СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

Іменем України

18 серпня 2008 року

Справа № 2-13/1694-2008

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Котлярової О.Л.,

за участю представників сторін:

Сімферопольський міжрайонний природоохоронний прокурор: Цуркан С.А. посвідчення № 505 від 13.06.2007 року;

позивача: не з`явився;

відповідача: (ПП "КЕТ-1") - не з`явився;

відповідача: (Партенітська селищна рада) - Загородня О.К. дов. № 12 від 09.08.2008 року;

розглянувши апеляційне подання Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П. ) від 24 березня 2008 року у справі № 2-13/1694-2008

за позовом          Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора (вул. Дзержинського, 6, м.Сімферополь, 95000)

в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки Крим (вул. Кечкеметська, 114, м.Сімферополь, 95038)

до приватного підприємства "КЕТ-1" (вул. Сонячна, 10, смт.Партеніт, м.Алушта, АР Крим, 98542)

до Партенітської селищної ради (вул. Паркова, 1, смт.Партеніт, м.Алушта, АР Крим, 98542)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Сімферопольський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до господарського суду АР Крим з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель АР Крим до приватного підприємства „КЕТ-1” та Партенітської селищної ради про визнання недійсним рішення 21-ої сесії 5-го скликання Партенітської селищної ради від 03.07.2007 року за № 21-99 „Про надання дозволу ПП „КЕТ-1” на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки”.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення приймалось Партенітською селищною радою в порушення містобудівної документації та генерального плану забудови території, спірна земельна ділянка, що планується для відведення Приватному підприємству „КЕТ-1”, відноситься до земель лісового фонду, у зв’язку з чим, Партенітська селищна рада вийшла за межі наданих повноважень, оскільки рішення у відношенні земель лісового фонду приймається Кабінетом Міністрів України.

Рішенням господарського суду АР Крим від 24.03.2008 року у справі № 2-13/1694-2008 у задоволенні позову Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель АР Крим до приватного підприємства "КЕТ-1", Партенітської селищної ради про визнання недійсним рішення Партенітської селищної ради від 03.07.2007 року № 21-99 відмовлено.

При прийняття рішення, суд першої інстанції встановив, що спірна земельна ділянка віднесена до земель запасу Партенітської селищної ради та передача її в оренду може здійснюватись в порядку, передбаченому статтями 116, 123, 124 Земельного кодексу України. Надаючи оцінку доводам прокурора про відсутність затвердженого генерального плану смт.Партеніт, суд першої інстанції звернув увагу на лист Партенітської селищної ради від 20.03.2008 року № 287, в якому зазначено, що генеральний план забудови населеного пункту смт. Партеніт м. Алушта Партенітською селищною радою станом на 20.03.2008 року не розроблений, у зв'язку з чим, містобудівна документація на земельну ділянку, яка відокремлено відводиться, розроблюється заінтересованою особою у процесі узгодження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки. Доводи прокурора про віднесення спірної земельної ділянки до земель лісового фонду також було відхилено як не підтверджені належними доказами.

Не погодившись з рішенням господарського суду АР Крим, Сімферопольський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні з доводами апеляційного подання не погодився, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представники позивача та одного з відповідачів –приватного підприємства „КЕТ-1”, у судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце слухання справи сповіщались належним чином ухвалами від 08.07. та від 04.08.2008 року. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представників Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель АР Крим та приватного підприємства "КЕТ-1".

У зв’язку з відпусткою судді Антонової І.В. та хворобою судді Заплава Л.М., на підставі розпорядження першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії були здійснені заміни на суддів Лисенко В.А. та Котлярову О.Л.

Повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників прокуратури та Партенітської селищної ради, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційного подання та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Стаття 123 Земельного кодексу України встановлює, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

26.06.2007 року Приватне підприємство „КЕТ-1” звернулось до Партенітської селищної ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою з відведення земельної ділянки орієнтованою площею 11,0 га, розташованої в смт. Партеніт в районі АЗС „ВОГ” - траса Сімферополь-Ялта, для здійснення нового будівництва та обслуговування розважального комплексу з інфраструктурою.

03.07.2007 року, на підставі заяви Приватного підприємства „КЕТ-1”, Партенітською селищною радою було прийняте рішення № 21-99 „Про надання дозволу ПП „КЕТ-1” на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки”, яким вирішено, надати згоду ПП „КЕТ-1” на складання проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, що передається в оренду строком на 49 років, орієнтованою площею 11,0 га, розташованої за адресою: АР Крим, м. Алушта, смт. Партеніт, район АЗС „ВОГ” - траса Сімферополь-Ялта, для здійснення нового будівництва та обслуговування розважального комплексу з інфраструктурою.

