Г о с п о д а р с ь к и й с у д
Чернігівської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------
м. Чернігів, проспект Миру, 20 тел. 77-44-62, 69-81-66
РІШЕННЯ

23 вересня 2008 року Справа № 6/178

За позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „ВЕНА”,

пр-т Перемоги, 67, кв. 2-3, м. Чернігів, 14000

до Комунального підприємства „Ремонтно-будівельна дільниця” Чернігівської міської ради, вул. Інструментальна, 8, м. Чернігів, 14037,

про стягнення заборгованості в сумі 18047,66 грн.

Суддя Ж.В. Блохіна

Представники:

від позивача: Шаповалові Ю.Г - юрисконсульт, довіреність № 25 від 01.11.2007р.

від відповідача: не з’явився.

Рішення приймається після оголошеної 09.09.2008р. перерви відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Фірма „ВЕНА” подано позов до Комунального підприємства „Ремонтно-будівельна дільниця” Чернігівської міської ради про стягнення 18047,66 грн., в тому числі 14995,81 грн. сума основного боргу, 305,66 грн. - 3% річних; 2746,19 грн. - інфляційних нарахувань за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.09.2008р. визнав суму боргу 18047,66 грн., а також зазначив, що на даний час підприємство не зможе сплатити таку суму єдиним платежем.

Відповідач у судове засідання 23.09.2008р. не з’явився, заяв та клопотань не надіслав. Суд вважає, що дана обставина не перешкоджає розгляду справи, оскільки про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить розписка його представника.

Рішення приймається на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, з’ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Фірма „ВЕНА” в період з 01.12.2006р. по 09.06.2007р. було поставлено товар Комунальному підприємству „Ремонтно-будівельна дільниця” Чернігівської міської ради на суму 15060,05 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Вказаний товар був отриманий представником відповідача Маленькою Н.І. на підставі довіреностей, виданих Комунальним підприємством „Ремонтно-будівельна дільниця” Чернігівської міської ради, які знаходяться в матеріалах справи, і про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на видаткових накладних.

Комунальним підприємством „Ремонтно-будівельна дільниця” Чернігівської міської ради продукцію, отриману по накладним, оплачено частково, а саме в сумі 64,24 грн. (платіжне доручення №1137 від 19.12.2007р.) по накладній № 01050185 від 01.12.2006р.

Станом на 14.07.2008р. сума боргу відповідача за поставлений товар в період з 01.12.2006р. по 09.06.2007р. становить 14995,81 грн. (15060,05 грн. –64,24 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання виникають, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином позивач передав товар, а відповідач прийняв на себе обов’язок розрахуватись за нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 75 від 19.10.2007р. з вимогою виконати зобов’язання щодо сплати у семиденний строк суми боргу за отриманий товар в розмірі 19995,81 грн. Претензія була отримана відповідачем 01.11.2007р.

Відповідач надав відповідь на претензію листом № 466 від 13.11.2007р., в якій гарантував погашення боргу до 31.12.2007р., однак в зазначений термін не розрахувався.

Позивачем на адресу відповідача була направлена друга претензія № 86/ПР/08 від 22.04.2008р. з вимогою виконати зобов’язання щодо сплати суми боргу за отриманий товар в розмірі 14995,81 грн. Претензія отримана відповідачем 05.05.2008р.

Відповідач суму заборгованості не сплатив, відповіді на претензію не надав.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Згідно розрахунків позивача, ним нараховано та пред’явлено до стягнення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з листопада 2007 року по червень 2008 року в сумі 2746,19 грн., а також суму боргу з урахуванням 3% річних з простроченої суми за період з 09.11.2007 р. по 14.07.2008 р. у розмірі 305,66 грн.

Проте позивачем невірно визначено строк, з якого починається прострочення виконання грошового зобов’язання відповідача, оскільки останній у відповіді на претензію (лист № 466 від 13.11.2007р.) гарантував погашення боргу до 31.12.2007р. Отже прострочення платежу починається з 01.01.2008р.

Відтак, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з січня 2008 року по червень 2008 року становить - 2189,36 грн., а сума боргу з урахуванням 3% річних з простроченої суми становить –241,57 грн. (14995,81 грн. х 3% / 365 х 196 днів).

Таким чином загальна сума боргу відповідача становить 17426,74 грн. (14995,81 грн. + 241,57 грн. + 2189,36 грн.).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач суму боргу визнав в повному обсязі.

Приписами ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Оскільки відповідач суму боргу визнав в повному обсязі та матеріалами справи підтверджується, що він не виконав належним чином і своєчасно свої зобов’язання, за поставлений товар не розрахувався, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 17426,74 грн., в тому числі 14995,81 грн. боргу, 2189,36 грн. –інфляційних нарахувань, 241,57 грн. –3% річних, в решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 64,09 грн. та інфляційних витрат в сумі 556,83 грн. відмовити.

Оскільки даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати в повному обсязі мають бути покладені на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Комунального підприємства „Ремонтно-будівельна дільниця” Чернігівської міської ради (вул. Інструментальна, 8, м. Чернігів, 14037, р/р 1708 в Банк „Демарк” м. Чернігів, МФО 353575, код 33904443) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „ВЕНА” (пр-т Перемоги, 67, кв. 2-3, м. Чернігів, 14000, р/р 0378 в ЧЦВ Промінвестбанку м. Чернігів, МФО 353456, код 14245188) 14995,81 грн. боргу, 2189,36 грн. інфляційних нарахувань, 241,57 грн. 3% річних, 180,48 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 64,09 грн. та інфляційних витрат в сумі 556,83 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ж.В. Блохіна

26.09.08