ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 січня 2008р.                                                        Справа № 8/296/33

За позовом: Акціонерного товариства “Український інноваційний
банк”  вул..Інститутська, 12-а, м.Київ
(Чернігівська філія Акціонерного товариства “Український інноваційний банк”,
вул..Горького, 8 м.Чернігів)

До
відповідача:
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (фактична АДРЕСА_2)

Про
стягнення 13293грн.83коп.

Суддя   Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ   СТОРІН:

від
позивача: ОСОБА_2. -зав.юр.сектором, довір. пост.№ 437 від 09.12.05р., ОСОБА_3
-начальник кред.відділу, довір. №1 від 08.01.08р.

від
відповідача: не з'явився

Судове засідання переносилося з
10.01.08р. на 14.01.08р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлено позов про
стягнення з відповідача 12815грн.93коп. боргу по кредиту, виданого на підставі
кредитної угоди №06-090 від 26.05.06р., укладеної між АТ “Український
інноваційний банк” та ФОП ОСОБА_1, 318грн.80коп. боргу по відсотках за
користування кредитом, нарахованих за період з 01.11.07р. по 05.12.07р.,  50коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків
за користування кредитом, нараховану за період з 01.12.07р. по 05.12.07р.,
158грн.60коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, нараховану за період з
21.08.07р. по 05.12.07р.

Після порушення провадження у справі
до прийняття рішення позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних
вимог на 489грн.65коп., в тому числі на: 246грн.48коп. боргу по відсотках,
7грн.36коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків та 235грн.81коп. пені за  прострочення повернення кредиту, а також
позивач просить відшкодувати 57грн.80коп. судових витрат, понесених ним в
зв'язку з отриманням витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Враховуючи, що в силу ст.22 Господарського
процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог,  судом
приймається заява про збільшення розміру позовних вимог до розгляду і спір
вирішується з її урахуванням.

Відповідач письмового  відзиву на позов не надав. Справа
розглядається за наявними у ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

За
загальним правилом особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими
про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу по порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. Судом
надсилались відповідачу ухвали про порушення провадження у справі та відкладення
розгляду справи, а також повідомлення про перенесення дати судового засідання
на 14.01.08р. за адресами, вказаними в позовній заяві та Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на
18.12.07р., на підставі чого суд доходить висновку, що відповідач належним
чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи та вважає за можливе
розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки явка
останнього в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини, що мають
значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами,  суд ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного між сторонами у
справі кредитної угоди №06-090  від
26.05.2006р. про відкриття відновлювальної кредитної лінії банк зобов'язався
надати відповідачеві кредит з лімітом заборгованості в сумі 35000грн. терміном
по 25 травня 2007р. зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 22%
річних, а відповідач зобов'язувався використати кредит на визначені в договорі
цілі, повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та інші
платежі в порядку, встановленому договором.

Додатковими угодами  №2 від 23.03.07р., №3 від 25.05.07р., №4 від
22.06.07р., №4 від 20.07.07р. до кредитної угоди від 26.05.06р. строк
повернення кредиту продовжувався  та
змінювався розмір  процентної ставки за
користування кредитом. Остаточно строк повернення кредиту встановлено сторонами
-до 20.08.07р., а розмір процентної ставки
збільшений до 26% річних  з
20.07.07р.

Позивач згідно із п.3.3.1. кредитної
угоди на підставі письмової заяви позичальника від 29.05.06р. надав
відповідачеві кредитні кошти в сумі 35000грн., що підтверджується меморіальним
ордером №25 від 29.05.06р. та банківською випискою з поточного рахунку
відповідача.  Фактично надана сума
кредиту не перевищує встановлений договором ліміт кредитної ліній, а тому суд
приходить до висновку, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання.

Відповідно до умов кредитної угоди
(п.п.5.3.2., 3.4.1.) відповідач зобов'язався погасити одержаний кредит у
встановлений строк та щомісячно з 25 числа по останнє число кожного місяця
сплачувати проценти за користування кредитом, які нараховуються на фактичну
суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду
нарахування процентів на основі фактичної календарної кількості днів в році.

