ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.08.08                                                                                           Справа № 31/114

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Городечної М.І.

Кузя В.Л.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Світоч-Промреєстр»

на рішення           Господарського суду Львівської області від 21.04.2008р.

у справі           № 31/114

за позовом           Закритого акціонерного товариства (далі ЗАТ) «Електро», м. Львів

до відповідача          ТзОВ «Світоч-Промреєстр», м. Львів

про           спонукання до виконання договору № 6-Е від 27.04.2007р.

за участю представників:

від позивача          –Працьовитий А.В. - представник;

від відповідача           - не з’явився.

Представнику позивача права і обов’язки, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз’яснено.

Учасники судового процесу належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання.

12 серпня 2008 року на адресу апеляційного господарського суду поступило клопотання від представника скаржника про відкладення розгляду справи у зв’язку з його відрядженням.

Відповідно до п.1 ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

У цьому випадку клопотання про відкладення розгляду справи у судовому засіданні подане стороною у справі, якою подано апеляційну скаргу, в якій викладено доводи, які на думку скаржника, є підставами для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Згідно з ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов’язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

З огляду на викладене, та враховуючи те, що скаржником у клопотанні про відкладення розгляду справи, не зазначено хто саме (який) представник скаржника перебуває у відрядженні, а також необґрунтовано того, що у судове засідання для представництва інтересів скаржника у цій справі не може з’явитись інший представник, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що скаржник мав можливість (не навів доводів, не подав доказів неможливості) забезпечити явку іншого повноважного представника, який не знаходиться у відрядженні.

Згідно з ст.65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду:

1)          вирішує питання про залучення до участі у справі іншого відповідача та про виключення чи заміну неналежного відповідача;

2)          виключено;

3)          викликає представників сторін (якщо сторони знаходяться у тому ж населеному пункті, що й господарський суд) для уточнення обставин справи і з'ясовує, які матеріали може бути подано додатково;

4)          зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження;

5)          вирішує питання про призначення експертизи;

6)          провадить огляд і дослідження письмових та речових доказів у місці їх знаходження;

7)          вирішує питання про визнання явки представників сторін у засідання господарського суду обов'язковою;

8)          вирішує питання про виклик посадових та інших осіб для дачі пояснень по суті справи;

9)          вирішує питання про розгляд справи безпосередньо на підприємстві, в організації;

10)          вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову;

11)          вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції при підготовці цієї справи до розгляду вичинив дії, передбачені вимогами ст.65 ГП України, і не визнав явку повноважних представників у судове засідання обов’язковою, не зобов’язав подати нові докази. Також і скаржником у вищезгаданому клопотанні не зазначено підстав, які б перешкоджали перегляду справи в апеляційному порядку у цьому судовому засіданні (скаржник не обґрунтував, чим може неявка його представника перешкоджати розгляду спору у цьому судовому засіданні).

У зв’язку з вищенаведеним, та враховуючи положення норм ст.ст.22, 28, 65, 69, 77 ГПК України, вищезгадане клопотання про відкладення розгляду справи відхиляється судом, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.04.2008р., суддя Артимович В.М., позов Закритого акціонерного товариства “Електро” задоволено повністю; зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю “Світоч-Промреєстр” виконати умови договору № 6-Е від 27.04.2007 р. про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів між ЗАТ “Електро” та ТзОВ “Світоч-Промреєстр” щодо забезпечення доступу уповноваженим особам Закритого акціонерного товариства “Електро” до інформації по веденню реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ “Електро”для перевірки правильності ведення реєстру.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст. 9 Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні», ст.193 Господарського кодексу України, п.1 р.ІІ, р.ХІІ Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.10.2006 р. за № 1000 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2007 року за № 49/13316).

