ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

16.09.08                                                                                           Справа № 19/56

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді – Гнатюк Г.М.

суддів          - Кравчук Н.М.

- Мирутенко О.Л.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Рівненські торгівельні мережі”, м.Рівне від 27.06.2008р.

на рішення господарського суду Рівненської області від 20.06.2008р.

у справі № 19/56

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Сандора”, с.Миколаївське, Миколаївська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Рівненські торгівельні мережі”, м.Рівне

про стягнення 85883,66грн.

За участю представників :

від позивача — Подмайстрович Л.П. - представник

від відповідача - не з‘явився

Позивачу роз‘яснено його права та обов‘язки, передбачені ст.22 ГПК України

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №3520229 від 04.09.2008р.

Встановив :

Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.06.2008р. (суддя Тимошенко О.М.) задоволено позовні вимоги ТзОВ “Сандора” та стягнено з ТзОВ “Рівненські торгівельні мережі” 83245,44грн. основного боргу, 2638,22грн. пені, 858,84грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до ст.526 ЦК України, зобов‘язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю “Рівненські торгівельні мережі” оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм процесуального права, так як місцевим господарським судом, на думку скаржника, не забезпечено принципу змагальності сторін та не створено належних умови для реалізації прав сторін та повне і об‘єктивне з‘ясування обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу №146 від 29.08.2008р. (вх. №5276 від 01.09.2008р.) та в судовому засіданні позивач спростовує доводи скаржника та зазначає про законність та обгрунтованість рішення місцевого суду, у зв‘язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності апелянта, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, оцінивши докази та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 20.06.2008р. у справі №19/56 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Сандора" та товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненські торгівельні мережі" було укладено договір поставки № 260-01/2008 за умовами якого позивач (постачальник) зобов'язувався протягом строку дії цього договору передавати відповідачу (покупець) у власність, а відповідач приймати та оплачувати продукцію (соки, безалкогольні та алкогольні напої та ін.).

Протягом січня-березня 2008 року позивачем було поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 83245 грн. 44 коп., що підтверджується видатковими накладними, наявними в матеріалах справи. ( а.с.13-60)

Згідно п. 3.2 Договору поставки відповідач зобов'язувався проводити розрахунок за кожну поставлену партію продукції протягом 35 календарних днів з дати поставки. Однак в порушення договору відповідач розрахунок не провів. Заборгованість в сумі 83245,44 грн. залишилась неоплаченою.

Надіслана на адресу відповідача претензія № 53 від 11.04.2008 р. з вимогою погасити заборгованість в добровільному порядку залишена останнім без відповіді та задоволення.

За порушення виконання грошового зобов'язання, відповідно до п. 4.2 Договору, позивач нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з простроченої суми за кожен день прострочення в сумі 2638,22 грн. (за період з 10.02.2008 р. по 04.05.2008 р.). Доданий до матеріалів справи розрахунок судом перевірено та визнано вірним.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Отже, станом на 29.05.2008 року заборгованість ТОВ «Рівненські торгівельні мережі»за товар поставлений згідно умов Договору купівлі-продажу №260-01/2008 від 01.01.2008 року складає 83245,44грн., яка місцевим господарським судом, на думку колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду, стягнена правомірно.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, (ч.1 ст.692 ЦК України).

Пунктом 4.2. Договору сторони узгодили, що у разі порушення строків оплати товару винна сторона сплачує на користь іншої пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з простроченої суми за кожен день прострочення.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем за несвоєчасне виконання зобов‘язань на суму боргу за період з 10.02.2008р. по 04.05.2008р. нараховано 2638,22грн. пені.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК України передбачає недопустимість відмови від виконання зобов'язання або односторонньої зміни його умов. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про підставність задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу, пені та відшкодування судових витрат.

Щодо посилання скаржника про те, що місцевий господарський суд не забезпечив принцип змагальності сторін та не створив належні умови для реалізації прав сторін та повне і об‘єктивне з‘ясування обставин справи, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, такі доводи скаржника безпідставні та спростовуються матеріалами справи, так як розгляд справи місцевим господарським судом був призначений на 12.06.2008р. В судовому засіданні 12.06.2008р. судом було заслухано пояснення представника позивача та у зв‘язку із неявкою представника відповідача та за клопотанням останнього, розгляд справи було відкладено на 20.06.2008р. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання 20.06.2008р., а також, те, що представник відповідача був присутній в судовому засіданні та судом заслухано його пояснення, доводи скаржника про відсутність умов для реалізації прав сторін та повне і об‘єктивне з‘ясування обставин справи безпідставні.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1.          Рішення господарського суду Рівненської області від 20.06.2008 року у справі №19/56 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Рівненські торгівельні мережі” залишити без задоволення.

2.          На виконання рішення місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

3.          Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

4.          Матеріали справи повернути в господарський суд Рівненської області.

Головуючий суддя                                                            Гнатюк Г.М.

Суддя                                                                                Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                Мирутенко О.Л.