ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.08 р.                     Справа № 37/330

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Е.В. Сгара

при секретарі судового засідання Х.Р. Косьмінійй

За участю представників сторін:

від позивача: Алтухова О.С. – довір.

від відповідача: не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом: Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоімпекс” м. Донецьк

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відкритого акціонерного товариства “АрселорМіттал Кривий Ріг” м. Кривий Ріг

Про стягнення збитків, пов’язаних з постачанням неякісної продукції в сумі 30 173 грн. 52 коп., у тому числі 22 879 грн. 80 коп. неотриманий доход та 7 293 грн. 72 коп. компенсування транспортних витрат

У судовому засіданні 19.06.2008р., на підставі ст.77 ГПК України, оголошено перерву до 03.07.2008р., у судовому засіданні 10.09.2008р. розгляд справи оголошено закінченим відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

ДП „Макіїввугілля” м. Макіївка звернулось з позовом до ТОВ „Енергоімпекс” м. Донецьк за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Відкритого акціонерного товариства “АрселорМіттал Кривий Ріг” м. Кривий Ріг про стягнення суми понесених збитків у розмірі 30173 грн. 52 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на переробку рядового вугілля №01-06-1п/р від 01.06.2005р. з протоколом розбіжностей, протоколом врегулювання розбіжностей, та додатками до цього договору; договір №614 від 18.07.2005р. з додатковою угодою та додатками; посвідчення якості №1294 від 10.06.2006р., №1295 від 10.06.2006р.; рахунок-фактуру №29/6 від 13.06.2006р. на суму 1374840 грн. 00 коп.; податкову накладну №28 від 13.06.2006р.; розрахунок вартості за 12.06.2006р.; акти про приймання продукції за якістю №97 від 16.06.2006р., №98 від 16.06.2006р.; акти відбору та підготовки проб №2768 від 12.06.2006р., №2806 від 14.06.2006р.; рахунок-фактуру №69/6 від 23.06.2006р. на суму -27760 грн. 04 коп.; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №4/28 від 13.06.2006р.; розрахунок вартості за 22.06.2006р.; лист №2431/09 від 23.06.2006р.; рахунок-фактуру №СФ-0004351 від 23.06.2006р. на суму 7293 грн. 72 коп.; лист №5400 від 23.06.2006р.; лист №01-14/2144 від 14.06.2006р.; лист №01-14/2147 від 14.06.2006р.; акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.2006р.; платіжну вимогу – доручення №3522 від 26.06.2006р.; претензію №9/43 від 30.06.2006р. з додатком; відповідь на претензію №2452/3 від 22.11.2006р.; претензію №9140 від 30.06.2006р.; відповідь на претензію №1851 від 15.09.2006р.

У поясненнях від 07.04.2008р. №14/33 позивач зауважив, що заявлена сума збитків до стягнення з відповідача є доход, який ДП „Макіїввугілля” не отримало протягом розрахункового місяця і який у подальшому приймає участь у формуванні прибутку підприємства, проте не є спочатку прибутком підприємства; повідомив, що недоотриманий доход ДП „Макіїввугілля” у сумі 22 789 грн. 80 коп. знятий з оплати ДП „Вугілля України”; стверджує про повідомлення представників відповідача про приймання продукції за якістю; пояснив, що у зв’язку з тяжким фінансовим становищем підприємства позивача, рахунок-фактуру ДП „Вугілля України” №СФ-0004351 від 23.06.2006р.на суму 7293 грн. 72 коп. за транспортні витрати буде сплачено ДП „Макіїввугілля” після стягнення з відповідача заявленої у позові суми збитків.

У листі №14/45 від 07.05.2008р. позивач зазначив, що сума збитків у розмірі 30 173 грн. 52 коп., яка заявлена до стягнення, складається зі збитків, пов’язаних з постачанням неякісної продукції (неотриманий доход) – 22 879 грн. 80 коп. та компенсування транспортних витрат – 7 293 грн. 72 коп. У судовому засіданні 08.05.2008р., позивач пояснив, що вказаний лист є уточненням позовних вимог та просить стягнути з відповідача 30 173 грн. 52 коп., у тому числі збитки пов’язані з постачанням неякісної продукції (неотриманий доход) – 22 879 грн. 80 коп. та компенсування транспортних витрат – 7 293 грн. 72 коп., що зафіксовано відповідним протоколом судового засідання.

