ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.09.08 р.                     Справа № 9/124

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА”, м.Київ

до відповідача Приватного виробничо-комерційного підприємства „БАССІС”, м.Краматорськ

про стягнення 105 072грн.55коп.

В засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: Камолова О.Л. – представник (за довіреністю №б/н від 07.09.2007р.);

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА”, м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного виробничо-комерційного підприємства „БАССІС”, м.Краматорськ про стягнення заборгованості в розмірі 105 072грн.55коп., яка складається з суми основного боргу в розмірі 79 472грн.07коп., пені в розмірі 6 886грн.80коп., 3% річних в розмірі 1 867грн.77коп. та інфляційних витрат в розмірі 16 845грн.91коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір поставки №0806-87 від 08.06.2007р., видаткові накладні №КФС-002216 від 11.06.2007р., №КФС-002412 від 23.06.2007р., №КФС-002499 від 03.07.2007р., №КФС-002669 від 17.07.2007р., №КФС-002967 від 01.08.2007р., №КФС-04165 від 25.09.2007р., №КФС-05084 від 05.11.2007р., №КФС-05305 від 19.11.2007р., №КФС-05525 від 03.12.2007р.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалою господарського суду від 15.07.2008р., заявлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов не представив, у судове засідання не з`явився, тому згідно ст.75 Господарського процесуального Кодексу України, справу розглянуто за наявними матеріалами.

Згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області №22-10/2342 від 25.07.2008р. Приватне виробничо-комерційне підприємство „БАССІС”, м.Краматорськ станом на 25.07.2008р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться як юридична особа.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у попередніх судових засіданнях, господарський суд встановив:

08.06.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА”, м.Київ та Приватним виробничо-комерційним підприємством „БАССІС”, м.Краматорськ укладений договір №0806-87, відповідно з яким постачальник (позивач) зобов`язується здійснити поставку партіями, а покупець (відповідач) – прийняти та своєчасно сплатити вартість морепродуктів, а також інших продуктів харчування, далі за текстом названих „товар”, на умовах даного договору (п.1.1 договору).

На виконання умов договору, позивачем на адресу відповідача була здійснена поставка товару на загальну суму 79 472грн.07коп., що підтверджується видатковими накладними №КФС-002216 від 11.06.2007р., №КФС-002412 від 23.06.2007р., №КФС-002499 від 03.07.2007р., №КФС-002669 від 17.07.2007р., №КФС-002967 від 01.08.2007р., №КФС-04165 від 25.09.2007р., №КФС-05084 від 05.11.2007р., №КФС-05305 від 19.11.2007р., №КФС-05525 від 03.12.2007р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що строки поставок відповідають датам, які вказані у товарних накладних.

Відповідно до п.2.8 договору підписанням цього договору сторони свідчать, що особи, які підписують товарні накладні, уповноважені на це належним чином та їх підписи є достатнім доказом отримання товару.

Фактичне отримання відповідачем зазначеного товару підтверджується підписом представника відповідача на зазначених накладних в графі „отримав(ла)” та печаткою підприємства.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата по даному договору здійснюється у гривнях шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника на умовах відстрочення платежу у строк 14 календарних днів з моменту поставки товару.

За приписом ч.1 ст530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто, кінцевим строком оплати товару за кожною окремою накладною є:

За накладною №КФС-002216 від 11.06.2007р. – 25.06.2007р.;

За накладною №КФС-002412 від 23.06.2007р. – 07.07.2007р.;

За накладною №КФС-002499 від 03.07.2007р. – 17.07.2007р.;

За накладною №КФС-002669 від 17.07.2007р. – 31.07.2007р.;

За накладною №КФС-002967 від 01.08.2007р. – 15.08.2007р.;

За накладною №КФС-04165 від 25.09.2007р. – 09.10.2007р.;

За накладною №КФС-05084 від 05.11.2007р. – 19.11.2007р.;

За накладною №КФС-05305 від 19.11.2007р. – 03.12.2007р.;

За накладною №КФС-05525 від 03.12.2007р. – 17.12.2007р.

За твердження позивача, всупереч умовам договору та закону, відповідач до теперішнього часу не оплатив вартість отриманого товару, у зв`язку з чим за останнім виникла заборгованість в розмірі 79 472грн.07коп.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Зобов’язанням у свою чергу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку продукції, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати товару не виконав, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість в розмірі 79 472грн.07коп.

