ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.09.2008 року                                                            Справа № 13/44

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка К.І.

суддів                                                             Парамонової Т.Ф.

Семендяєвої І.В.

секретар

судового засідання:                               Міхальчук О.А.

за участю представників:

від позивача:                               -повноважний представник не прибув;

від відповідача:                               -Решетов Б.П., представник за дов. б/н від 17.07.08;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Приватної фірми „Геоцентр”, м. Суми

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  12.06.08

по справі                                        №13/44 (суддя - Яресько Б.В.)

за позовом:                                        Приватної фірми „Геоцентр”, м. Суми

до відповідача:                              Державного підприємства „Луганський науково-дослідний

та проектний інститут землеустрою”, м. Луганськ

за первісним позовом про стягнення 46880 грн. 14 коп.;

за зустрічним позовом про стягнення 102968 грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2008 року Приватна фірма „Геоцентр”, м. Суми (далі за текстом –Приватна фірма „Геоцентр”, позивач за первісним позовом), звернулась до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 20.03.08 №42 з вимогами про стягнення з Державного підприємства „Луганський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою”, м. Луганськ (далі за текстом –ДП „Луганський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою”, відповідач за первісним позовом), заборгованості у сумі 46880 грн. 14 коп., в тому числі: основного боргу у сумі 30000 грн. 00 коп. за договором №166 від 16.03.04, який укладений між сторонами у даній справі, пені у сумі 2630 грн. 14 коп., інфляційних збитків у сумі 11550 грн. 00 коп. та 3% річних у сумі 2700 грн. 00 коп.

Позивач за первісним позовом зазначає, що на його думку строк позовної давності не сплив, оскільки листом від 07.12.05 №1/17-386 відповідач визнав наявність боргу і відповідно перебіг позовної давності згідно ст. 264 Цивільного кодексу України розпочався 07.12.05.

Відповідачем за первісним позовом за супровідним листом від 17.04.08 б/н до господарського суду Луганської області було подано заяву від 17.04.08 б/н про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності.

07.05.08 від відповідача за первісним позовом надійшла до суду першої інстанції зустрічна позовна заява від 06.05.08 б/н про стягнення з позивача за первісним позовом на його користь збитків в сумі 80000 грн. 00 коп., пені 22968 грн. 00 коп., що виникли в наслідок невиконання позивачем за первісним позовом зобов’язань за договором №166 від 16.03.04.

Відповідачем за первісним позовом заявлене клопотання про поновлення строку позовної давності, який був ним пропущений в зв’язку з зловживанням посадовим становищем попереднім директором.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.06.08 у справі №13/44 у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено, судові витрати за первісним позовом покладені на позивача за первісним позовом, а судові витрати за зустрічним позовом покладені на позивача за зустрічним позовом.

Дане рішення суду першої інстанції мотивоване наступним:

-ст. 257, ч.ч. 1, 5 ст. 261, ч. 1 ст. 264, ст. 267 Цивільного кодексу України

-відповідно до умов договору №166 від 16.03.04 зобов’язання за ним сторони повинні були виконати по грудень 2004 року;

-як позивач первісним позовом так і відповідач за первісним позовом звернулися до суду з пропуском строку позовної давності;

-посилання позивача за первісним позовом на факт визнання відповідачем за первісним позовом боргу в листі від 07.12.05 №1/17-386 судом не приймаються до уваги, з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку;

-наданий позивачем за первісним позовом лист відповідача за первісним позовом від 07.12.05 №1/17-386 не містить у собі інформації про договір, за яким визнається борг; не містить суми боргу, яка визнається відповідачем. Позивачем за первісним позовом не доведено суду, що зазначений лист є відповіддю на лист позивача за первісним позовом №71 від 01.12.05. За таких обставин, позивачем пропущений строк позовної давності;

-за таких обставин, з врахуванням наявності заяви відповідача за первісним позовом про застосування строку позовної давності в задоволенні первісного позову слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності;