Відповідач у відзиві від 15.02.2008р., доповненнях до відзиву від 07.04.2008р. та поясненнях від 10.06.2008р. позов заперечив, вважає вимоги позивача необґрунтованими, зауважив, що позивач не представив розрахунку заявленої суми збитків з урахуванням вимог Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, що позивач не пояснив та не обґрунтував факт нарахування на вартість вугілля суми податку на додану вартість. Зауважив, що акти про приймання продукції за якістю №№97, 98 від 16.06.2006р. складені з порушенням умов договорів №614 від 18.07.2005р., №01-06-1п/р від 01.06.2005р. та не повідомив відповідача про приймання вугільної продукції у такий спосіб. Також відповідач стверджує, що позивач (Замовник) не виконав свого обов’язку, передбаченого умовами вищезазначених договорів, а саме не ініціював аналізу проб, відібраних при спільному опробуванні, в нейтральній лабораторії, обраної за згодою сторін, результат якої є обов’язковим для них, тому вважає, що результат опробування лабораторії ДП „ССI України Лтд” не є обов’язковим для сторін та не може бути належним доказом. Відповідач також зазначає, що 18.07.2005р. між позивачем та ДП „Вугілля України” укладений договір № 614, що є результатом ведення господарської діяльності обох підприємств, отже, угода цих сторін про можливість застосування знижок є результатом ведення їх господарської діяльності та їхнього волевиявлення, тому знижки не можливо віднести до збитків позивача, оскільки він сам погодився на їх застосування, уклавши договір з ДП „Вугілля України”. Вважає, що не обґрунтовані та не підтверджені вимоги позивача щодо стягнення плати за простій вагонів, відсутня залізнична накладна та відомість плати за користування вагонами, платіжні документи про сплату позивачем цієї суми. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заявою №851-3/4-42 від 14.01.2008р., у зв’язку із зміною найменування підприємства, третя особа просить змінити назву ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг” на ВАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг”, в обґрунтування чого надав витяг зі Статуту ВАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг” затвердженого загальними зборами акціонерів відповідно до протоколу №4 від 14.06.2007р., свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ВАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг” №566614, довідку з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №13330 від 19.06.2007р.

Ухвалою від 24.01.2008р. замінено третю особу ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг” на ВАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг”.

Третя особа у листі №851-3/4-42 від 14.01.2008р. надала письмові пояснення про те, що у зв’язку з отриманням вугільної продукції від ДП „Макіїввугілля”, відвантаженого з ЦЗФ „Пролетарська”, нею була здійснена уцінка поставленого вугілля згідно з посвідченнями якості №1294 та №1295, відповідно до актів про приймання продукції за якістю від 16.06.2006р. №97 та №98 на загальну суму 19 066 грн. 50 коп. без ПДВ. А також, надала клопотання №851-3/4-42і від 31.01.208р. про розгляд справи без участі її представника.

Ухвалами господарського суду Донецької області від 24.01.2008р., від 08.04.2008р., та від 30.07.2008р. на підставі ст.69 ГПК України, за клопотанням сторін, процесуальний строк розгляду справи був продовжений відповідно до 25.04.2008р., до 27.06.2008р. та до 18.09.2008р.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 18.06.2008р. у зв’язку із призначенням судді В.Г. Яманко на посаду судді Донецького апеляційного адміністративного суду, справа №37/330 передана на розгляд судді Е.В. Сгарі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Між позивачем та відповідачем укладено договір на переробку рядового вугілля №01-06-1п/р від 01.06.2005р. (далі по тексту Договір-1) без додаткових угод, з протоколом розбіжностей, протоколом врегулювання розбіжностей, та додатками до цього договору. Договір-1 підписаний та скріплений печатками обох сторін. Відповідно до п.п.8.1, 8.2 Договору-1, цей договір вступає в силу з моменту його укладення і діє до 31.12.2005р. та у разі відсутності заяви однієї зі сторін про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на наступний рік за тими ж умовами.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що на момент виникнення оспорюваної суми, сторони перебували у договірних відносинах.

