ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"29" липня 2008 р.
Справа №     А18/431-08

м. Київ, вул.
Комінтерну, 16

(зал судових
засідань №  205)

Господарський суд Київської області
у складі судді А.Ю. Кошика при секретарі
розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом  Прокурора з питань нагляду за додержанням і
застосування законів на транспорті Київської області  в інтересах
держави  в особі  Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Київській області

до  Приватного підприємця ОСОБА_1

про      стягнення 5100 грн.

За участю представників:

Позивач -  Бондаренко А.М.

Відповідач -  ОСОБА_1

від прокуратури - Беляєв Д.П.

Суть спору:

До господарського суду Київської
області  надійшов адміністративний позов
Прокурора  з питань нагляду  за додержанням і застосуванням законів
на  транспорті Київської області  в інтересах
держави  в особі  Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в Київській області
(далі - відповідач) про стягнення з
Приватного підприємця ОСОБА_1
(далі - відповідач) 5100 грн. штрафних санкцій.

Провадження в адміністративній
справі № А18/431-08 було відкрито відповідно до ухвали від 14.07.2008 року.

В судовому засіданні  29.07.2008 року  позивач позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, в обґрунтування позову зазначив, що
відповідачем допущені порушення порядку перевезення пасажирів на
автомобільному транспорті, зокрема, відсутність відповідної ліцензії чи  списку пасажирів. За зазначене порушення були
нараховані штрафні санкції, які відповідачем не оскаржені та не сплачені.

Відповідач  в судовому засіданні проти позову заперечив,
однак  письмовий відзив суду не
надав.  В обґрунтування своїх заперечень
посилається на протиправність
застосування відповідальності та відсутність факту порушення. Зазначив,
що  не надавав послуги по перевезенню
пасажирів, а лише інколи перевозив родичів.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані ними докази, суд
встановив.

За результатами проведених
25.03.2008 року, 26.05.2008 року та 16.04.2008 року посадовим особами
територіального управління Головавтотрансінспекції в Київські області перевірок
транспортного засобу, що використовувався ПП ОСОБА_1 для автомобільних
перевезень, було виявлено порушення вимог ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме відсутність будь яких документів, що
дозволяють здійснювати пасажирські перевезення, які визначені вказаною статтею,
про що складено відповідні акти, згідно яких керівник територіального
управління Головавтотрансінспекції в Київській області, як керівник органу
державного контролю, розглянувши справу і згідно наявних підстав ухвалив
постанови №№ 014897, 000258 та 000027 про застосування д суб'єкта
підприємницької діяльності фінансових санкцій.

Копії постанов були надіслані
суб'єкту господарювання згідно пункту 2 Порядку здійснення державного контролю
на автомобільному транспорті.

Накладені фінансові санкції
суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок протягом п'ятнадцяти
днів після отримання копії постанови про застосування фінансових санкцій до
Державного бюджету не перераховано.

Винесені постанови про застосування
фінансових санкцій відповідачем суб'єктом не оскаржувалися.

З огляду на те, що автомобільний
транспорт є стратегічно важливою галуззю народного господарства країни, від
сталого функціонування якої залежить національна безпека України, органи прокуратури
вважають, що порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт є
порушенням загальнодержавних інтересів, що є підставою для звернення до суду.

Відповідач в судовому засіданні
надав усні заперечення проти позову, зазначив, що  штрафні санкції застосовані протиправно,
оскільки ним не порушувались  вимоги
чинного законодавства.

Відповідач  пояснив, що
не надавав послуги  по перевезенню
пасажирів, оскільки  перевіряючими не
виявлено факту  оплати таких послуг,
насправді  в момент перевірки  в мікроавтобусі знаходились родичі
відповідача, яких він підвозив до Києва.

Заслухавши пояснення  відповідача, суд  не вбачає підстав для їх прийняття, оскільки
факт перевезення родичів не підтверджено відповідним списком осіб, що  перебували в мікроавтобусі, крім того,  факт оплати послуг  не можливо встановити в момент перевірки з
незалежних від перевіряючих обставин, оскільки
транспортний засіб не обладнаний відповідними засобами обліку.