Для всебічного та об`єктивного розгляду справи, господарський суд ухвалами від 29.07.2008р. та 21.08.2008р. зобов`язав відповідача надати письмові пояснення стосовно наявності підписів та печаток на видаткових накладних №КФС-002216 від 11.06.2007р., №КФС-002412 від 23.06.2007р., №КФС-002499 від 03.07.2007р., №КФС-002669 від 17.07.2007р., №КФС-002967 від 01.08.2007р., №КФС-04165 від 25.09.2007р., №КФС-05084 від 05.11.2007р., №КФС-05305 від 19.11.2007р., №КФС-05525 від 03.12.2007р.

Однак вимоги суду відповідачем не виконані, відповідні пояснення не надані.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за поставлений товар, суд робить висновок, що сума боргу в розмірі 79 472грн.07коп. не погашена до теперішнього часу.

З огляду на викладене, враховуючи фактичне отримання відповідачем поставленого товару, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА”, м.Київ в частині стягнення основного боргу в розмірі 79 472грн.07коп. є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 ЦК України).

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що у випадку порушення строків оплати, визначених даним договором, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день несплати.

Договір в цій частині підписаний сторонами без заперечень, в судовому порядку недійсним не визнаний.

За приписом п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

На підставі вищезазначеного пункту договору та з урахуванням положень ст.232 ГПК, позивачем нарахована пеня в розмірі 6 886грн.80коп., а саме: за накладною №КФС-002216 від 11.06.2007р. – з 26.06.2007р. по 22.12.2007р.; за накладною №КФС-002412 від 23.06.2007р. – з 08.07.2007р. по 03.01.2008р.; за накладною №КФС-002499 від 03.07.2007р. – з 18.07.2007р. по 13.01.2008р.; за накладною №КФС-002669 від 17.07.2007р. – з 01.08.2007р. по 27.01.2008р.; за накладною №КФС-002967 від 01.08.2007р. – з 16.08.2007р. по 11.02.2008р.; за накладною №КФС-04165 від 25.09.2007р. – з 10.10.2007р. по 06.04.2008р.; за накладною №КФС-05084 від 05.11.2007р. – з 20.11.2007р. по 17.05.2008р.; за накладною №КФС-05305 від 19.11.2007р. – з 04.12.2007р. по 31.05.2008р.; за накладною №КФС-05525 від 03.12.2007р. – з 18.12.2007р. по 14.06.2008р.

Розглянувши розрахунок позивача, враховуючи прострочення оплати товару, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 6 886грн.80коп. не суперечать вимогам чинного законодавства, а відтак підлягають задоволенню.

За приписом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми, за розрахунком позивача, сума інфляційних витрат за період прострочення оплати товару з липня 2007р. по травень 2008р. (з урахуванням кожної окремої накладної) становить 16 845грн.91коп. та 3% річних становлять суму в розмірі 1 867грн.77коп. за період прострочення з 26.06.2007р. по 23.06.2008р. (з урахуванням кожної окремої накладної).

Розглянувши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 16 845грн.91коп. та суми 3% річних в розмірі 1 867грн.77коп. не суперечать вимогам чинного законодавства України, а відтак є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача в порядку, встановленому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст.174, 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА”, м.Київ до відповідача, Приватного виробничо-комерційного підприємства „БАССІС”, м.Краматорськ про стягнення заборгованості в розмірі 105 072грн.55коп., яка складається з суми основного боргу в розмірі 79 472грн.07коп., пені в розмірі 6 886грн.80коп., 3% річних в розмірі 1 867грн.77коп. та інфляційних витрат в розмірі 16 845грн.91коп. – задовольнити.

Стягнути з Приватного виробничо-комерційного підприємства „БАССІС” (за адресою: вул.Моріса Тереза, б.98, кв.16, м.Краматорськ, Донецька область, 84303, р/р 0446 Ф. „В. ПІБ в м.Краматорськ” Донецької області, МФО 334141, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ВІЧУНАЙ-УКРАЇНА” (за адресою: вул.Гарматна, 39-в, м.Київ, 03058, р/р 3497 в ЗАТ „ОТП Банк” м.Києва, МФО 300528, ) суму боргу в розмірі 79 472грн.07коп., пеню в розмірі 6 886грн.80коп., 3% річних в розмірі 1 867грн.77коп. та інфляційні витрати в розмірі 16 845грн.91коп., а також витрати по сплаті державного мита в сумі 1 050грн.72коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.00коп.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні 04.09.2008р. оголошено повний текст рішення.

Суддя