-відповідач за первісним позовом просить суд поновити строк позовної давності за вимогами, викладеними у зустрічній позовній заяві, обґрунтовуючи пропуск строку позовної давності тим, що попередній керівник зловживав своїм посадовим становищем;

-клопотання відповідача за первісним позовом про поновлення строку позовної давності судом відхиляється, оскільки суду не надано належних доказів притягнення попереднього керівника відповідача за первісним позовом до кримінальної відповідальності та встановлення вироком суду наявності зловживань ним посадовим становищем, що на думку відповідача за первісним позовом є поважною причиною пропуску строку позовної давності;

-позивачем за первісним позовом в відзиві на зустрічний позов заявлено про застосування наслідків пропуску позовної давності за зустрічним позовом.

-відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові;

-за таких обставин, у задоволенні зустрічного позову також слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 12.06.08 у справі №13/44, позивач за первісним позовом подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 25.06.08 №54, у якій просить згадане рішення скасувати у частині відмови у задоволенні первісного позову та прийняти нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на наступне:

-ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України, 257, ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України;

-позиція господарського суду Луганської області щодо позовних вимог за первісних позовом невірна, оскільки вона не відповідає наявним у справі доказам, які були досліджені в ході судового засідання, а окремі обставини, які суд першої інстанції вважає встановленими, не відповідають дійсним обставинам справи і не підтверджуються наявними у даній справі доказами;

-у листі №1/17-386 від 07.12.04 відповідач за первісним позовом має на увазі зобов’язання, які випливають саме з договору №166 від 16.03.04, і підтверджує свою готовність щодо їх виконання;

-відповідач за первісним позовом не надав суду доказів того, що між ним та позивачем за первісним позовом існували будь-які інші правовідносини, ніж ті, що випливають з договору №166 від 16.03.04, зобов’язання по яких він визнавав у листі від 07.12.05 №1/17-386;

-представник відповідача за первісним позовом в ході розгляду даної справи наполягав на тому, що його довірителем лист вказаного змісту взагалі позивачеві за первісним позовом не направлявся. В підтвердження своєї позиції представник відповідача за первісним позовом надав суду лист №1/17-386 від 07.12.05 зовсім іншого змісту, підписаний від імені директора Борідка С.Г. зовсім іншим підписом;

-судом першої інстанції встановлено, що на підставі особистих пояснень Борідка С.Г. дійсним є лист, наданий позивачем за первісним позовом, а тому наданий суду представником відповідача за первісним позовом доказ є підробленим;

-суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що наданий позивачем за первісним позовом лист №1/17-386 від 07.12.05 не можна вважати визнанням з боку відповідача за первісним позовом свого боргу за договором №166 від 16.03.04 і підставою для переривання перебігу позовної давності. Таким чином, обставини, на які послався господарський суд Луганської області як на підставу для відмови у задоволенні первісного позову, не мають місця, а тому оскаржуване рішення у цій частині є незаконним та необґрунтованим;

-суд першої інстанції не надав належної правової оцінки фактам надання суду представником відповідача за первісним позовом в якості доказів завідомо підроблених документів, хоча позивач про це зазначав у своєму письмовому клопотанні про відкладення розгляду справи.

Відповідач за первісним позовом проти апеляційної скарги позивача за первісним позовом заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу б/д та б/н, який він подав до Луганського апеляційного господарського суду 18.07.08. В цьому відзиві відповідач за первісним позовом зазначає, що вважає оскаржуване рішення законним й обґрунтованим, у зв’язку з чим просить це рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

У судовому засіданні 02.09.08 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 23.09.08 о 14 годині 00 хвилин.

Після перерви повноважний та компетентний представник позивача за первісним позовом –адвокат Нємцов В.А., у судове засідання, яке відбулося 23.09.08, не прибув, але подав до Луганського апеляційного господарського суду пояснення від 19.09.08 №81, в якому заявив клопотання про розгляд даної справи у судовому засіданні 23.09.08 без його участі у зв’язку з його зайнятістю на цю дату у розгляді кримінальної справи.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 04.07.08 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Приватної фірми „Геоцентр”, м. Суми, від 25.06.08 №54 на рішення господарського суду Луганської області від 12.06.08 у справі №13/44 призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Бойченко К.І., суддя – Єжова С.С., суддя –Парамонова Т.Ф.

