ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.12.08 р.                     Справа № 44/164пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Ресторан «Золота Рибка” (представник Деркач О.О., довіреність від 01.06.08 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Наука-95” (представник до судового засідання не з’явився) про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Ресторан «Золота Рибка” права власності на капітальну будівлю магазину загальною площею 36,2 м2, розташовану в місті Донецьку по вулиці Університетській 2г, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Ресторан «Золота Рибка” (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Наука-95” (далі – Фірма) про визнання права власності Підприємства на нерухоме майно, розташоване в місті Донецьку по вулиці Університетській 2г, зокрема, на капітальну будівлю магазину літ.А-1загальною площею 36,2 м2 (далі – Магазин).

Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на невизнанні права власності Фірмою, з огляду на відсутність передбачених законом документів щодо вказаних прав на Магазин. З такою позицією Підприємство не погоджується, зазначаючи, що Магазин вже закінчений будівництвом, причому будівництво виконане з дотриманням будівельних норм та правил, а на земельну ділянку, на якій розташовано вказану нерухомість, позивач має відповідні речові права.

Представник Підприємства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Фірми до судового засідання не з’явився, висунувши клопотання про розгляд справи без його участі, наразі письмово заперечив проти позову, зазначивши, що із позивачем була досягнута попередня домовленість щодо придбання відповідачем Магазину, наразі брак правовстановлюючих документів на означену нерухомість змусив Фірму відмовитись від вказаної угоди.

В порядку статей 41-42 ГПК України судом проведено судову будівельно-технічну експертизу х метою з’ясування чинного технічного стану Магазину. Відповідно до висновків судового експерта № 233 від 17.11.08 року, Магазин перебуває у задовільному технічному стані, споруджений з дотриманням вимог будівельних, протипожежних та санітарних норм та правил, споруда Магазину відноситься до ІІІ групи капітальності та придатна для подальшої експлуатації.

Вислухавши у судовому засіданні представника Підприємства, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 539/1 від 16.11.05 року та договору оренди земельної ділянки № 908 від 13.07.06 року органи місцевого самоврядування надали Підприємству право тимчасового оплатного користування земельною ділянкою № :00:013:0033 по вулиці Університетській в місті Донецьку площею 0,0149 га для експлуатації та розміщення торгового павільйону із зупиночним навісом для реалізації товарів народного споживання.

В перебігу власної господарської діяльності Підприємство спорудило Магазин на виділеній під означені цілі земельній ділянці. Ідентифікація цього об’єкту нерухомості, а також факт самочинного спорудження Підприємством Магазину визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі оцінювальними актами, витягами з технічного паспорту тощо. Рішенням виконавчого комітету Ворошиловської районної ради в місті Донецьку від 11.05.05 року № 125/2 Магазинові присвоєно власну поштову адресу – будинок 2г по вулиці Університетській в місті Донецьку.

В порядку статей 328 та 331 ЦК України Підприємство є власником новоствореної нерухомої речі Магазину, причому презумпція правомірності зазначеного речового права визначена законом – статтею 328 ЦК України. Підприємство, з метою реалізації власних прав на користування земельною ділянкою, а також в порядку реалізації права на свободу підприємницької діяльності, передбаченого статтями 41-42 Конституції України і статтями 317-319 ЦК України, здійснило спорудження зазначеної нерухомості.

З огляду на наведене, означене право власності Підприємства на Магазин виникло на законних підставах, тому суд вважає безсумнівною наявність у позивача права власності на спірну нерухомість. Відсутність істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві та реконструкції Магазину випливає з висновку судового експерта № 233 від 17.11.08 року, за яким дефектів будівництва не виявлено, стан конструкцій задовільний, готовність нерухомості до експлуатації становить 100%, вимогам БНіП, а також протипожежних та санітарних правил Магазин відповідає.

Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Магазину, оскільки за матеріалами справи цей майновий об’єкт розташований на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Статус нерухомості досліджуваним об’єктам присвоює також і судовий експерт.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно збудований Магазин може бути визнано судом за умови надання Підприємству земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб. Оскільки виконавчий комітет Донецької міської ради надав Підприємству право на постійне користування землею, а суду не надано жодних доказів порушень Підприємством прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд вважає, що у Підприємства виникло право власності на Магазин з моменту завершення його будівництва.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції, висловленої у поточному спорі, відповідач Фірма не визнає право власності Підприємства на Магазин та відмовляється придбавати зазначену нерухомість, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, а твердження відповідача щодо відсутності юридичного факту виникнення у позивача права власності на зазначену нерухомість є безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні дій щодо введення Магазину в експлуатацію.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 202, 204, 328, 331, 376, 392, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.ст.1, 2, 22, 30, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Ресторан «Золота Рибка” до товариства з обмеженою відповідальністю „Наука-95” про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю „Ресторан «Золота Рибка” права власності на капітальну будівлю магазину загальною площею 36,2 м2, розташовану в місті Донецьку по вулиці Університетській 2г.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю „Ресторан «Золота Рибка” права власності на капітальну будівлю магазину загальною площею 36,2 м2, розташовану в місті Донецьку по вулиці Університетській 2г.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 – позивачу;

2 – відповідачу;

3 – господарському суду Донецької області