Згідно умов договору Договору-1, замовник (позивач) зобов’язаний поставити виконавцю (відповідачу) рядове вугілля на умовах передбачених цим договором, а виконавець зобов’язується переробити рядове вугілля та відвантажити отримані продукти збагачення на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.1 (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) договору-1 передбачено, що Замовник зобов’язався поставити Виконавцю рядове вугілля на умовах: при поставці в вагонах парку Замовника відповідно рознарядки Виконавця - СРТ –фронти відвантаження –ВАТ „ЦЗФ „Колосниківська”, ВАТ „ЦЗФ „Пролетарська”, філія „ВФ „Антрацит” ТОВ „Енергоімпекс”; при поставці рядового вугілля в вагонах парку Мінтранс України Укрзалізниця - СРТ –станція призначення (примикання) Донецької залізниці Харцизьк, Макіївка, Ханжонкове, Кривий Торець (в редакції Інкотермс –2000) із віднесенням витрат по переробці на Замовника та здійснення прийомо-здавальних операцій на прийомо-здавальних коліях ЦЗФ у найменуванні, кількості, марочному складі, із якісними показниками відповідно до специфікацій, які оформлюються окремими додатками та є невід’ємною частиною договору.

Пунктом 1.2 цього ж договору передбачено, що Виконавець зобов’язався переробити рядове вугілля та відвантажити виготовлені продукти збагачування на умовах: FCA – приймально-здатні колії ЦЗФ-вантажовідправника (із завантаженням вагонів), FCA –станція Кривий Торець ( у випадку відвантаження продуктів збагачування з ДВАТ ЦЗФ „Дзержинська”), (в редакції Інкотермс –2000) за рахунок та на ризик Замовника по реквізитам, вказаним Замовником, а Замовник зобов’язався оплатити вартість робіт з переробки рядового вугілля.

Пунктами 3.1, 3.2 договору-1 передбачено, що якість рядового вугілля, яке надходить на збагачування, має відповідати внутрішньовідомчим виробничим нормам показників якості шахт-вантажовідправників. Якість відвантаженого концентрату має відповідати технічним умовам на даний вид споживання, який вказаний у специфікаціях та підтверджується посвідченням про якість, яке видає ЦЗФ. Відбирання проб рядового вугілля здійснюється робітниками випробувальних пунктів за участю робітників ЦЗФ, у відповідності до ДСТУ 4096-2002, ДОСТ 1137-64, Положенням про випробувальний пункт. Якість рядового вугілля визначається робітниками Вуглехімічної лабораторії ЦЗФ „Радянська” ВП „Управління технічного контролю якості вугілля та стандартів” ДП „Макіїввугілля”. Відбирання проб від рядового вугілля, відвантаженого шахтами-вантажовідправниками на ДВАТ ЦЗФ „Дзержинська”, та визначення його якості здійснюється ВТК та хімічною лабораторією ЦЗФ відповідно та є розрахунковим для визначення виходу продуктів збагачування.

Пунктами (фронтами) відвантаження вугілля сторони обумовили ВАТ „ЦЗФ „Колосніковська”, ВАТ „ЦЗФ „Пролетарська”, філія „ЗФ „Антрацит”.

Пунктом 3.6 договору-1 передбачено, що у випадку розходження показників якості продуктів збагачування у споживача (вантажовідправника) із даними, які вказані у сертифікаті (посвідченні) якості, та кількості –вазі, яка вказана у транспортній накладній, прийомка продуктів збагачування здійснюється із обов’язковим викликом представників вантажовідправника у строки, зазначені в Інструкції П-7 від 25.04.1966р. та № П-6 від 15.06.1965р. відповідно, із додатками та змінами.