Відповідач у встановлений строк, тобто
до 20 серпня 2007р.  кредит не погасив.
Проте, після настання строку повернення кредиту відповідачем в рахунок
погашення кредитної заборгованості сплачено 24184грн.07коп., що підтверджується
квитанцією №3 від 21.08.07р. про переказ готівки, заявою на переказ готівки №2
від 21.08.07р., заявою на переказ готівки №1 від 07.11.07р., які знаходяться в
матеріалах справи.  Таким чином, на
момент звернення позивача до суду заборгованість по кредиту становила
12815грн.93коп.

В частині сплати відсотків за
користування кредитом відповідач належним чином виконував умови договору до
31.10.2007р. включно. За період з 01.11.07р. по 31.12.07р. банком нараховані
відсотки за користування кредитом в сумі 565грн.28коп.

Відповідно до  ст.1054 Цивільного кодексу України  до відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного
договору. В силу ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Враховуючи, що згідно ч.1 ст.1048  проценти за договором позики
виплачуються  до дня повернення кредиту,
в кредитному договорі відсутні будь-які застереження щодо припинення сплати
відсотків після настання строку повернення кредиту, суд приходить до висновку
про правомірність нарахування відсотків після закінчення строку повернення
кредиту.

В силу ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Згідно
зі ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (кредит) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідач
належним чином договірні зобов'язання не виконав, на момент вирішення спору
доказів повернення кредиту в повному обсязі та погашення заборгованості по
відсотках суду не надав, а тому з нього підлягає стягненню 12815грн.93коп.
боргу по кредиту та 565грн.28коп. заборгованості по нарахованих за період з
01.11.07р. по 31.12.07р. та несплачених процентах.

За умовами кредитної угоди
(п.п.7.3.,7.4.) сторони визначили, що у разі порушення строків погашення
кредиту та сплати процентів за кредитом, позичальник сплачує пеню із розрахунку
фактичної кількості прострочених днів, в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

З урахуванням зазначених умов
договору позивач просить стягнути з відповідача за період з 08.11.2007р. по
13.01.2008р. пеню в сумі 394грн.41коп. за несвоєчасне повернення кредиту  та 7грн.86коп. пені за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом, нараховану за період з 01.12.2007р. по
13.01.2008р. При цьому, сума  пені
обчислювалася  позивачем  з урахуванням зміни з 01.01.08р. облікової
ставки Національного банку України.
Всього сума пені становить 402грн.27коп.

Враховуючи, що відповідно до ст.549
Цивільного кодексу України пеня застосовується до несправних боржників у
випадку порушення ними  зобов'язання за
договором, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позивачем
обґрунтовано нарахована  та заявлена до
стягнення пеня в сумі 402грн.27коп. за прострочення повернення кредиту і
прострочення сплати процентів, яку відповідач має сплатити,  оскільки його
вина у простроченні погашення кредиту та сплати нарахованих процентів за
користування кредитними ресурсами доведена матеріалами справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на
відповідача. Разом з тим, клопотання позивача про відшкодування 57грн.80коп.
витрат, понесених в зв'язку із сплатою за отримання витягу з ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців задоволенню не підлягають, оскільки таке
клопотання не ґрунтується на приписах Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.193 Господарського
кодексу України, ст.ст.549,1048,1049,1054 Цивільного кодексу України,
ст.ст.44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_2(ідентифікаційний код НОМЕР_1 п/р НОМЕР_2  в Чернігівській філії АТ “Укрінбанк”,
МФОНОМЕР_3) на користь Акціонерного товариства “Український інноваційний банк”,
м. Київ, вул..Інститутська, 12-а (ідентифікаційний код 22830021, п/р 29099003 в
Чернігівській філії АТ “Укрінбанк”, МФОНОМЕР_3) 12815грн.93коп. боргу по
кредиту, 565грн.28коп. боргу по процентах, 402грн.27коп. пені, 137грн.83коп.
держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Наказ видати після набрання  рішенням законної сили.

Суддя
Т.Г.Оленич