ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"06" жовтня 2008 р.

Справа  № 6/73-08-2159

За позовом:
Прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області

До відповідачів:
1. Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1

2. Дальницької
сільської ради

3. Комунального
підприємства „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об`єктів нерухомості”

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Овідіопольська районна державна
адміністрація

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

ОСОБА_2

Відкрите акціонерне товариство
„Білоцерківський автобусний парк”

ОСОБА_3

Про
визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та
зобов`язання скасувати державну реєстрацію права власності

Суддя
Демешин О. А.

За участю представників сторін:

Від прокуратури: Згода
О.О. -  посвідчення

Від позивача: Рижова
В.В. -довіреність, Бо ярчук О.І. - довіреність

Від відповідачів: 1.
не з`явився

2.Форос А.В. -
довіреність

3.не
з`вився

Від третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:

на стороні позивача: Нестерова
М.В. - довіреність

на стороні відповідача:       1. ОСОБА_2,
ОСОБА_4 - довіреність

2. не з`явився

3. ОСОБА_3
, ОСОБА_5 - довіреність

Суть спору:
Прокурором Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області
(далі -Позивач) надано позов до  Суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі -Відповідач 1), третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -
Овідіопольська районна державна адміністрація в Одеській області, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
-Комунальне підприємство „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об`єктів нерухомості” -
про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майна
від 24.04.2004р.(серія САА № 202597), виданого
Дальницькою сільською радою суб`єкту підприємницької діяльності-фізичній
особі ОСОБА_1 на 14100 будівель та споруд бази відпочинку „Автомобіліст”,
розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Грибівка.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 12.06.2008р. до участі у справі в якості іншого
відповідача залучено Дальницьку сільську раду (далі -Відповідач 2).

12.06.2008р. (вх.12168) прокурор
Овідіопольського району Одеської області до господарського суду Одеської
області надав Зміни та доповнення до позовної заяви, відповідно до яких
прокурор в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного
майна України у Київській області просить визнати недійсним Свідоцтво про право
власності на нерухоме майна від 24.04.2004р. (серія САА № 202597),  видане
Дальницькою сільською радою суб`єкту підприємницької діяльності-фізичній
особі ОСОБА_1 на 14100 будівель та споруд бази відпочинку „Автомобіліст”,
розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район,
с.Грибівка  та зобов`язати КП
„Овідіопольське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів
нерухомості” скасувати державну реєстрацію права власності на це майно за СПД
ОСОБА_1

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 07.09.2008р. комунальне підприємство „Овідіопольське
районне бюро технічної інвентаризації” виключено з кола третіх осіб у справі та
залучено в якості іншого відповідача (далі -Відповідач 3). Також зазначеною
ухвалою якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
залучено ОСОБА_2.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 08.08.2008р. до участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
залучено Відкрите акціонерне товариство „Білоцерківський автобусний парк”

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 15.09.2008р. до участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
залучено ОСОБА_3

Прокурор та позивач позов
підтримують у повному обсязі.

У зв`язку з ненаданням
відповідачами відзивів на позов, справа розглядається за наявними матеріалами в
порядку ст.75 ГПК України.

В С Т А Н О В И В :

27.04.2004року Дальницькою сільською
радою на підставі Розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації №104 від
26.02.2004р. було видано Свідоцтво (серія САА № 2023597) суб`єкту
підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 про право власності не
нерухоме майно -на 14100 частки будівель
та споруд бази відпочинку „Автомобіліст”, які розташовані в с.Грибівка
Овідіопольського району Одеської області, а саме:

-  Адміністративне приміщення, 1 А, 37,20кв.м.;

-  Літній вагон, 2Т,  28,50кв.м.;

-  Цистерна №6;

-  Літній будинок, 4 О,  12,80кв.м.;

- Літній вагон, 5 М,  30,70кв.м.;

- Літній будинок -5 кімнат, 6
Г-2,  56,0кв.м.;

- Душова -14 частина, 7
К,  19,80кв.м.;

- Вбиральня 14 частина, 8
Л,  19,80кв.м.;

- Спорудження -13 частина, №
1, 2, 3, 4, 5;

- Більярдна -13 частина, 10
Ж,   105,90кв.м.;

- Кухня -13 частина,  11 С,
12,0кв.м.

27.04.2004р. Овідіопольським районним
бюро технічної інвентаризації, на підставі зазначеного Свідоцтва, було прийнято
рішення про реєстрацію вказаного майна за власником -суб`єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1(реєстраційний номер НОМЕР_1, номер запису 12
в книзі 1).