Зазначеним пунктом також встановлено, що Замовник вправі ініціювати аналіз проби, яка була взята при спільному опробуванні в нейтральній лабораторії, яка вибирається за узгодженням сторін. Результат цього аналізу є обов’язковим для обох сторін.

Пунктом 6.1 Договору-1 передбачено, що якість відвантаженого вугілля повинна відповідати технічним умовам на даний вид, вказаним в специфікаціях та підтверджуватись посвідченням якості.

18.07.2005р. між позивачем та ДП „Вугілля України” укладено договір №614 від 18.07.2005р. (далі по тексту Договір-2) з додатковою угодою та додатками, без протоколу розбіжностей. Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Згідно п.1 Договору-2, покупець (ДП „Вугілля України”) покупає, а продавець (ДП „Макіїввугілля”) вугільні концентрати для коксування (далі по тексту продукція), щомісячний об’єм поставки, марочний склад, ціна та якість якої додатково погоджується сторонами та оформлюється окремими додатками, які є невід’ємною частиною цього договору. Відповідно до п.12.9 Договору-2 та п.4 додаткової угоди №2 до договору №614 від 18.07.2005р., цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2006р.

Пунктом 2.3 договору-2 передбачено, що якість фактично поставленої продукції повинна відповідати зазначеному у додатку до договору ДСТУ 3472-96 та підтверджуватися посвідченням якості, яке видане підприємством – виробником.

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 договору -2 передбачено, що поставка продукції здійснюється на умовах СРТ залізничної станції призначення (ст. „Кривий Ріг Головний” Придніпровської залізниці), крім умов оплати витрат на транспортування продукції, вказаних в п. 3.4 договору. Датою поставки продукції вважається дата штампу залізничної станції призначення на залізничній накладній. По кожній партії продукції, протягом 10 календарних днів із дати поставки, Продавець направляє Покупцю наступні документи: залізнична накладна; сертифікат (посвідчення) якості; рахунок-фактура; податкова накладна; лист, який підтверджує право власності; акт прийомки-передачі продукції. Копія сертифікату якості надається Продавцем одночасно із поставкою першого вагону партії продукції або передається по факсу (0564) 71-72-15 до отримання продукції Покупцем. Витрати, пов’язані із транспортуванням продукції від залізничної станції відправлення до залізничної станції призначення, несе Покупець.

Пунктом 4.1 Договору-2 передбачено, що ціна продукції встановлюється у гривні за одну метричну тону без знижок/приплат по якості, а також витрат на транспортування продукції від залізничної станції відправлення до залізничної станції призначення. Усі витрати, пов’язані із навантаженням продукції, а також доставкою продукції до залізничної станції відправлення, входять в ціну продукції на умовах договору.

Пунктом 6.1.2 Договору-2 передбачено, що продукція здається продавцем та приймається покупцем за якістю у відповідності з „Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю”, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРС від 25.04.1966 р. №П-7 далі по тексту Інструкція П-7). Приймання продукції за якістю здійснюється у відповідності зі стандартами та ТУ, встановленими на продукцію, яка поставляється, договором та додатками (специфікаціями) до нього відповідно до документа, який підтверджує якість поставленої продукції.

Згідно додатка №26 до договору №01-06-1п/р від 01.06.2005р. – Специфікація від 01.04.2006р. вироблений вугільний концентрат марки К 0-100 повинен бути з наступними якісними показниками:

-          зола, %: сред 8,4, пред 9,4;

-          волога, %: сред 9,0/10,5, пред 10,0/12,0;

-          сера, %: сред 2,0, пред 2,5.

Згідно додатка №13 до договору №614 від 18.07.2005р. – Специфікація продукції, що поставляється на червень 2006р. від 31.05.2006р. вугільна продукція марки К 0-100 повинна бути з наступними якісними показниками:

-          зола, %: сред 8,4, пред 9,4;

-          волога, %: сред 10,0, пред 12,0;

-          сера, %: сред 2,0, пред 2,5.