Не погодившись з рішенням першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення Господарського суду Львівської області скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, зокрема, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: судом першої інстанції не враховано, що пункт 2.3.18 Договору № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року між ЗАТ «Електро»та ТзОВ «Світоч-Промреєстр», який передбачає обов’язок реєстратора забезпечувати доступ уповноваженим особам Емітента до інформації по веденню реєстру для перевірки правильності ведення реєстру, суперечить вимогам пункту 2 розділу XII Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів (затверджене Рішенням ДКЦПФР від 17.10.2006 року № 1000). На підтвердження своєї позиції посилається на Акт перевірки відповідача Львівським територіальним управлінням ДКЦПФР від 21.04.2008 року.

У судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції на 12.08.2008 року, позивач явку уповноваженого представника забезпечив. На виконання ухвали від 17.06.2008 року подав відзив на апеляційну скаргу та копію виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців станом на 31.07.2008 року. У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції. У підтвердження правоти своєї позиції посилається на те, що відповідачем не обґрунтовано, в чому полягає суперечність між пунктом 2.3.18 Договору та пунктом 2 Розділу ХII Положення та, що право на отримання інформації з системи реєстру для перевірки правильності ведення реєстру передбачене Законом України «Про інформацію».

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої вимоги, доводи та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, а також поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, суд встановив наступне.

У березні 2008 року ЗАТ «Електро»звернулося до господарського суду з позовом до ТзОВ «Світоч-Промреєстр» про зобов’язання ТзОВ «Світоч-Промреєстр» виконати умови Договору № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року між ЗАТ «Електро»та ТзОВ «Світоч-Промреєстр»- щодо забезпечення доступу уповноваженим особам ЗАТ «Електро»до інформації по веденню реєстру для перевірки правильності ведення реєстру.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

27 квітня 2007 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Електро»від 27.04.2007 року –ЗАТ «Електро»уклало Договір № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року з ТзОВ «Світоч-Промреєстр».

20 березня 2008 року Реєстратору ТзОВ «Світоч-Промреєстр»на ім’я директора Вибрановської Т.Б. через відділення поштового зв’язку було направлено лист з запитом, який відповідач отримав 24.03.2008 року, з вимогою 24.03.2008 року забезпечити повний доступ представникам ЗАТ «Електро»до інформації по веденню реєстру для перевірки правильності ведення цього реєстру, оскільки система реєстру складається також з документів, які є підставою для формування та внесення змін до системи реєстру.

Однак, відповідач відмовився надавати таку інформацію, посилаючись на те, що така інформація є конфіденційною і що не має права надавати таку інформацію Емітенту (Позивачу).

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2007 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Електро»від 27.04.2007 року –ЗАТ «Електро»уклало Договір № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року з ТзОВ «Світоч-Промреєстр».

12 лютого 2008 року ЗАТ «Електро»звернулося до реєстратора позивача - ТзОВ «Світоч-Промреєстр»із запитом про надання Товариству реєстру акціонерів –власників іменних акцій ЗАТ «Електро»станом на 01.01.2008 року. Ознайомившись 25.02.2008 року із отриманим у відповідача реєстром акціонерів – власників іменних акцій ЗАТ «Електро», позивачу стало відомо, що акціонер Товариства Гладчук Юрій Ярославович та інші акціонери Товариства продали частину своїх акцій Приймаку Володимиру Олександровичу та Дебелому Олександру Володимировичу.

Відповідно до пункту 2.3.18 Договору № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року, укладеного між сторонами спору, відповідач зобов’язаний забезпечувати доступ уповноваженим особам Емітента (Позивач) до інформації по веденню реєстру для перевірки правильності ведення реєстру.

20 березня 2008 року позивачем відповідачу на ім’я директора Вибрановської Т.Б. через відділення поштового зв’язку було направлено лист з запитом, який Відповідач отримав 24.03.2008 року, з вимогою 24.03.2008 року забезпечити повний доступ представникам ЗАТ «Електро»до інформації по веденню реєстру для перевірки правильності ведення цього реєстру, оскільки система реєстру складається також з документів, які є підставою для формування та внесення змін до системи реєстру.