З матеріалів справи вбачається, що в
подальшому СПД ОСОБА_1 по договору дарування від 21.04.2005р. подарував ОСОБА_3
34100 (літній будинок літ.«Г-2», 230,4кв.м.), а по договору дарування від
14.05.2004р. подарував ОСОБА_2 1100 (літній житловий будинок
літ.»О»12,80кв.м.) належних йому на праві власності будівель і спору бази
відпочинку «Автомобіліст».

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
прокурор посилається на те, що база відпочинку «Автомобіліст»була побудована у
1988-1990роках державним підприємством «Білоцерківське автотранспортне підприємство
13206, яке на підставі наказу регіонального відділення ФДМУ в Київській області
№762-ВП від 10.11.1995р. було перетворено у Відкрите акціонерне товариство
«Білоцерківський автобусний парк».

Під час приватизації, як стверджує
позивач, майно бази відпочинку «Автомобіліст»не було передано до статутного
фонду  ВАТ «Білоцерківський автобусний
парк», а тільки передано на баланс вказаного товариства з правом оперативного
управління.

Таким чином, як вважає позивач,
майно бази відпочинку «Автомобіліст»,
Свідоцтво про право власності на 14100
частин  якого Дальницька  сільська
рада видала суб`єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1,
а Овідіопольске районне бюро технічної інвентаризації це право зареєструвало за
відповідачем -  знаходилось у державній
власності.

Оскільки відповідно до Положення про
регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого постановою
КМ Украни від 15.06.1994р. №412  -
Регіональне відділення ФДМУ у Київській області у межах своїх повноважень
здійнює управління та розпорядження майном підприємств, установ та організацій,
що перебуває у державній власності -прокурор в позовній заяві визначив це
відділення ФДМУ в якості органу, що уповноважений представляти інтереси держави
у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті
33 ГПК України -кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною другою статті 34 ГПК України
встановлено, що  обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В підтвердження права державної
власності на будівлі і споруди бази відпочинку «Автомобіліст»прокурор
посилається на лист голови колгоспу ім. XXI з`їзду КПРС до голови
Овідіопольського райвиконкому від 29.03.1989р., договір про соціалістичну
співдружність за березень 1989р., укладений
між Білоцерківським АТП 13206 та
колгоспом ім.XXI з`їзду КПРС та інші додані до позовної заяви документи.

Однак, зазначені докази  не
підтверджують того, що  у
1988-1990роках  державне підприємство
„Білоцерківське автотранспортне підприємство 13206” побудувало будівлі і
споруди бази відпочинку „Автомобіліст”
на  які Дальницькою сільською
радою видано спірне Свідоцтво про право власності на СПД ОСОБА_1 з визначенням
найменувань вище перелічених  будівель і
споруд.

Так, наказом Регіонального відділення
ФДМУ по Київській області №586-ВП від 29.09.1995р. „Про внесення змін до акту
оцінки вартості цілісного майнового комплексу Білоцерківського
автотранспортного підприємства 13206”
(т.1 а.с.13) було затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового
комплексу Білоцерківського автотранспортного підприємства 13206 станом на 1
січня 1995року.  З цього наказу
вбачається, що загальна вартість майнового комплексу складала 37789223тис.крб.,
в тому числі вартість майна, що підлягало приватизації становила
33404800тис.крб. та вартість майна щодо якого встановлено пільги становила
4384423тис.крб.

Як вбачається з копії Відомості
розрахунків вартості об`єктів соціально-побутового призначення за станом на
01.01.1995р. по Білоцерківському АТП 13206 (т.1 а.с.16)  на момент приватизації обліковувались - база
відпочинку „Автомобіліст” (інв.№0037) залишковою вартістю 4258491тис.крб.
та  чотири вагони-будинки (інв.№№ 0038, 0039,
0040 і 0041) із встановленими на них залишковими вартостями.  Всього станом на 01.01.1995р.  вартість п`яти вищеназваних об`єктів
соціально-побутового призначення становила 4384423тис.крб.

Тобто, ця вартість співпадала з
вартістю майна щодо якого було встановлено пільги відповідно до наказу
Регіонального відділення ФДМУ по Київській області №586-ВП від 29.09.1995р.