У виконання умов договору-1 відповідачем на ЦЗФ „Пролетарська” було перероблено вугільну продукцію марки К, яка в подальшому була відвантажена на адресу ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг”.

За даними заводу-виробника (відповідача), згідно посвідченню якості №1294, вугільна продукція марки К0-100, що належить ДП „Макіївугілля”, відвантажена з ЦЗФ „Пролетарська” для ДП „Вугілля України” у власність ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг” містить наступні якісні показники:

-          зола: сред 8,4, пред 9,4;

-          волога: сред 10,5, пред 12,0;

-          сера: сред 2,1, пред 2,6.

За даними заводу-виробника (відповідача), згідно посвідченню якості №1295, вугільна продукція марки К0-100, що належить ДП „Макіївугілля”, відвантажена з ЦЗФ „Пролетарська” для ДП „Вугілля України” у власність ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг” містить наступні якісні показники:

-          зола: сред 8,4, пред 9,4;

-          волога: сред 10,5, пред 12,0;

-          сера: сред 2,1, пред 2,6.

При прийомці вугільної продукції, зазначеної у посвідченнях якості №1294 та №1295 була виявлена невідповідність якісних показників вугілля, у зв’язку з чим були складені акти відбору та підготовки проби №2768 від 12.06.2006р. та № 2806 від 14.06.2006р. та акти про приймання продукції за якістю від 16.06.2006р. №97 та №98.

Згідно п.16 Інструкції П-7, при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркірування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договорі або даним, зазначеним у маркіруванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач припиняє подальше приймання продукції і складає акт, у якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов'язаний забезпечити збереження продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншою однорідною продукцією. Одержувач також зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іногороднього виготовлювача (відправника – відповідача), якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах постачання, інших обов'язкових правилах або договорі. У договорах можуть бути передбачені випадки, коли явка представника іногороднього виготовлювача (відправника) для участі в прийманні продукції по якості і комплектності і складання акта є обов'язковою. При одноміському постачанні виклик представника виготовлювача (відправника) і його явка для участі в перевірці якості і комплектності продукції і складання акта є обов'язковими.

За змістом пункту 3.6 договору-1, у разі невідповідності показників якості продуктів збагачення у споживача (вантажоотримувача) даним сертифікатів якості приймання продукції здійснюється з обов”язковим викликом представників вантажовідправника відповідно до Інструкції № П-6, П-7, а позивач (Замовник) вправі ініціювати аналіз проби, відібраної при спільному випробуванні, в нейтральній лабораторії, обраній за згодою сторін. Результати цього аналізу є обов’язковим для обох сторін.

Проте, в порушення умов обох договорів, позивач та відповідач не були викликані про невідповідність якісних показників вугільної продукції посвідченням якості, не були присутніми при прийомці-передачі вугільної продукції за якістю, іншого позивачем не доведено.

Крім того, акти приймання продукції за якістю від 16.06.2006р. №97 та №98, на які позивач посилається як на доказ неякісності продукції, складено із порушенням вимог пунктів 24 та 29 Інструкції № П-7, а саме:

-          відсутній номер та дата договору на постачання продукції (підпункт „е” п. 29 Інструкції);

-          не вказаний час видачі вантажу органом транспорту (підпункт „ж” п. 29 Інструкції);

-          не вказані умови зберігання продукції до початку прийомки за якістю, з 12.06.2006р. по 16.06.2006р., які свідчать про забезпечення запобігання змішування із іншою однорідною продукцією (підпункт „и” п. 29 Інструкції);

-          особи, які приймали участь в прийомці продукції за якістю, не ознайомлені з Інструкцією П-7 (п. 24 Інструкції);

Акти про приймання продукції за якістю від 16.06.2006р. №97 та №98 складені між ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг”, ДП „Вугілля України” та незалежною організацією ДП „ССІ Україна ЛТД”, проте представником вантажовідправника (відповідача) не підписані та відмітки про те, що представник вантажовідправника (відповідача) відмовився від підпису також не має.