Пунктом 2 вказаного рішення Партенітської селищної ради від 03.07.2007 року за № 21-99 також зобов'язано Приватне підприємство „КЕТ-1” протягом дванадцяти місяців з дня прийняття рішення надати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в Партенітську селищну раду на затвердження.

Надаючи правову оцінку доводам прокурора щодо невизначеності під час прийняття Партенітською селищною радою оскаржуваного рішення цільового призначення земельної ділянки, судовою колегією встановлено факт знаходження спірної земельної ділянки в межах населеного пункту смт. Партеніт та віднесення її земель запасу. Дані факти підтверджуються рішенням 29-ої сесії 24-го скликання Партенітської селищної ради „Про розгляд проекту землеустрою з встановлення меж смт. Партеніт Партенітської селищної ради м. Алушта” від 21.04.2004 року №29-3, рішенням Верховної Ради АР Крим „Про встановлення меж селища міського типу Партеніт (м. Алушта) Автономної Республіки Крим” від 21.05.2004 року № 968-3/04, а також рішенням № 09 виконавчого комітету Партенітської селищної ради від 15.02.2000 року, яким було вирішено надати згоду на вилучення із землекористування радгоспу-заводу „Таврида” земельних ділянок загальною площею 130,27 га, по угіддям згідно додатку 2, та передати їх до земельного запасу Партенітської селищної ради. Загальна площа земель запасу у сумі з існуючими складає 142,52 га. Доказів того, що наведені вище рішення в установленому законом порядку були скасовані або визнані недійсними суду не надано.

Що стосується доводів Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора про порушення Партенітською селищною радою земельного та містобудівного законодавства України, що виразилось у порушенні правил забудови смт.Партеніт, то, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, згідно зі статтею 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про планування і забудову територій”, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом відповідно до містобудівної документації за погодженням з спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури.

Стаття 17 Закону України „Про основи містобудування” зазначає, що містобудівною документацією є затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою, зокрема, для вирішення питань вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд першої інстанції у якості доказу у справі правомірно звернув увагу на лист Партенітської селищної ради від 20.03.2008 року № 287, із змісту якого вбачається, що генеральний план забудови населеного пункту смт. Партеніт м. Алушта станом на 20.03.2008 року Партенітською селищною радою не розроблений, у зв'язку з чим, містобудівна документація на земельну ділянку, яка відокремлено відводиться, розроблюється заінтересованою особою у процесі узгодження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки.

Таким чином, передача в оренду земельної ділянки здійснюється у загальному порядку, встановленому статтею 123 Земельного кодексу України, а містобудівна документація на земельну ділянку у даному випадку має розроблятись заінтересованою особою у процесі узгодження проекту землеустрою відповідно до частини 6 зазначеної статті Земельного кодексу України.

За таких обставин, доводи прокурора про порушення Партенітською селищною радою положень Земельного кодексу України, Закону України „Про планування і забудову територій”, Закону України „Про основи містобудування” не знайшли свого підтвердження належними доказами та фактичними обставинами справи.

Оцінюючи відповідність положенням Лісового та Земельного кодексів України доводи Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора про віднесення спірної земельної ділянки до лісового фонду, суд апеляційної інстанції вважає вірними дії господарського суду АР Крим з приводу дослідження статей 1, 4, 5, 27 та Прикінцевих положень Лісового кодексу України, статей 55, 57 Земельного кодексу України.

Так, згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Згідно картографічних матеріалів лісоустрою (Запруднінське лісництво), що виконані ПО „Укрдержлісопрект” у 1999 році із нанесенням меж сільських рад та населених пунктів, затверджених Державним підприємством „Алуштинське лісове господарство”, земельна ділянка, яка планується до відведення Приватному підприємству „КЕТ-1” не знаходилась у користуванні державних лісогосподарських підприємств.

Державне підприємство «Алуштинське лісове господарство», яке є правонаступником Алуштинського держлісгоспу, звернулось до Партенітської селищної ради із заявою про надання дозволу на складення проекту відведення землеустрою у постійне користування землі, яка до цього часу знаходилась у користуванні держлісгоспу відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, а саме земельних ділянок для ведення лісового господарства в межах смт. Партеніт орієнтованою площею 12 га у жовтні 2007 року. Як витікає з додатку до заяви - плану розташування земельних ділянок для ведення лісового господарства, Державним підприємством „Алуштинське лісове господарство” надано клопотання щодо інших земельних ділянок, які не мають накладення із спірною земельною ділянкою.