До матеріалів справи додані
відомості щодо проведених в подальшому інвентаризацій майна ВАТ
„Білоцерківський автобусний парк”, яке не увійшло до статутного фонду цього
товариства.

Так, з копії  Інвентаризаційного опису державного майна,
яке не увійшло до статутного фонду ВАТ „Білоцерківський автобусний парк” (т.1
а.с.21)  вбачається, що станом на 1
лютого 1999р. було інвентаризовано майно з визначенням його найменування, зокрема
2-поверхова дерев`яна будівля бази відпочинку „Автомобіліст” та чотири
вагони-будинки.

Також до матеріалів справи додано
два протоколи засідання інвентаризаційної комісії станом на 01.01.2005р. (т.1.
а.с.14, 15).  із зазначенням різних  найменувань об'єктів під порядковим номером 5
-„Двоповерхова будівля”  та „База
відпочинку „Автомобіліст”.  Однак, як
залишкова вартість цих об`єктів станом на 01.01.1995р.(4258491тис.крб.), так і
їхня вартість станом на 01.01.2005р. (206767грн.)  свідчить про те, що на момент приватизації і
при подальших інвентаризаціях майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ
„Білоцерківський автобусний парк”, у Державного підприємства „Білоцерківське
АТП 13206” на базі відпочинку „Автомобіліст”
не  було  іншого майна, ніж двоповерхова дерев`яна
будівля  та чотири вагони-будинки (в
інших інвентаризаційних описах -вагони-побутівки).

Кожному з цих об`єктів, згідно
вищезазначеної Відомості розрахунків вартості об`єктів соціально-побутового
призначення за станом на 01.01.1995р. по Білоцерківському АТП 13206
(т.1.а.с.16), було присвоєно  один
інвентаризаційний номер. Цим ще раз підтверджується наявність у
Білоцерківського АТП 13206” лише п`яти об`єктів, які не війшли до статутного
фонду ВАТ «Білоцерківський автобусний парк»під час приватизації.

При чому, як вбачається з
доданих представником ОСОБА_3 ОСОБА_5 до клопотання (вх.20016 від 02.10.2008р.)
копій Протоколу спільного засідання адміністрації та профспілкових комітетів
АТП-13206 і РБУ „Київоблпобутуправління” від 11.09.1990р. та Акту
приймання-передачі житлових та підсобних приміщень бази відпочинку
«Автомобіліст»від АТП-13206 Білоцерківському ТОВ РБУ-1” від 07.07.1997р.,
Білоцерківському  АТП-13206 належало 24
кімнати у вищевказаній дерев`яній двоповерховій будівлі, а 6 кімнат було
передану у власність РБУ-6.  На цей час
вказані 6 кімнат належать ОСОБА_6.

Оглядом речових доказів на місці
знаходження від 25.09.2008р. встановлено наявність двоповерхової дерев`яної
будівлі бази відпочинку „Автомобіліст” (позначено цифрою „12” на схемі до
протоколу огляду від 25.09.2008р.) без зазначення на цій будівлі
інвентаризаційного номеру. Зовнішній вигляд будівлі надає підстави вважати, що
вона була збудована ще до 1990року.

З матеріалів справи вбачається, що ще
до проведення приватизації АТП-13206, будівництво об`єктів на базі відпочинку
«Автомобіліст»здійнювали спільно три організації -ДП «АТП-13206»,  РБУ Київоблпобутуправління  та
Білоцерківський лісгоспзаг.  І
розподіл об`єктів між ними відбувся, також, ще до приватизації АТП-13206.  Цим і пояснюється відсутність решти об`єктів
(більярдна, цистерна, адмінбудинок тощо)
в інвентаризаційних описах ВАТ „Білоцерківський автобусний парк” серед
майна, яке не увійшло до статутного фонду цього товариства.

Як
зазначалось вище, кожен об'єкт, який знаходився на базі відпочинку
„Автомобіліст” на момент приватизації мав окремий інвентаризаційний номер,  а саме: двоповерхова дерев`яна будівля мала
інв. №0037),  чотири вагони-будинки мали
інв..№№ 0038, 0039, 0040 і 0041).

Пунктом 18 Положення „Про
інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна
державних підприємств та

організацій, яке передається в
оренду”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 2
березня 1993 р. N 158, що було чинним на момент приватизації Білоцерківського
АТП 13206 передбачалось, що основні засоби вносяться до інвентаризаційного  опису
за найменуванням  відповідно  до
основного  призначення  об'єкта
із зазначенням інвентарного номера, виготовлювача,  року
випуску  та інших відомостей.