21, 24 та 25 березня 2008 року представники ЗАТ «Електро»звернулися до директора відповідача Вибрановської Т.Б. з вимогою надати всю інформацію щодо ведення реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ «Електро»з метою перевірки правильності ведення реєстру.

Однак, відповідач відмовився надавати таку інформацію, посилаючись на те, що така інформація є конфіденційною і що не має права надавати таку інформацію Емітенту (Позивачу), у зв’язку з чим позивач звернуся з позовом до суду.

Доказів, які б спростовували відмову відповідача від надання уповноваженим особам ЗАТ «Електро»доступу до інформації по веденню реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ «Електро»для перевірки правильності ведення реєстру або доказів надання такої інформації позивачу відповідачем суду першої і апеляційної інстанціїй не подано, у зв’язку з чим –суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про невиконання відповідачем умов Договору № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року в цій частині.

Підтвердженням невиконання відповідачем зобов’язання, передбаченого Договором № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року, є також листи відповідача до позивача від 24.03.2008 року № 1/122, від 24.03.2008 року № 1/124 та від 26.03.2008 року, з яких вбачається, що відповідачем не забезпечено доступу уповноважених осіб позивача до інформації по веденню реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ «Електро»для перевірки правильності ведення цього реєстру.

З огляду на викладене місцевим господарським судом правильно встановлено, що відповідач відмовився виконувати умови Договору № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року в частині забезпечення доступу до інформації по веденню реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ «Електро»для перевірки правильності ведення реєстру.

Разом з тим, твердження відповідача на те, що пункт 2.3.18 Договору суперечить Положенню з посиланням на Акт перевірки відповідача Львівським територіальним управлінням ДКЦПФР від 21.04.2008 року є безпідставними, оскільки вищезгаданий Акт не є належним доказом та не спростовує право позивача як Емітента на отримання інформації з системи реєстру власників іменних цінних паперів випущених позивачем, оскільки таке право позивача передбачене самим Положенням, договором укладеним між сторонами спору та Законом України «Про інформацію», на який міститься посилання в Положенні, а пункт 2 Розділу ХII Положення, на який звертає увагу Відповідач, передбачає механізм реалізації цього права Емітента та підставу виконання Реєстратором свого обов’язку по наданню інформації Емітенту з системи Реєстру.

Крім цього, суд апеляційної інстанції відзначає наступне. Відповідно до статті 9 Закону України «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні»діяльність щодо ведення реєстру власників іменних цінних паперів здійснює емітент або реєстратор. Договір на ведення реєстру емітент може укласти лише з одним реєстратором. При цьому таке доручення емітента не знімає з нього відповідальності щодо виконання зобов’язань, що випливають із угод щодо цінних паперів.

Відповідно до пункту 1 Розділу II Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів (затверджене Рішенням ДКЦПФР від 17.10.2006 року № 1000) –реєстраторська діяльність передбачає виконання реєстратором таких функцій: облік та обробка запитів, що стосуються інформації системи реєстру та надання відповідей на них; зберігання документів, які є підставою для внесення змін до реєстру; надання інформації, що міститься в системі реєстру.

Усі зміни до системи реєстру або надання інформації про її стан реєстроутримувач здійснює на підставі письмових розпоряджень або запитів від імені осіб, які мають на це право, а саме: емітента; зареєстрованих осіб; органів державної влади в межах їх повноважень.

Відповідно до пункту 2 Розділу II Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів функції реєстроутримувача реалізовуються за допомогою системи реєстру, що складається з: реєстру власників іменних цінних паперів; емісійного рахунку, особових рахунків емітента та зареєстрованих осіб; облікових регістрів з ведення реєстру; документів, які є підставою для формування та внесення змін до системи реєстру.

