С.) рішення скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова мотивована посиланнями на необґрунтованість висновків місцевого суду про задоволення позову, оскільки заявлена до стягнення сума заборгованості не підтверджена належними та допустимими доказами.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення та неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 4-3, 93, 95, 97, 102 ГПК України, просив постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення та постанова зазначеним вимогам не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 1.01.2006 року між ЗАТ "Видавництво "Киевские ведомости" (видавцем) та ТОВ "Українсько-середземноморські Авіалінії" (розповсюджувачем) укладено договір № 257, відповідно до умов якого видавець постачає розповсюджувачу газету "Киевские ведомости" на умовах даного договору з метою розповсюдження на борту повітряних суден Українсько-середземноморських Авіаліній.

Згідно п.4.2 договору розповсюджувач щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за звітним, здійснює оплату вартості отриманого тиражу газети за безготівковим розрахунком на підставі рахунку видавця.

28 квітня 2006 року між сторонами укладено додаткову угоду до спірного договору якою продовжено дію договору до 31 грудня 2007 року.

На виконання умов договору позивач згідно видаткових накладних за період з січня 2006 року по травень 2007 року поставив відповідачу газету "Киевские ведомости", на загальну суму 11 400 грн.

Натомість відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого товару виконав частково, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно акту звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 12.07.2007 становить 6 450 грн.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд посилався на те, що заявлена до стягнення сума заборгованість підтверджується матеріалами справи та визнана відповідачем, а тому підлягає стягненню з останнього на підставі ст. 625 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Переглядаючи справу в апеляційному провадженні, апеляційний господарський суд встановив, що сума поставленого товару і відповідно заборгованості відповідача підтверджена доказами не в повному обсязі і з цих підстав, посилаючись на ст.ст.33, 43 ГПК України, дійшов висновку про відмову в позові.

Вказані висновки апеляційного суду є передчасними та такими, що не грунтються на повно, всебічно й об'єктивно досліджених обставинах справи.

Підставою до відмови в позові, апеляційний суд вважав, зокрема, неможливість встановлення дійсної суми заборгованості, оскільки згідно наданих позивачем видаткових накладних сума поставленого товару становить не 11 400 грн., як стверджує останній, а 10 620 грн.

Між тим, вказаний висновок суду не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки суд неправильно встановив правову природу укладеного сторонами договору, не з'ясував характер взаємних зобов'язань сторін та не взяв до уваги те, що позивач визнав наявність заборгованість у заявленому до стягнення розмірі.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій вважали, що укладений сторонами договір за своєю юридичною природою є договором поставки за яким позивач зобов'язаний був передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а відповідач - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Між тим, позивач у касаційній скарзі посилається на п.4.4 договору згідно якого видавець (позивач) щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, здійснює оплату послуг розповсюджувача (відповідача) за безготівковим розрахунком на підставі рахунку розповсюджувача та зазначає, що договір №257 від 1.01.2006 року містить елементи договору комісії.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договору.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, договір поставки не передбачає будь-якого іншого зобов'язання покупця окрім прийняття поставленого товару та сплати коштів.

Зазначене свідчить, що господарські суди не правильно визначили правову природу укладеного сторонами договору, зміст зобов'язань кожної сторони та не з'ясували чи застосовували сторони зарахування вимог, як спосіб припинення зобов'язань.

З'ясування зазначених обставин має суттєве значення для встановлення дійсної суми поставленого товару, заборгованості відповідача та як наслідок правильного вирішення спору по суті.

Крім того, суди попередніх інстанції не надали належної юридичної оцінки доводам відповідача про наявність підстав до зупинення провадження у справі до закінчення реорганізації ТОВ "Українсько-середземноморські Авіалінії", з огляду на те, що за змістом ст.59 ГК України у випадку реорганізації юридичних осіб виникає матеріальне правонаступництво, яке тягне за собою процесуальне правонаступництво і заміну однієї з сторін іншою.

Враховуючи викладене та передбачені ст.1117 ГПК України межі перегляду справи касаційною інстанцією, колегія суддів вважає, що рішення та постанова підлягає скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити усі наявні в матеріалах справи докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, і залежно від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Видавництво "Киевские ведомости" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 липня 2008 року та рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2007 року у справі № 35/464 скасувати.

Справу № 35/464 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі.

Головуючий:

Н. Г. Дунаєвська

Судді:

М.В. Михайлюк

Н.І. Мележик