Якщо об'єкт зазнав відновлення,
реконструкції, розширення або переобладнання
і   внаслідок   цього
змінилось   основне   його
призначення,  він  вноситься
до  інвентаризаційного   опису
під найменуванням, що відповідає новому призначенню.

У разі встановлення інвентаризаційною
комісією,  що  виконані роботи капітального характеру
/добудова поверхів, прибудова  нових
приміщень та ін./  або  часткова
ліквідація  будівель  і
споруд/ знесення  окремих  конструктивних  елементів/
не  відображені   в бухгалтерському обліку підприємства, вона
визначає суму підвищення або зниження первісної вартості об'єкта.

Крім того, Положенням „Про проведення
інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів акціонерних
товариств,  створених у процесі
корпоратизації та приватизації”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів
України  від 15 липня 1997р. № 757, яке
діяло під час подальших інвентаризацій майна ВАТ „Білоцерківський автобусний
парк” (зокрема -інвентаризації станом на 01.02.1999р.(т.1.а.с.21) до
інвентарних  об'єктів  було віднесено будівлі,  споруди,
машини, устаткування та інші  облікові
одиниці  основних  засобів.

З вищевказаних положень вбачається,
що кожна окрема будівля, споруда та інший об`єкт інвентаризації  обліковувались під окремим інвентаризаційним
номером і не допускався облік об`єктів взагалі різних років побудови та різного
призначення під єдиним інвентаризаційним номером.

Виходячи з викладеного, суд не
приймає до уваги посилання позивача у своїх письмових поясненням (т.1. а.с.79)
на те, що відповідно до п.5 плану розміщення акцій ВАТ „Білоцерківський
автобусний парк” до складу бази відпочинку „Автомобіліст”, вартість якої не
ввійшла до статутного фонду товариства,
входили 18 об`єктів  різного року
побудови (1988-1990р.р.) та різного призначення (від житлових будинків до
адмінбудівлі, кухонь, душової, більярдної, споруд, цистерни тощо),  оскільки в такому разі,  кожен із
вказаних об`єктів  мав  би
окремий інвентаризаційний  номер.

.

Не можна вважати належним доказом
зроблену дописку в Відомості розрахунків вартості об`єктів соціально-культурного
призначення за станом на 01.01.1995р. по АТП 13206 (оригінал якої було оглянуто
в судовому засіданні з матеріалів приватизаційної справи)  про включення до вартості бази відпочинку
«Автомобіліст»об`єктів  з інвентарними
номерами  № 041-А (корпус «А»), 041-Б
(корпус «Б»), 041-В (Адмінбудинок), 041-Г (більярдна), 041-Д (Душова) та 041-Е
(Туалет),  оскільки дійсність вказаної
дописки не посвідчено підписами осіб, якими складалась ця відомость (директор
АТП 13206 ОСОБА_7 та головний бухгалтер ОСОБА_8).

Також, не приймається судом лист ВАТ
„Білоцерківський автобусний парк” №331 від 07.12.2006р. (т.1 а.с.17) з
переліком будівель та споруд, які знаходяться на балансі товариства станом на
01.12.2006р., оскільки цей лист протирічить вищезазначеним матеріалам та
документам, які складались під час приватизації товариства станом на
1995рік.

Крім того, пунктом 7 Роз`яснень
Вищого арбітражного суду України

№ 02-5/225 від 02.04.94 із змінами
та доповненнями „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з
судовим захистом права державної власності”
зазначається, що вирішуючи спори, пов'язані з  визнанням
права  власності, слід виходити з
того, що знаходження майна на балансі підприємства (організації) ще не є
безспірною ознакою його права власності.
Що ж до права державної власності, то незалежно від того, на  балансі якого державного підприємства
знаходиться майно, воно  не  втрачає статусу державної власності.

Баланс підприємства (організації)  є
формою  бухгалтерського обліку,
визначення складу і вартості майна  та  обсягу
фінансових зобов'язань  на  конкретну
дату.  Баланс  не
визначає    підстав знаходження
майна у власності (володінні) підприємства.

Одним з основних критеріїв  визначення
законності  володіння державним
майном і відображення його  на  балансі
підприємства  є джерела  фінансування    (централізоване    або
власні    кошти
підприємства),  передача   підприємству    у
володіння    майна
безпосередньо  власником   (уповноваженим    ним
органом)    чи підприємством, яке
володіє майном на праві повного
господарського відання.