Таким чином, право позивача як Емітента на отримання доступу до інформації по веденню реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ «Електро»для перевірки правильності ведення цього реєстру забезпечує останньому можливість дотримання своїх зобов’язань перед особами, які є власниками цінних паперів випущених позивачем.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що невиконання відповідачем зобов’язання по забезпеченню доступу позивача до інформації з системи реєстру, не відповідає вимогам законодавства та є порушенням умов укладеного Договору № 6-Е про надання послуг по веденню реєстру власників іменних цінних паперів від 27.04.2007 року.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Щодо посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права то суд відзначає, що такі є безпідставними з огляду на наступне.

Ухвалою суду першої про порушення провадження у справі від 28.03.2008 р. розгляд справи призначено на 10.04.2008р.

10.04.2008 року відповідач у справі подав через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи у зв’язку з хворобою директора. Представник позивача у судове засідання 10.04.2008р. з’явився, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Також представник позивача подав клопотання про витребування із Львівського територіального управління ДКЦПФР матеріалів щодо перевірки діяльності відповідача за 2007-2008 рр. за заявами чи скаргами, усними зверненнями акціонерів та емітента.

Для виконання позивачем та відповідачем вимог ухвали суду від 28.03.2008р. розгляд справи було відкладено судом першої інстанції на 21.04.2008 р.

У судове засідання 21.04.2008 року відповідач вдруге не з’явився, витребувані документи суду не надав, відзиву на позов на представив, проти позовних вимог не заперечив, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв’язку з хворобою директора.

Як вбачається з апеляційної скарги, директор скаржника (відповідача у справі), Вибрановська Тетяна Богданівна перебувала на амбулаторному лікуванні, у зв’язку з чим їй був виписаний листок непрацездатності з 21.04.2008р. до 23.04.2008р., тобто з дня прийняття місцевим господарським судом оскарженого рішення.

Ухвала суду першої інстанції 10.04.2008р. про відкладення розгляду справи у судовому засіданні на 21.04.2008р. була одержана відповідачем 17.04.2008р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендованої кореспонденції –листів, якими надіслано ухвалу апеляційного господарського суду від 10.04.2008р. про відкладення розгляду справи у судовому засіданні на 21.04.2007р.) (а.с.69).

Відповідно до п.1 ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Згідно з ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Згідно з ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов’язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

З огляду на викладене, та враховуючи те, що скаржником у клопотанні про відкладення розгляду справи у судовому засіданні місцевого господарського суду, призначеному на 21.04.2008р., не обґрунтовано того, що у судове засідання для представництва інтересів скаржника у цій справі не може з’явитись інший представник, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що відповідач мав можливість (не навів доводів, не подав доказів неможливості) забезпечити явку іншого повноважного представникау судове засідання суду першої інстанції.

Також, скаржником у вищезгаданому клопотанні не зазначено підстав, які б перешкоджали розгляду справи в суді першої інстанції у цьому судовому засіданні (скаржник не обґрунтував, чим може неявка його представника перешкоджати розгляду спору у цьому судовому засіданні).

У зв’язку з вищенаведеним, та враховуючи положення норм ст.ст.22, 28, 65, 69, 77 ГПК України, вищезгадане клопотання про відкладення розгляду справи було правомірно відхилено судом.

Враховуючи ті обставини, що розгляд цієї справи місцевим господарським судом відкладався за клопотанням відповідача, в учасників судового процесу було достатньо часу щоб здійснити усі дії (подати докази, клопотання тощо), які вони вважали за необхідне щодо даного спору, суд першої інстанції правомірно закінчив розгляд цієї справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи положення норм ст.ст.43, 32, 33 ГПК України, скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційному поданні, та обґрунтували неправомірність і безпідставність рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. У цьому випадку не було порушення норм процесуального права.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення Господарського Львівської області від 21.04.2008 року у справі № 31/114 без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “Світоч-Промреєстр” - без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Ця постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                     Процик Т.С.

Суддя                     Городечна М.І.

Суддя                     Кузь В.Л.