ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2/319

11.09.08

За позовом           Відкритого акціонерного товариства «Черкаський річковий порт»

до           Державного підприємства «Адміністрація річкових портів»

про                     визнання договору дійсним

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача          Оніщенко О.В.

від відповідача          не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство «Черкаський річковий порт»звернулось до Господарського суду м.Києва з позовом до Державного підприємства «Адміністрація річкових портів»про визнання договору управління майном № 68/01-03 від 01.03.2007 року дійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного між ВАТ «Черкаський річковий порт»та ДП «Адміністрація річкових портів»договору від 01.03.2007 року, чим вдається до порушення норм чинного законодавства щодо дотримання форми договору управління майном (ст.1031 ЦК України), а також аналогічного за змістом пункту договору (п.4.1.).

Ухвалою суду від 14.08.2008 року позовна заява ВАТ «Черкаський річковий порт»прийнята до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.09.2008 року.

В судове засідання 04.09.2008 року з’явився представник позивача, який надав суду документи, витребувані за ухвалою про порушення провадження у справі від 14.08.2008 року.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про поважність причин неявки не повідомив, жодних клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

У зв’язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, у відповідності до ст.77 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 11.09.2008 року.

В судове засідання 11.09.2008 року з’явився представник позивача. Водночас представник відповідача повторно в судове засідання не з’явився, вимог ухвали суду від 14.08.208 року та 04.09.2008 року не виконав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97 № 02-5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року”(пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році” зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду надсилались сторонам за адресами, зазначеними в позовній заяві та документах, доданих до матеріалів справи.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Сторони були належним чином повідомлені про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані представником позивача, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд м.Києва,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір управління майном №68/01-03 (надалі «Договір») (належним чином посвідчена копія є в матеріалах справи).

Згідно п.1.1. Договору установник управління (відповідач у справі) передає управителеві (позивач у справі) на певний строк державне майно в управління, а управитель зобов’язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління.

Предметом Договору є набережно-вантажні дільниці, ділянка приналежної набережної, вантажна ділянка, причальна споруда, бункера бази, набережна пасажирської дільниці, територія пасажирської дільниці, пасажирський пірс.

Пунктом 1.7-1.10 Договору передбачена сплата базової вигоди від управління майном, її склад та розмір, а також зміни розміру вигоди в залежності від встановленого індексу інфляції.

Відповідно до п.2.1 Договору встановлено плату за управління майном в розмірі 0,4% від щомісячного розміру вигоди, зазначеної в п.1.8 цього Договору, яка підлягає сплаті щомісяця в грошовій формі до 25 числа місяця наступного за звітним. Управитель отримує додаткову винагороду за управління майном у вигляді різниці від суми вигоди, яка залишилася після відрахування обов’язкової виголи, зазначеної в п.1.8 Договору за погодженням з установником управління.

В п4.1 сторони Договору встановили строк його дії –5 років з дня його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Зі змісту цього ж пункту Договору вбачається, що нотаріальне посвідчення та державна реєстрація здійснюється управителем (позивачем у справі) протягом 15 (п’ятнадцяти) робочих днів з дати підписання договору.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (стаття 193 Господарського кодексу України).

Зазначене також кореспондується зі статтею 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов‘язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя.

Аналіз тексту укладеного між позивачем та відповідачем Договору від 01.03.2007 року дозволяє дійти висновку, що зазначений Договір за своїм правовим змістом є Договором управління майном. Водночас чинне законодавство України встановлює певні вимоги щодо форми Договорів управління.

Так, відповідно до ст.1031 ЦК України договір управління майном укладається в письмовій формі. Договір управління нерухомим майном підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Однак відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У відповідності до ч.1 ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В обґрунтування своїх позовних вимог ВАТ «Черкаський річковий порт»надав докази належного виконання умов Договору від 01.03.2007 року і ,зокрема, регулярного перерахування оплати за Договором (належним чином засвідчені копії платіжних доручень є в матеріалах справи), страхування частини переданого в управління майна, (належним чином засвідчена копія Договору страхування є в матеріалах справи), оформлення необхідних документів на гідротехнічні споруди в Регістрі судноплавства України (належним чином засвідчені копії свідоцтв про реєстрацію гідротехнічних споруд є в матеріалах справи).

Крім того, позивачем суду надані належним чином засвідчені копії листів на адресу відповідача з пропозиціями з’явитись до нотаріуса для належного оформлення Договору управління майном від 01.03.2007 року відповідно до вимог ст.1031 ЦК України та положень п.4.1 Договору. Судом в судовому засіданні оглянуті також оригінали поштових квитанцій про відправлення зазначених листів відповідачу (належним чином засвідчені копії квитанцій є в матеріалах справи).

Таким чином суд приходить до висновку, що відсутність нотаріального посвідчення укладеного сторонами Договору управління є наслідком ухилення відповідача від належного оформлення такого договору, враховуючи, що нотаріальне оформлення можливе лише за участі поважних представників сторін договору.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій по нотаріальному оформленню Договору ДП «Адміністрація річкових портів»суду не надано.

За таких обставин, зважаючи на доведеність факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення Договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд також враховує, що сторони уклавши Договір управління майном від 01.03.2007 року домовились щодо всіх його істотних умов (предмет договору п.1.2 Договору), розмір плати за договором (п.2.1 Договору). Крім того, суттєвими з огляду на положення ч.2 ст.220 ЦК України є факти принаймні часткового виконання договору сторонами (передача майна в управління за актом від 01.03.2007 року; оплата за договором; страхування майна, переданого в управління; оформлення відповідних документів на гідротехнічні споруди в Регістрі судноплавства України).

У відповідності до ст.49 ГПК України судові витрати в розмірі сплати судового збору (85 грн. 00 коп.) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (118 грн. 00 коп.) підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суду м.Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір управління майном № 68/01-03 від 01.03.2007 року, укладений між Державним підприємством «Адміністрація річкових портів»та Відкритим акціонерним товариством «Черкаський річковий порт».

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація річкових портів»(04070, м.Київ, вул.Сагайдачного, 12, п/р 0 в АБ «Експресс-Банк», МФО 322959, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Черкаський річковий порт»(18016, м.Черкаси, вул. Горького, 1, п/р 2001 в ЧФ КБ «Приватбанк», МФО 354347, ) 85 (вісімдесят п’ять) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.О. Домнічева