ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.08 Справа № 20/301/08

Суддя Гандюкова Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Державного підприємства “Бердянський морський торговельний порт”, Запорізька область, м.Бердянськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Морспас”, Запорізька область, Якимівський район, смт.Кирилівка

про стягнення суми 18 333,55 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –Мухамедов Ю.С. (дов. №7/40юр від 15.01.2008р.);

Шевченко В.Д.( дов.№144/40юр від 28.07.2008р.);

Від відповідача –Погребняк В.В. (директор);

Малахова Г.О. (дов. №2/д від 11.03.2007р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у сумі 18333,55 грн. за договором №48 про надання місця для стоянки судна “Центуріон”.

Ухвалою господарського суду від 14.05.2008р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 20/301/08, судове засідання призначено на 12.06.2008р. На підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався на 10.07.2008р., 30.07.2008р. Ухвалою в.о. голови господарського суду строк вирішення спору продовжений на один місяць –до 14.08.2008р. Ухвалою суду від 30.07.2008р. строк вирішення спору у справі продовжений за клопотання сторін, цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 12.09.2008р., потім –на 29.09.2008р.

29.09.2008р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

12.06.2008р. від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просив суд прийняти до розгляду ще одну вимогу, а саме: зобов’язати ТОВ “Морспас” вивести з акваторії ДП “Бердянський морський торговельний порт” належне йому судно “Центуріон”. Ухвалою суду від 12.06.2008р. зазначена заява не прийнята судом до розгляду, оскільки із змісту заяви слідує, що в порушення вимог ст.22 ГПК України позивач одночасно змінює і предмет і підставу позову. Позивачу роз’яснено його право звернутися до суду в загальному порядку та заявити зазначену вимогу для розгляду в окремому позовному провадженні.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані тим, що відповідно до умов договору №48 від 23.03.2007р. позивачем було надано місце для стоянки та обслуговувалося судно, належне ТОВ “Морспас” і за надані послуги виставлялися відповідні рахунки за період квітень 2007р.- березень 2008р., всього на суму 18333,55 грн., які відповідачем не оплачені. На підставі договору №48 від 23.03.2007р., ст.ст.11,509,530, 525,526 ЦК України, ст.ст.1,2,7,193 ГК України просить позов задовольнити. Позивачем заявлялось клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на судно, яке ухвалою суду від 14.05.2008р. відхилено.

Відповідач позов не визнав з наступних підстав. За договором №48 від 23.03.2007р. позивач повинен був надати відповідачу послуги з розташування належного йому судна “Центуріон”. Судно знаходилося на стоянці біля причалу порту на Бердянській косі не більше ніж один місяць, за який ТОВ “Морспас” було внесено авансовий платіж у розмірі 1200 грн. до укладення договору. У квітні 2007 року позивачем без попередження та згоди власника судно було виведено з акваторії порту і поставлено біля затонулого ПРП-17 на мілину, на місці не придатному для стоянки судна та виконання вантажно-розвантажувальних робіт. Таким чином, позивач своїми діями в односторонньому порядку відмовився від надання послуг за договором №48 від 23.03.2007р. та розірвав його, у зв’язку з чим не має права вимагати оплати за надані послуги. Факт ненадання послуг за договором підтверджується відсутністю підписаних актів про надання послуг за весь період стягнення боргу, а також актами, складеними відповідачем за участю свідків від 22.04.2007р. та від 01.07.2008р. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення боргу за період з квітня 2007р. по березень 2008р. включно, в той час як строк дії договору сплинув 31.12.2007р., а на новий строк договір не укладався. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідачем заявлялось клопотання про витребування з Регіонального представництва Регістра України м.Маріуполь довідки про технічний стан ПРП-17, що знаходиться в м.Бердянськ, на середній косі. Ухвалою суду від 12.09.2008р. клопотання відхилено як необґрунтоване.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.03.2007р. між Державним підприємством “Бердянський морський торговельний порт” (“Порт”, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Морспас” (“Судновласник”, відповідач) було укладено договір №48, предметом якого є надання позивачем при наявності вільного місця та технічної можливості причалів порту для стоянки судна відповідача “Центуріон”, належного йому на праві власності, для проведення короткочасних ремонтних робіт, бункеровки суден водою, отримання матеріально-технічного постачання та надання інших послуг судну.

