КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.06.2008
№ 11/79

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:            Дикунської  С.Я.

Дзюбка П.О.

при секретарі:           Галак Д.Ю.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1.;

від відповідача-1: не з'явився;

від
відповідача-2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
11.04.2008

у справі № 11/79 (Євсіков О.О.)

за позовом                               ОСОБА_1

до                                                   Приватний
нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Закрите
акціонерне товариство "Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен
Холдінг"

про
скасування нотаріальних дій та визнання факту

10.06.2008р. розгляд справи відкладався
відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від
11.04.2008р. у справі № 11/79 в позові відмовлено повністю.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення місцевого суду скасувати, прийняти нове.

В
судовому засіданні позивач уточнив вимоги апеляційної скарги та просив рішення
місцевого суду скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити з
підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
права.

Представники
відповідачів в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного
повідомлення учасників судового процесу про час та місце проведення судового
засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити
перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку
за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідачів.

Колегія
суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником простих іменних акцій
Товариства "Фінансово-енергетичної компанії "Тай-Пен Холдінг"
номінальною вартістю 100,00 грн. в кількості 460 шт.; йому належить на праві
власності 46 % акцій акціонерів Закритого Акціонерного Товариства
“Фінансово-енергетична компанія “Тай-Пен Холдінг” (тимчасове  свідоцтво № 1, виданому 29.02.2000
реєстратором ЗАТ “Національний реєстр”.

30.10.2002р.
приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2були
вчинені нотаріальні дії щодо посвідчення угоди купівлі-продажу нежилого
приміщення № 137-б (сто тридцять сім - б), розташованого на 1-му поверсі
будинку № 47 (сорок сім), літера "А", по вулиці Оболонській в місті
Києві, загальною площею-126,90 кв.м.

Відповідно
до ст. 5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов'язаний
здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної
присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у
здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і
обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб
юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в
таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити
у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або
міжнародним договорам.

Відповідно
до ст. 7 Закону України “Про нотаріат” нотаріуси та інші посадові особи, які
вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України.

На
час посвідчення відповідачем-1 договору купівлі-продажу нежилого приміщення від
30.10.2002 була чинною Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від
18.06.1994 № 18/5, зареєстрованим Міністерством юстиції України 07.07.1994 за №
152/361 (далі -Інструкція ).

Відповідно
до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи
(у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно
до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

В
рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 у справі за конституційним
зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Кампус
Коттон  клаб” щодо офіційного тлумачення
положення частини другої ст. 124 Конституції України (справа № 1-2/2002 про
досудове врегулювання спорів) в п. 3 зазначено, що положення частини другої ст.
124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями
Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і
громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх
реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права і свободи будь-якими
не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна
особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і
свобод, у т.ч. судовий захист. Для забезпечення судового захисту Конституція
України у ст. 124 встановила принципи здійснення правосуддя виключно судами. Із
змісту частини другої ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на
всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його
вирішенням.

Відповідно
до ст. 50 Закону України “Про нотаріат” заінтересована особа, яка вважає
неправильною вчинену нотаріальну дію або відмову у вчиненні нотаріальної дії,
вправі подати про це скаргу до районного, районного у місті, міського чи
міськрайонного суду за місцезнаходженням державної нотаріальної контори,
державного нотаріального архіву, виконавчого комітету сільської, селищної,
міської Ради народних депутатів чи робочого місця приватного нотаріуса.

Розгляд
таких скарг провадиться районним, районним у місті, міським чи міськрайонним
судом у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством України.

Нотаріуси
та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, можуть брати участь у
справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні як
заінтересовані особи. При цьому вони мають права і несуть обов'язки осіб, що
беруть участь у справі, в тому числі мають право оскаржувати рішення та ухвали
суду.

Спір
про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у
порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом
виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або
про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом
за позовом боржника до стягувача.

Статтею
15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна  особа
має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно
до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)          визнання права;

2)          визнання правочину недійсним;

3)          припинення дії, яка порушує право;

4)          відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5)          примусове виконання обов'язку в
натурі;

6)          зміна правовідношення;

7)          припинення правовідношення;

8)          відшкодування  збитків
та  інші   способи
відшкодування майнової шкоди;

9)          відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10)          визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу  влади  Автономної
Республіки  Крим  або органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

Суд
може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Згідно
зі статтею 20 Господарського кодексу України держава   забезпечує
захист  прав і законних  інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів.

Кожний
суб'єкт господарювання та  споживач  має
право  на захист своїх прав і
законних інтересів.  Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання
наявності або відсутності прав;

визнання  повністю
або  частково  недійсними
актів  органів державної  влади та органів місцевого самоврядування,
актів  інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемлюють права та законні інтереси   суб'єкта
господарювання  або   споживачів;
визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення  становища, яке існувало  до
порушення  прав  та законних інтересів суб'єктів
господарювання;

припинення
дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження
до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування
збитків;

застосування
штрафних санкцій;

застосування
оперативно-господарських санкцій;

застосування
адміністративно-господарських санкцій;

установлення,
зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими
способами, передбаченими законом.

Як
вбачається з позовної заяви, позивач просить: скасувати нотаріальні дії
посвідчення угоди купівлі-продажу нежилого приміщення № 135-б, розташованого на
1-му поверсі будинку № 47, літера "А", по вулиці Оболонській в місті
Києві, загальною площею - 126,90 кв.м., вчинені приватним нотаріусом
ОСОБА_2Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №
6901; визнати факт, що дана угода не є посвідченою нотаріально.

Проте,
вимоги про скасування нотаріальні дії посвідчення угоди купівлі-продажу,
визнання факту, що дана угода не є посвідченою нотаріально не призводить до
поновлення порушених прав, такі вимоги не можуть бути предметом спору,
самостійно розглядатись в окремій справі.

Вимоги
про скасування нотаріальні дії посвідчення угоди купівлі-продажу, визнання
факту, що дана угода не є посвідченою нотаріально є нічим іншим як
встановленням факту, що має юридичне значення.

Цей
факт може встановлюватись господарським судом лише при існуванні та розгляді
між сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки
фактичних обставин та обґрунтованості вимог.

За
таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,
що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки цивільне законодавство
України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами так і
на момент звернення позивачем до суду, зокрема стаття 6 Цивільного кодексу
УРСР, ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України
не передбачало такого способу захисту прав як скасування нотаріальних дій
посвідчення угоди купівлі-продажу, визнання факту, що дана угода не є
посвідченою нотаріально.

Також,
на думку колегії суддів, вірним є висновок місцевого господарського суду щодо
припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору в
частині позову до Закритого акціонерного товариства "Фінансово-енергетична
компанія "Тай-Пен Холдінг", оскільки позовних вимог до відповідача-2
не заявлено.

Згідно
зі ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення
Господарського суду міста Києва  від
11.04.2008р. у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам
справи, прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, рішення Господарського суду міста Києва  від 11.04.2008р. у справі № 11/79 - без змін.

Матеріали
справи № 11/79 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя
Сотніков С.В.

Судді
Дикунська  С.Я.

Дзюбко
П.О.