Виходячи з відсутності будь-яких
доказів  фінансування будівництва (як
централізованого, так і за власні кошти АТП) Державним підприємством АТП 13209
будівель та споруд бази відпочинку „Автомобіліст” (платіжні доручення,
видаткові касові ордери, акти приймання-передачі майна в рахунок здійснення
розрахунків, кошторисів, договорів на закупівлі матеріалів, нарядів на виконання
робіт при їх виконанні власними силами підприємства тощо),  суд вважає недоведеними посилання прокурора і
позивача про те, що об`єкти, право власності
СПД ОСОБА_1 на які встановлено Свідоцтвом Дальницької сільської ради від
27.04.2004р. (серія САА № 202597), належали до державної власності.

Не підтверджує, також, права
державної власності на будівлі та споруди зазначені в плані забудови бази
відпочинку „Автомобіліст” (т.2 а.с.6), оскільки цим планом визначено лише
розміщення та місцезнаходження певних об`єктів, а не їх належність на праві
власності державі чи АТП 13206.

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, визнання недійсним якого є предметом спору, містить
перелік  цього майна.

Однак, такого майна, як  двоповерховий дерев`яний будинок бази
відпочинку „Автомобіліст” в цьому Свідоцтві не зазначено.

З технічного паспорту,
виготовленого  Овідіопольським бюро
технічної інвентаризації від 17.10.2005р. на
ОСОБА_1, вказаний  будинок
значиться під літерою „З-2” (т.2 а.с.80-92), хоча у спірному Свідоцтві права
власності на цю будівлю приватному підприємцю ОСОБА_1 не надано.

Цей будинок, також значиться в
плані забудови бв „Автомобіліст” під №2 -спальний корпус (т.2 а.с.6) і він
існує на момент вирішення спору, що підтверджується  оглядом речових доказів на місці знаходження
( № 12 у схемі доданої до Протоколу огляду речових доказів від 25.09.2008р.

Тому, незважаючи на відсутність на
двоповерховій дерев`яній будівлі інвентаризаційного номеру, суд вважає, що саме
вона є об`єктом,  який  під час приватизації не був включений до
статутного фонду ВАТ «Білоцерківський автобусний парк».   І з цієї будівлі, відповідно до Протоколу
спільного засідання адміністрації та профспілкових комітетів АТП-13206 і РБУ
Київоблпобутуправління від 11.09.1990р., 24 кімнати було передано
АТП-13206,   а  6 кімнат
- було передано РБУ-6.

З   об`єктів, які не увійшли до статутного фонду
ВАТ „Білоцерківський автобусний парк” під час приватизації,  приймаючи до уваги назви цих об`єктів (з
різних інвентаризаційних описів  -  вагони-будинки або вагони-побутівки)  зі схожими назвами (ключове слово „вагон”) є
лише два об`єкти включені до спірного Свідоцтва, а саме: Літній вагон, 2 Т та
Літній вагон 5 М.

Однак, позивачем не доведено, що
саме ці  літні  вагони, серед інших вагонів-будинків, які
знаходяться на території бази відпочинку „Автомобіліст”, були передані в
користування Відкритому акціонерному товариству „Білоцерківський автобусний
парк” при приватизації без переходу до останнього права власності на об`єкти,
що належали до державної форми власності.

Як встановлено оглядом речових
доказів у місці їх знаходження, на будь-якому з двох об`єктів, які схожі на
вагони-будинки (вагони-побутовки), розташованих на базі відпочинку
„Автомобіліст”, відсутні інвентаризаційні номери, зокрема №№ 0038, 0039, 0040 і
0041.

Таким чином,  видачею
суб`єкту  підприємницької
діяльності ОСОБА_1  Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно (Серія САА № 202597) від 24.04.2004р.,  не було порушено прав та інтересів держави в
особі Регіонального відділення ФДМУ по Київській області, оскільки в переліку майна,
право власності на яке встановлено за СПД ОСОБА_1, а саме:

Адміністративне приміщення, 1 А,
37,20кв.м.;   Літній вагон, 2Т,  28,50кв.м.;

Цистерна №6;  Літній будинок, 4 О,  12,80кв.м.;
Літній вагон, 5 М,  30,70кв.м.;

Літній будинок -5 кімнат, 6 Г-2,  56,0кв.м.;
Душова -14 частина, 7 К,
19,80кв.м.;   Вбиральня 14
частина, 8 Л,  19,80кв.м.;  Спорудження -13 частина, № 1, 2, 3, 4,
5;   Більярдна -13 частина, 10 Ж,   105,90кв.м.
Кухня -13 частина,  11 С,  12,0кв.м.
-    відсутнє  державне майно, яке не ввійшло до статутного
фонду ВАТ „Білоцерківський автобусний парк” під час приватизації.