У зв’язку з відпусткою судді Єжової С.С., розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 02.09.08, на підставі ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” та ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суддю Єжову С.С. виключено із складу колегії по розгляду апеляційної скарги у справі №13/44 та призначено до складу судової колегії суддю Семендяєву І.В.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення та доводи представника відповідача у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача за первісним позовом до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи і встановлено місцевим господарським судом, між Приватною фірмою „Геоцентр”, м. Суми, та Державним підприємством „Луганський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою”, м. Луганськ, 16.03.04 укладено договір №166, відповідно до п. 1.1 якого відповідач доручив позивачеві виготовлення технічної документації для видачі правовстановлюючих документів та користування землею під об’єктами Донецької залізниці на території Луганської області в межах міських рад: Золоте, Первомайська, Теплогорівська та сільських рад: Червонопрапорська Перевальського району, Калинівська Попаснянського району (далі за текстом - договір).

Згідно з п. 2.1 договору вартість роботи складає 130500 грн. 00 коп.

Умовами п. 2.2 договору сторони передбачили, що оплата робіт проводиться поетапно з авансовими платежами.

Згідно з п. 2.3 договору остаточну оплату виконаних робіт відповідач здійснює на підставі виставленого позивачем рахунку та акту виконаних робіт.

Строк дії договору сторони встановили з травня по грудень 2004 року (п. 8.1 договору).

За несвоєчасну оплату виконаних робіт умовами п. 4.3 договору сторони передбачили сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Сторони у двосторонньому порядку склали та підписали акти приймання –здачі технічної документації проектно-вишукувальних робіт, а саме:

-акт №12 від 28.05.04 на суму 10000 грн. 00 коп., з застереженням у ньому –перераховано - 10000 грн. 00 коп., належить до перерахування - 10000 грн. 00 коп.;

-акт №13 від 06.06.04 на суму 10000 грн. 00 коп., з застереженням у ньому –перераховано - 10000 грн. 00 коп.;

-акт б/н від 30.09.04 на суму 20000 грн. 00 коп., з застереженням у ньому –належить до перерахування - 20000 грн. 00 коп.;

-акт №30-с від 30.09.04 на суму 30000 грн. 00 коп., з застереженням у ньому –перераховано - 20000 грн. 00 коп., належить до перерахування - 10000 грн. 00 коп.;

-акт №56 від 06.12.04 на суму 30000 грн. 00 коп., з застереженням у ньому –належить до перерахування - 30000 грн. 00 коп.

Тобто, позивач виконав свої зобов’язання на суму 110000 грн. 00 коп.

Позивач стверджує, що заявлений до стягнення борг у сумі 30000 грн. 00 коп. утворився за неоплаченими актами від 30.09.04 б/н на суму 20000 грн. 00 коп. і від 30.09.04 №30-с на суму 10000 грн. 00 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що залишились несплаченими акти №30-с від 30.09.04 та акт б/н від 30.09.04, але пояснив, що за цими актами були проведені тільки геодезичні роботи, але не спростував, що геодезичні роботи не є складовою предмету договору.

Доказів оплати виконаних робіт, які залишились неоплаченими за актами б/н від 30.09.04 та №30-с від 30.09.04 на загальну суму 30000 грн. 00 коп., яка оспорюється позивачем, відповідач не надав.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, факт наявності заборгованості за вищевказаними актами б/н від 30.09.04 та №30-с від 30.09.04 на загальну суму 30000 грн. 00 коп., що заявлена до стягнення, підтверджується матеріалами справи.