Згідно з п.2.1 позивач взяв на себе зобов’язання надавати вище перелічені послуги. Відповідач, в свою чергу, згідно з п.п.3.13 –3.15 зобов’язався щомісячно здійснювати попередню оплату виставлених рахунків до постановки судна до причалу або здійснювати авансові платежі не менше 2500 грн. за одно судно, які зараховуються для погашення поточних платежів, а також сплачувати портові збори. При цьому по мірі витрачання передплати “Порт” інформує “Судновласника” про залишок суми авансового платежу для його своєчасного поповнення в розмірі вартості послуг за попередній місяць, але не менше 2500 грн. При стоянці судна без проведення вантажних операцій проводити оплату порту відповідно до калькуляції. Оплату всіх платежів здійснювати щомісячно відповідно до виставленого рахунку, по затвердженій портом калькуляції. У випадку дострокового розірвання договору різниця від авансу та вартості наданих послуг повертається; при несвоєчасному внесенні авансу, “Порт” має право відмовитися від надання послуг.

Позивач вказує, що відповідно до умов договору ним було надано послуги та виставлено наступні рахунки: №458ф/007 від 30.04.2007р. на суму 1022,20 грн., №4876ф/007 від 31.05.2007р. на суму 1039,00 грн., 534ф/007 від 30.06.2007р. на суму 1600,56 грн., №592ф/007 від 31.07.2007р. на суму 1653,91 грн., №661ф/007 від 28.09.2007р. на суму 3254,47 грн., суму №703ф/007 від 31.10.2007р. на суму 1653,91 грн., №732ф/007 від 30.11.2007р. на суму 1600,56 грн., №753ф/007 від 29.12.2007р. на суму 1653,91 грн., №9фл/007 від 31.01.2008р. на суму 1653,91 грн., №29фл/007 від 29.02.2008р. на суму 1547,21 грн., №46фл/007 від 31.03.2008р. на суму 1653,91 грн., всього на суму 18333,55 грн. Попередню оплату відповідач не вносив та своєчасно їх не оплатив, внаслідок чого заборгованість складає 18333,55 грн.

Матеріали справи свідчать, що 12.06.2007р. (вих.№8ПФ/202), 08.11.2007р. (вих.№8ПФ334) позивачем на адресу ТОВ “Морспас” направлялися лист та претензія про сплату наявної на той час заборгованості, до яких додавалися відповідні рахунки, 18.01.2008р. – претензія (вих.№9/40 юр) з двома примірниками акту звірки. Одержання відповідачем зазначених листів та претензій підтверджується відповідними повідомленнями про вручення, долученими до матеріалів справи.

Проаналізувавши чинне законодавство, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на наступних підставах.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст.ст.33,34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №48 від 23.03.2007р., яка згідно з наданими рахунками склалася за період з квітня 2007р. по березень 2008р.

Відповідач не надав суду доказів виконання своїх зобов’язань та сплати виставлених рахунків за надані за договором послуги, в тому числі внесення суми 1 200 грн. авансового платежу, яку, як вказує відповідач, ним було внесено до укладення договору.

Однак, відповідно до п.п.5.2 договору №48 він вступає в силу з 01.01.2007р. та діє до 31.12.2007р. При цьому, згідно з п.5.1 сторони встановили, що договір може бути змінений, розірваний або продовжений за взаємною письмовою згодою сторін, або в порядку, передбаченому ст.188 Господарського кодексу України.