Відповідно до ст. 39 Закону України
«Про автомобільний  транспорт»автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Зокрема, для пасажирських
перевезень у водія необхідною є наявність
посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на
транспортний засіб, ліцензійної картка, дорожнього листа, квитково-касового
листа, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду (крім міських
перевезень), інших документів, передбачених законодавством України.

В разі  перевезення пасажирів автобусами для власних
потреб, на що посилається відповідач, законодавство вимагає наявності  у водія посвідчення водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на автобус, дорожній лист, список пасажирів, яких
перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи,
передбачені законодавством України.

Як вбачається з матеріалів
перевірки та  пояснень сторін, списку осіб,
що в момент перевірки перевозились
відповідачем, не було, відповідні документи суду не надано, що  свідчить про порушення  відповідачем ст.  39 Закону України «Про автомобільний  транспорт».

Статтею 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт»(у редакції від 23.02.2006 року) передбачено, то у
складі центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту
функціонує урядовий орган державного управління з питань контролю па
автомобільному транспорті, який здійснює державний контроль за додержанням
суб'єктами господарювання, що проводять діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Вказаний урядовий орган здійснює
державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які проводять
діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що
визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, а також державний контроль за додержанням вітчизняними та
іноземними автомобільними перевізниками норм міжнародних конвенцій і договорів
про міжнародне автомобільне сполучення.

Пунктом 4 Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08.09.04 за №1190, передбачено, що
Головавтотрансінспекція, як урядовий орган державного управління, відповідно до
покладених на неї завдань здійснює державній контроль за додержанням суб'єктами
господарювання, які проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту
загального користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм
та стандартів, що регулюють організацію перевезень пасажирів і вантажів.
Пунктом 20 Положення передбачено, що Головавтотрансінспекція є юридичною
особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в установах Державного
казначейства, печатку із зображенням Державного Гербу України і своїм  найменуванням.

Згідно вимог пункту 8 вказаного
Положення, Міністерство транспорту та зв'язку України  наказом
від   14.12.05  за №888 затвердило  Положення
про територіальні    органи    Головної
державної    інспекції    на
автомобільному транспорті.

Пунктом 4 вказаного Положення
основним завданнями територіальним управлінь Головавтотрансінспекції у
відповідному регіоні визначене здійснення державного контролю за дотриманням
суб'єктами господарюванні усіх форм власності вимог нормативно-правових актів,
стандартів і норм перевезення вантажів і пасажирів автомобільним транспортом
загального користування, а пунктом 5
територіальні управління Головавтотрансіспекці відповідно до покладених
на них завдань здійснюють державний контроль за суб'єктами господарювання, які
проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування.

Статтею 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт»передбачено що за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції у
вигляді штрафу. Накладати такі санкції від імені центрального органу виконавчої
влади з питань автомобільного транспорту уповноважені посадові особи урядового
органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.
Цією ж статтею передбачено, що порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення
викладені у цій статті, та порядок оскарження і опротестування постанови у
справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 29.01.03 за №143 затверджено порядок здійснення державного контролю
на автомобільному транспорті загального користування, згідно пункту 2 якого
органами державного контролю є Мінтрансзв'язку, Головавтотрансінспекція
територіальні органи Головавтотрансінспекції.

Згідно вимог ст. 6 Закону України
«Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників
здійснюється посадовим особами органу державного контролю (далі-посадові особи)
шляхом проведення рейдових перевірок.

Таким чином,  позивач діяв
у відповідності до вимог чинного законодавства, факт виявленого
порушення ним доведено і відповідачем не спростовано, отже відповідальність
обґрунтована  і застосована правомірно.

Відповідно до ст. 71 КАС
України  кожна сторона повинна довести
обставини, на які вона посилається  як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський
суд дійшов  висновку, що позовні  правомірні та обґрунтовані,  відповідачем не спростовані, тому  підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163
КАС України, суд

п
о  с  т
а  н  о
в  и  в  :

1.    Позов задовольнити повністю.

2.
Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) в доход Державного
бюджету України  5100 (п'ять тисяч
сто) грн. штрафних санкцій.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про
апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження,
постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя
Кошик А. Ю.