При розгляді справи місцевим господарським судом відповідач 17.04.08 надав до матеріалів даної справи заяву б/н від 17.04.08 про застосування позовної давності.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач вважає, що строк позовної давності ним не пропущений та в обґрунтування цих доводів зазначає, що відповідач направив йому лист №1/17-386 від 07.12.05 (т.1, а.с. 25), у якому підтвердив наявність боргу та зобов’язався виконати свої зобов’язання, що відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України є підставою для переривання перебігу позовної давності та, що згідно з ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 30000 грн. 00 коп. розпочався 07.12.05.

Судова колегія ці доводи позивача до уваги не приймає та погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем строк позовної давності пропущений, та що згаданий лист відповідача не містить суми боргу, яка визнається відповідачем, у ньому відповідач вказує про причини невиплати остаточної суми за договором та зобов’язався виконати умови договору, тобто відповідач не зазначив у цьому листі конкретного розміру заборгованості, яку він визнає та за якими актами.

Відповідачем не надано доказів існування з позивачем договірних стосунків, крім що за договором, на підставі якого позивачем заявлено позов, тобто матеріалами даної справи підтверджуються доводи позивача, що цей лист відповідача стосується саме договору, що є підставою позову.

До матеріалів даної справи (т.1, а.с. 24) позивач надав копію свого листа №71 від 01.12.05 на ім’я директора відповідача, у якому зазначено, що відповідачем не виконані умови вищевказаного договору по оплаті робіт у сумі 50500 грн. 00 коп., але доказів його відправки поштою або вручення останньому нарочним не надав.

За яким актом чи актами залишились неоплачені роботи, позивач у своєму листі не вказав.

Позивачем не доведено, що остаточний борг з боку відповідача станом на 01.12.05 складав саме 50500 грн. 00 коп.

Позивачем не доведено, що лист відповідача №1/17-386 від 07.12.05 є відповіддю на лист позивача №71 від 01.12.05, не визнано цей факт і відповідачем.

У позові позивач зазначив, що виконані ним роботи оплачені відповідачем частково –у сумі 80000 грн. 00 коп., але не конкретизував за яким актом чи актами утворилась сума заборгованості, що оспорюється.

При розгляді справи в апеляційній інстанції позивач спочатку у письмових поясненнях №77 від 26.08.08 стверджував, що борг у сумі 30000 грн. 00 коп., що оспорюється, утворився з боку відповідача з авансування робіт, виконання яких підтверджується актом №56 від 06.12.04.

У подальшому, а саме: у письмових поясненнях №76 від 10.09.08, позивач змінив свою позицію та підтвердив доводи відповідача, які викладені останнім у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що залишились неоплаченими роботи за актами від 30.09.04 б/н в сумі 20000 грн. 00 коп. та від 30.09.04 №30-с в сумі 10000 грн. 00 коп.

Таким чином, строк позовної давності розпочався 30.09.04, а з позовом до господарського суду Луганської області позивач звернувся лише 23.03.08, тобто за межами строку позовної давності.

Доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано, клопотання про його відновлення не заявлено.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, заявлений до стягнення борг в сумі 30000 грн. 00 коп. стягненню не підлягає.

Відтак, не підлягають до стягнення пеня в сумі 2630 грн. 14 коп., що нарахована згідно з п. 4.3 договору, та інфляційні збитки в сумі 11550 грн. 00 коп. і 3% річних в сумі 2700 грн. 00 коп., нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі викладеного, доводи апелянта спростовуються матеріалами даної справи, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судова колегія не вбачає та залишає його без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита у сумі 234 грн. 40 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покладаються на заявника скарги (первісного позивача у справі) –Приватну фірму „Геоцентр”, м. Суми.

У судовому засіданні за згодою представника відповідача оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватної фірми „Геоцентр”, м. Суми, від 25.06.08 №54 на рішення господарського суду Луганської області від 12.06.08 у справі №13/44 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 12.06.08 у справі №13/44 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті державного мита у розмірі 234 грн. 40 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на заявника скарги (позивача у справі) –Приватну фірму „Геоцентр”, м. Суми.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             К.І. Бойченко

Суддя                                                                                          Т.Ф. Парамонова

Суддя                                                                                          І.В. Семендяєва