СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВВВ, 3а. Тел. 55-17-32
____________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.08
Справа № 13/190

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Луганськ

до Державного підприємства
“Луганськвугілля”, м. Луганськ

про стягнення 24 757 грн. 73 коп.,

Суддя

Яресько Б.В.

Секретар с.з.

Чорна І.М.

За участю:

Від позивача

ОСОБА_2 довіреність № 5273 від
07.10.08.;

Від відповідача

Бухонкін І.В. довіреність №
03/5-419 від 17.10.08.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
позивачем подано позов про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань за
договором від 01.03.2006 р. № 03/01 в сумі 22 063 грн. 56 коп., трьох відсотків
річних за прострочення платежу в сумі 2 694 грн. 17 коп.

Позивач позов підтримує.

Відповідач з підстав викладених у
відзиві на позовну заяву від 23.10.2008 р. б/н щодо позову заперечує.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що відповідно до укладеного між сторонами по справі договору № 03/01 від
01.03.06 відповідач доручає, а позивач
зобов'язаний здійснити перевозку працівників автобусом ЛАЗ на умовах,
які оговорені в цьому договорі.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 17.08.2007 р. по справі № 4/357 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ до Державного підприємства
“Луганськвугілля”, м. Луганськ про стягнення 41966 грн. 27 коп., що виникли
внаслідок не належного виконання відповідачем умов договору № 03/01 від
01.03.06 позов задоволено повністю. З Державного підприємства “Луганськвугілля”
на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнуто основний борг за надані
послуги у сумі 68712 грн. 42 коп., інфляційні нарахування у сумі 2188 грн. 18
коп., 3% річних у сумі 1317 грн. 86 коп.

Зазначене рішення не оскаржене,
законної сили набрало 31.08.2008 року.

Станом на 10.10.2008 р. (дата
звернення позивача із позовом до суду) грошове зобов'язання за Договором
відповідачем не виконано.

Позивачем подано позов про стягнення
з відповідача інфляційних нарахувань за договором від 01.03.2006 р. № 03/01 в
сумі 22 063 грн. 56 коп., трьох відсотків річних за прострочення платежу в сумі
2 694 грн. 17 коп.

Відповідач щодо позову заперечує,
зокрема посилається на наступне.

Підприємство відповідача є
підприємством паливно-енергетичного комплексу. Відповідно до Закону України
«Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу», на строк участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають
зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо
цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження». Отже, невиконання наказу господарського
суду зумовлене участю у процедурі погашення заборгованості у прядку
передбаченому Законом України  «Про
заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного
комплексу»та пов'язаним з чим зупиненням виконавчого провадження.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173
Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу
передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого
кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого  індексу інфляції за весь
час прострочення,  а також три проценти
річних  від  простроченої
суми,  якщо  інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені  рішенням  господарського  суду
(іншого органу,  який  вирішує господарські спори) під час розгляду
однієї справи,  не  доводяться
знову  при вирішенні інших спорів,
в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, рішенням господарського суду
Луганської області від 17.08.2007 р. по справі № 4/357 встановлено, що
відповідач умови договору від 01.03.2006 р. № 03/01 не виконав, за надані
послуги оплату провів частково на загальну суму 178182 грн. 58 коп., у зв'язку
з чим, за ним створилась заборгованість у сумі
68712 грн. 42 коп.

Станом на 10.10.2008 р. зобов'язання
за Договором відповідачем не виконано.

За таких обставин вимоги позивача є
обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача, а саме державне мито у сумі -247 грн. 57 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.,
витрати по сплаті послуг адвоката у сумі 1 500 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 35,44,49,75, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
“Луганськвугілля”, м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1-в, ідентифікаційний код
32473323 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1   інфляційні
нарахування за договором від 01.03.2006 р. № 03/01 в сумі 22 063 грн. 56 коп.,
три відсотки річних за прострочення платежу в сумі 2 694 грн. 17 коп., державне
мито у сумі -247 грн. 57 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., витрати по сплаті послуг адвоката у
сумі 1 500 грн. 00 коп., наказ видати.

За згодою сторін  у судовому засіданні була проголошена лише
вступна та резолютивна частина рішення.

Суддя                                                                                       Б.В.
Яресько

Дата підписання повного тексту
рішення

28 жовтня 2008 року.

Помічник судді
А.В.Бабаян