ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.09.08 р.                     Справа № 39/206

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., суддів Джарти В.В., Левшиної Г.В.

при секретарі судового засідання Волобуєвій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Антарес” м. Донецьк

до відповідача Комунального підприємства готелю “Київ” м. Донецьк

про стягнення 150 875 грн. 76 коп.

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Суб’єкта підприємницької діяльності Хорс Володимира Івановича м. Макіївка

Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбудремонт” м. Донецьк

За участю представників сторін:

від позивача: Матченко О.О. за довіреністю

від відповідача : Декушева Л.В. за довіреністю

від третьої особи 1: Голосов В.В. за довіреністю

від третьої особи 2 : Шаповалов А.І. за довіреністю

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма “Антарес” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Комунального підприємства готелю “Київ” м. Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 150 875 грн. 76 коп., яка складається з основного боргу в сумі 139 056 грн. 00 коп. грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами в сумі 11 819 грн. 76 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір підряду від 05.07.2004 р., акт приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2004 р. на суму 36 592 грн. 00 коп., довідку про вартість виконаних підрядних робіт серпень 2004 р., акт приймання-передачі виконаних підрядних робіт за серпень 2004 р. на суму 102 464 грн. 00 коп., довідку про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2004 р., претензію від 23.03.2007 р., поштове повідомлення № 201564, лист 17 від 11.04.2007 р., лист № 20/04/01 від 11.04.2007 р., потове повідомлення № 208844, лист № 25 від 22.05.2007 р., поштове повідомлення № 21374, розрахунок.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, представлений позивачем договір підряду від 05.07.2004 р. вважав недійсним, через відсутність посилань в тексті договору на суму договору, пояснив, що відмовився від підписання спірного договору, акт виконаних робіт вважав такими, що не приведені у відповідність з фактичним виконанням, зазначив, що роботи, що були розпочаті позивачем були завершені іншими підрядними організаціями.

Ухвалою суду від 26.06.2008 р. судом в порядку ст. 27 ГПК України залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Суб’єкта підприємницької діяльності Хорс Володимира Івановича м. Макіївка, Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбудремонт” м. Донецьк

Треті особи в судове засідання з’явилися, надали пояснення по справі, згідно яких Суб’єктом підприємницької діяльності Хорс В.І. за договором б/н від 13.09.2004 р. та Товариством з обмеженою відповідальністю “Донстройремонт” за договором б/н від 16.09.2004 р. було виконано ряд підрядних робіт з капітального ремонту Готелю “Київ”.

В порядку статті 41 ГПК України, ухвалою від 14.08.2007 р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 26.06.2008 р. справу призначено до колегіального розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

05.07.2004 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю фірма “Антарес”, та відповідачем, Комунальним підприємством готель “Київ”, було укладено договір підряду б/н, який за своїм змістом та правовою природою є договором підряду та підпадає під правове регулювання норм статей 837-864 ЦК України.

Згідно умов вказаного Договору Генпідрядник доручає, а Підрядник зобов’язується на власний ризик виконати роботи по ремонту приміщень, козирків фасаду та крильця головного входу готелю “Київ”, згідно локального кошторису з розрахунком договірної ціни, а Генпідрядник, в свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити роботу.

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень та скріплений печатками обох підприємств.

Твердження відповідача щодо відмови від підписання договору позбавлені доказового обґрунтування та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Наведені відповідачем обставини щодо недійсності вказаного договору через відсутність чітко встановленої суми договору, судом до уваги не приймаються, оскільки зазначені обставини не тягнуть за собою визнання означеного правочину недійсним з підстав передбачених ст. 215 ЦК України.

Крім того, пунктом 2.1 Договору встановлено, що сума договору величина динамічна та визначається на підставі актів форми КБ-2в та форми КБ-3, що є невід’ємною частиною договору.