.

Позовні ж вимоги прокурора
Овідіопольського району Одеської області ґрунтуються саме на тому, що будівлі
та споруди бази відпочинку „Автомобіліст”, зазначені у спірному Свідоцтві,
належали до державної власності і не могли передаватись у власність іншим
особам, у т.ч. СПД ОСОБА_1

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно СПД ОСОБА_1 було видано 27.04.2004р. на підставі Розпорядження
Овідіопольської райдержадміністрації № 104 від 26.02.2004р.

Скасування цього Розпорядження було
здійснено 29.10.2007р. відповідним Розпорядженням Овідіопольської
райдержадміністрації №1156 на виконання протесту прокурора Овідіопольського
району Одеської області від 18.10.2007р.

Однак, зазначені обставини, не тягнуть за
собою визнання недійсним спірного Свідоцтва, оскільки на момент його видачі
Дальницькою сільською радою, Розпорядження
№104 від 26.02.2004р. було чинним.

Оскільки державну реєстрацію права
власності на майно, зазначене у спірному Свідоцтві,  Овідіопольським бюро технічної інвентаризації
було здійснено на підставі цього Свідоцтва, яке суд не вважає за можливе
визнати недійсним, -  то не можуть бути
задоволені і позовні вимоги в частині зобов`язання КП „Овідіопольське бюро
технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості.

Суд не розглядає питання про
поновлення строку позовної давності, про що просить прокурор у позовній заяві
та у змінах і доповненнях до позову, оскільки, відповідно до частини 1 статті
261 ЦК України -початок перебігу позовної давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Оскільки прокурор у позові
посилається на те, що йому стало відомо про видачу спірного Свідоцтва лише у
вересні 2007року під час здійснення прокурорської перевірки за заявою
Регіонального відділення ФДМУ по Київській області, то трирічний строк позовної
давності слід обчислювати з вересня 2007р.
Тобто, на момент звернення до господарського суду з позовом
(27.05.2008р.)  строк позовної давності
не пропущено.

За таких обставин, суд вважає, що
у задоволенні позову слід відмовити та скасувати заходи забезпечення позову,
застосовані ухвалою господарського суду Одеської області від 12.06.2008р.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 68,
82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову
прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області до
Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, Дальницької
сільської ради і

Комунального підприємства
„Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів
нерухомовтсі” про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме
майна від 24.04.2004р.(серія САА № 202597), виданого  Дальницькою сільською радою суб`єкту
підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 на 14100 будівель та споруд
бази відпочинку „Автомобіліст”, розташованої за адресою: Одеська область,
Овідіопольський район, с.Грибівка та зобов`язання Комунальне підприємство
„Овідіопольське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів
нерухомості” скасувати державну реєстрацію права власності суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на 14100 будівель та споруд
бази відпочинку „Автомобіліст”, розташованої за адресою: Одеська область,
Овідіопольський район, с.Грибівка   -
відмовити у повному обсязі.

2. Заходи забезпечення позову,
застосовані Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.06.2008р. по
справі  №673-08-2159 у вигляді
накладення арешту на 14/100 частини нерухомого майна б/в «Автомобіліст», що
належить  Суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичної особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, код НОМЕР_2), розташоване за
адресою: Одеська обл, Овідіопольський р-н, с.Грибовка, вул.. Приморська,1, а саме:
Адміністративне приміщеня, 1А -37,20кв.м; Літний вагон, 2Т, 28,50кв.м;
Цистерна, №6; Літний будинок, 4 О, 12,80 кв.м.;
Літний вагон , 5 М, 30,70кв.м; Літний будинок-5 кімнат, 6 Г-2, 56,0
кв.м; Душова ј частини 7 К, 19,80 кв.м; вбиральня ј частини 8 Л, 19,80 кв.м;
Спорудження 1/3 частини  №1,2,3,4,5;
Більярдна 1/3 частини  10 Ж , 105,90
кв.м; Кухня 1/3 -11 С, 12,0 кв.м. -скасувати.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя
Демешин О.А.