Судом першої інстанції також вірно звернено увагу на план землекористування радгоспу-заводу „Таврида” та на рішення № 09 виконавчого комітету Партенітської селищної ради від 15.02.2000 року, яким було вирішено надати згоду на вилучення із землекористування радгоспу-заводу „Таврида” земельних ділянок загальною площею 130,27 га, по угіддям згідно додатку 2, та передачу їх до земельного запасу Партенітської селищної ради. Загальна площа земель запасу у сумі з існуючими складає 142,52 га.

Відповідно до додатку до рішення Партенітської селищної ради „Про розгляд проекту землеустрою з встановлення меж смт. Партеніт Партенітської селищної ради м. Алушта” від 21.04.2004 року № 29-3 у землекористувача Алуштинського держлісгоспу у користуванні знаходилось 11,7060 га.

На підставі викладених вище обставин, господарський суд АР Крим дійшов вірного висновку про те, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель лісового фонду або лісогосподарського призначення, віднесення спірної земельної ділянки до земель державної власності позивачем в порушення вимог пункту 4 частини статті 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не доведено, матеріалами справи не підтверджується, факт перевищення Партенітською селищною радою власних повноважень під час винесення оскаржуваного рішення також не виявлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на пункт 3 частини 1 статті 94 Господарського процесуального кодексу України, в якому зазначено, що апеляційна скарга (подання) подається (вноситься) у письмовій формі і повинна містити вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу (подання), а також підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення, з посиланням на законодавство і матеріали, що є у справі або подані додатково.

У даному випадку суд першої інстанції належним чином спростував доводи прокурора про невідповідність нормам законодавства рішення Партенітської селищної ради № 21-99 від 03.07.2007 року. В той же час, подаючи апеляційне подання, прокурор посилається на ту саму правову позицією не вказуючи при цьому, в чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права судом першої інстанції. Дослідивши апеляційну скаргу, судова колегія встановила, що її зміст цілком збігається із змістом позовної заяви, вважає її безпідставною, а наведені в ній доводи, такими, що були належним чином спростовані господарським судом АР Крим та відображені в оскаржуваному рішенні.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що господарським судом АР Крим дану справу правомірно розглянуто за нормами Господарського процесуального кодексу України виходячи з наступнго.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, до компетенції адміністративних судів входить розгляд спорів фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції (далі -адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У даному випадку предметом оскарження є рішення Партенітської селищної ради № 21-99 від 03.07.2007 року „Про надання дозволу ПП "КЕТ-1" на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки".

Судовою колегією встановлено, що підставою звернення Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора до суду з`явились його посилання на порушення Партенітською селищною радою положень земельного, лісового та містобудівного законодавства стосовно цільового призначення спірної земельної ділянки та порушення містобудівних норм при виділенні приватному підприємству "КЕТ-1" земельної ділянки.

Таким чином, фактичним предметом спору у даній справі є спір про право та порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться у віданні селищної ради.

Судова колегія також зазначає, що для визначення спору як такого, що підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, має бути законодавче уповноваження хоча б одного суб`єкта владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

В частині 4 пункту 5.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 року № 04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам України" зазначено, що якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не перебуває "при здійсненні управлінських функцій" і не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень і, отже, спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським судом.

Пунктом 5.3 вказаних вище Рекомендацій зазначено, що до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах:

а) про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність, за умови, що оскаржуваний акт згідно із законодавством України є обов'язковим до виконання;

б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, врегульованими господарським договором;

в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління;

г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Інші справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним Кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Судова колегія приймає до уваги те, що у даному випадку існує спір саме про право відповідача - приватного підприємства "КЕТ-1" на користування земельною ділянкою, проект землеустрою на яку дозволено розробляти Партенітською селищною радою, що обумовлює вирішення даного спору в порядку саме господарського судочинства.

Наведена вище правова позиція також підтверджується судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду України від 14.03.2007 року та 27.03.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 24 березня 2008 року у справі № 2-13/1694-2008 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  О.А.Латинін

Судді                                                                                В.А. Лисенко

О.Л. Котлярова