Суду не надано доказів того, що сторонами за їх взаємною згодою обрано у якості незалежного експерта обрано ДП „ССІ Україна Ltd”.

Також позивачем не представлені будь-які докази (довіреність, інші документи) на підтвердження повноважень представника незалежної організації ДП „ССІ Україна ЛТД” на право участі в прийманні вугільної продукції.

За даних обставин суд дійшов висновку про те, що в силу укладеного сторонами договору висновок вищезазначеного підприємства щодо якості продукції не є обов’язковим для сторін, внаслідок чого не може розглядатися судом у якості належного доказу позовних вимог, оскільки позивачем не дотримано умов договору щодо порядку визначення якості продуктів збагачення.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За своїм змістом укладений сторонами по справі договір №01-06-1/п/р 518 від 01.06.2005р. узгоджується із положеннями зазначеної статті, отже за своєю правовою природою цей договір є договором підряду.

Згідно із ст. 852 Цивільного кодексу України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 853 зазначеного кодексу, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі наданих послуг з переробки рядового вугілля за червень 2006р., який підписано сторонами по справі без зауважень та заперечень.

Суду не надано доказів реалізації позивачем своїх прав замовника та виконання ним обов’язків замовника, передбачених вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 зазначеного кодексу встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

В силу ст. 629 зазначеного кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, зокрема, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене вище, акти про приймання продукції за якістю від 16.06.2006р. №97 та №98 в якості доказів неякісності продуктів збагачення судом не приймаються, внаслідок чого не є доказами у підтвердження позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позивачем у повному обсязі документально не доведено ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, документально обґрунтованні підстави для покладення відповідальності на відповідача відсутні, та, як наслідок, є недоведеним факт спричинення позивачеві збитків у вигляді неотриманого доходу внаслідок поставки неякісної продукції.

Вимоги в частині стягнення збитків в сумі 7 293 грн. 72 коп., пов’язаних з компенсуванням транспортних витрат також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування своїх вимог в цій частині позивач посилається на факт виставлення йому Державним підприємством „Вугілля України” до сплати відповідного рахунку-фактури № СФ-0004351 від 23.06.2006р. на суму 7293,72 грн. з ПДВ.

В підтвердження стягуваної суми позивач надав залізничні накладні, відомості плати за користування вагонами, які є доказом лише нарахування плати за користування вагонами та лист вантажної служби УЖДТ від 23.06.2006р.

Зазначені документи не є доказами сплати суми за користування вагонами, як і вищезазначений рахунок-фактура № СФ-0004351 від 23.06.2006р.

До того ж, представлені позивачем документи не свідчать про той факт, що простоювання вагонів мало місце саме з вини відповідача та внаслідок того, що поставлена вугільна продукція є неякісною.

Доказів сплати рахунку-фактури № СФ-0004351 від 23.06.2006р. позивач не надав. У судових засіданнях повідомив, що даний рахунок Державне підприємство „Макіївугілля” на момент розгляду справи не оплатило, а оплатить в майбутньому, після стягнення цієї суми з відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведені належними доказами вимоги про стягнення з відповідача збитків, у вигляді компенсації за транспортні витрати.

Згідно з приписами ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. При цьому під збитками розуміються витрати, зроблені управною стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержаний прибуток (втрачена вигода), який управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з того, що складовою збитків є наявність збитків, протиправна поведінка боржника, причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку з їх недоведеністю, а також недоведеністю вини відповідача та причинно-слідчого зв’язку між діями відповідача та збитками.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. .49 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі ст.ст. 525, 526, 626, 837, 852, 853 Цивільного кодексу України, ст.ст.67, 193, 224, 225 Господарського кодексу України, „Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю”, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРС від 25.04.1966 р. №П-7, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 38, 43, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства „Макіїввугілля” м. Макіївка до Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоімпекс” м. Донецьк про стягнення збитків, пов’язаних з постачанням неякісної продукції в сумі 30 173 грн. 52 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дати його прийняття.

Суддя Сгара Е.В.