На виконання умов Договору позивач, згідно актів виконаних підрядних робіт за серпень 2004 року (форма КБ-2в), виконав, а відповідач прийняв виконані підрядні роботи на суму 139 056 грн. 00 коп., що також підтверджується довідками про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2004 р.

14.08.2007 р. судом в порядку ст. 41 ГПК України призначено судову будівельно-технічну експертизу, за висновками якої визначити факт виконання відображених в актах приймання-передачі робіт, так само і якою з підрядних організацій виконані роботи, не представилося можливим, вартість виконаних підрядних робіт визначена експертом з урахування пояснень представників сторін, яка склала 92062 грн. (за даними відповідача), та 135502 грн. (за даними позивача)

Таким чином, висновки означеної експертизи не можуть бути прийняті судом до уваги у якості належного доказу, у зв’язку з тим, що експертом не було надано відповіді на поставлені судом запитання, а наведені експертом відомості щодо вартості виконаних підрядних робіт носять характер припущень та не мають документального обґрунтування.

Означені акти приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) за серпень 2004 р. на суму 36 592 грн. 00 коп., та на суму 102 464 грн. 00 коп., а також довідки вартості виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) підписані сторонами без зауважень та заперечень, та скріплені печатками обох підприємств.

На час прийняття робіт будь-яких претензій з приводу якості, кількості виконаних робіт відповідачем не висунуто.

Крім того, позивачем в порядку п. 7.2.3 Закону України “Про податок на додану вартість” виписано податкові накладні № 466 від 30.08.2004 р., № 465 від 30.08.2004 р.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт виконання підрядних робіт на суму 139 056 грн. 00 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності з умовами Договору.

Згідно п. 2.3 Договору остаточний розрахунок за фактично виконані підрядником роботи здійснюється генпідрядником протягом п’яти днів після прийняття робіт.

Доказів оплати виконаних підрядних робіт на суму 139 056 грн. 00 коп. відповідачем суду не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем до теперішнього часу не виконане, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 139 056 грн. 00 коп., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем висунуто вимогу щодо стягнення з відповідача відсотків за користування чужим грошовими коштами у розмірі 3% річних в сумі 11 819 грн. 76 коп.

Частина 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Стаття 536 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог в цій частині, передбачає обов’язок боржника сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами не за погашення будь-якої кредиторської заборгованості, а лише у випадку, коли має місце фактичне користування одним господарюючим суб’єктом грошовими коштами іншого суб’єкта при відсутності прострочення з оплати термінових платежів за продукцію (товари, послуги).

Згідно ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивачем не наведено жодного правового обґрунтування щодо застосування при нарахуванні відсотків за користування чужими грошовими коштами розміру відсотків визначеного ст. 625 ЦК України.

Слід зауважити, що встановлений положеннями наведеної вище статті обов’язок боржника щодо сплати процентів, є різновидом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов’язання, а не сплати процентів за користування чужими грошовими коштами, що по своїй суті є платою за таке користування та сплачується боржником незалежно від прострочення виконання зобов’язання.

З урахуванням викладеного в позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Антарес” м. Донецьк в частині стягнення відсотків за користування чужим грошовими коштами в сумі 11 819 грн. 76 коп. слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Питання щодо розподілення витрат на проведення судової експертизи судом не вирішується, оскільки висновки означеної експертизи не можуть бути покладені в основу судового рішення та використані як доказ у справі.

На підставі ст.ст. 11, 16, 203, 207, 213, 215, 216, 241, 258, 526, 546, 549, 550, 632, 837, 843, 844, 853, 854 ЦК України, 193 ГК України, керуючись ст.ст.22, 33, 35, 36, 41, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Антарес” м. Донецьк – задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства готелю “Київ” м. Донецька на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Антарес” м. Донецьк заборгованість в сумі 139 056 грн. 00 коп. витрати за державним митом в сумі 1390, 56 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 108, 76 грн.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 03.09.2008 р.

Суддя Морщагіна Н.С.

Судді Джарти В.В.

Левшина Г.В.