Доказів того, що договір після закінчення його строку було продовжено у встановленому порядку позивачем не надано. Більш того, позивач надав лист №79/40 від 15.04.2008р., згідно з яким, зокрема, повідомляв відповідача, що строк дії договору №48 від 23.03.2007р. закінчився 31.12.2007р., після чого пропозиції укласти новий договір від останнього не поступало. У рахунках №9фл/007 від 31.01.2008р., №29фл/007 від 29.02.2008р., №46фл/007 від 31.03.2008р. також відсутнє посилання на договір №48 від 23.03.2007р.

Оскільки підставою позову позивач обрав стягнення боргу за договором №48 від 23.03.2007р., що відповідно до ст.22 ГПК України, ст.20 ЦК України є його правом, до стягнення підлягає сума заборгованості за надані послуги за договором, яка виникла за період дії договору, тобто з квітня 2007р. по грудень 2007р., яка складає 13 478,52 грн.

Враховуючи викладене, позов задовольняється в цілому частково.

Заперечення відповідач судом не приймаються з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що позивач не має права вимагати оплати за надані послуги, так як без попередження та згоди відповідача, як власника судна, вивів його з акваторії порту, що є односторонньою відмовою від надання послуг та розірванням договору. В підтвердження зазначеного, позивач надав акти від 22.04.2007р. та від 01.07.2008р., складені про те, що судно “Центуріон” самовільно переставлено робітниками Бердянського порту та пришвартовано до затопленого причалу ПРП17, який непридатний для стоянки судна та не має під’їзних шляхів, відсутнє електропостачання та охорона.

Загальні умови припинення господарських зобов'язань передбачені ст.202 ГК України, зобов’язань –главою 50 ЦК України (ст.ст.598-609). Крім того, відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України зобов’язання сторін припиняються у разі розірвання договору.

Згідно з ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Як зазначалося, умовами договору №48 встановлено, що договір може бути розірваний за взаємною письмовою згодою сторін, або в порядку, передбаченому ст.188 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень ст.188 ГК України зміна, розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну або чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Доказів вчинення дій, направлених на розірвання з боку жодної із сторін не представлено, тому посилання відповідача на те, що договір було розірвано позивачем в односторонньому порядку, необґрунтоване. Крім того, відповідачем не надано доказів звернення до позивача або до суду у зв’язку з ненаданням або незадовільним (неналежним) наданням послуг за договором, тобто щодо порушення умов договору позивачем. Незважаючи на виставлення йому рахунків на оплату послуг, докази отримання яких містяться в матеріалах справи, відповідач не пред’являв претензій позивачу щодо обставин, зазначених у складених ним актах від 22.04.2007р. (початок дії договору) та від 01.07.2008р. Відповідно до ч.2 ст. 67, ч.4 ст.179 ГК України, ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань відповідно до ст. ст. 173, 174 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із договору №48, ним не було визначено конкретне місце для стоянки судна. “Порт” зобов’язався при наявності вільного місця та технічної можливості надавати місце для стоянки судна на Базі стоянки маломірних, малих і малотоннажних суден порту на Середній косі. Договором не передбачено оформлення актів надання послуг і відповідач на такі умови договору погодився. Враховуючи заперечення відповідача, судом досліджено у судовому засіданні вахтові журнали (витяги долучено до матеріалів справи), оглянуто карту-схему акваторії і причалів порту (копії долучені до справи), надані позивачем, а також фотокартки (фотокопії) місця стоянки судна на час розгляду справи, представлені відповідачем. Судом встановлено, що стоянка судна “Центуріон” відбувалася на Середній косі в акваторії Бердянського морського торговельного порту, що відповідає договору.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати відносяться на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Морспас” (72563, Запорізька область, Якимівський район, смт.Кирилівка, вул.Калініна, 108-А, ) на користь Державного підприємства “Бердянський морський торговельний порт” (71112, Запорізька область, м.Бердянськ, вул..Горького,13/7, , р/р0133 у Бердянському відділенні Промінвестбанку, МФО 313117) суму 13 478 грн. 52 коп. основного боргу, суму 134 грн. 79 коп. витрат на державне мито та суму 86 грн. 75 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі 14.10. 2008р.