СУД
РІШЕННЯ

"29" липня 2008 р.

Справа №  18/157

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді ТимошевськоїВ.В. при секретарі судового засідання
Горлової М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 18/157

за позовом: Прокурора
Онуфріївського району Кіровоградської області в інтересах держави,
уповноваженим органом якої виступає Куцеволівська сільська рада,АДРЕСА_1

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,             АДРЕСА_1

про визнання недійсною тимчасової
угоди

Представники сторін:

від прокуратури -  Сивак М.М.,
прокурор відділу представництва інтересів громадян і держави в судах
прокуратури області, посвідчення № 642  ;

від
позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Прокурор Онуфріївського району
Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої
виступає Куцеволівська сільська рада, звернувся до господарського суду
Кіровоградської області з позовною заявою, в якій просить визнати тимчасову
угоду щодо оренди землі площею 196 м.кв., що знаходитьсяАДРЕСА_2, укладену
05.06.2006 р. між Куцеволівською сільською радою та приватним підприємцем
ОСОБА_1 недійсною.

Представник прокуратури  в судовому засіданні 29.07.2008 р. позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Позивач і відповідач участі своїх
представників в судове засідання не забезпечили та подали заяви про визнання
позову повністю і про розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява,
дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2006 р. між Куцеволівською
сільською радою (Орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар)
укладено тимчасову угоду №5 щодо оренди землі (далі - Тимчасова угода) (а.с.
8-9).

Відповідно до п. 1 Тимчасової угоди
орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну
ділянку з моменту надання дозволу на складання проекту щодо відведення
земельної ділянки для подальшої передачі її в оренду для розміщення торгової
точки, яка знаходиться по АДРЕСА_2.

Згідно п. 2 Тимчасової угоди в
оренду передається земельна ділянка загальною площею 196 кв.м.

Цільове призначення земельної
ділянки  - для розміщення торгової
точки   (п. 9 Тимчасової угоди).

Пунктом 11 Тимчасової угоди
передбачено, що передача земельної ділянки здійснюється після прийняття рішення
Куцеволівської сільської ради "Про надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої  її передачі в оренду".

Відповідно до пункту 25 Тимчасової
угоди вона набирає чинності після її підписання сторонами.

Вирішуючи спір по суті, господарський
суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог прокурора, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 15
Закону України "Про оренду землі"
істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна
плата із зазначенням  її  розміру,
індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення
земельної  ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження  (обтяження)  щодо
використання земельної ділянки; визначення сторони,  яка несе ризик  випадкового
пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Згідно частини 4 ст. 15 вказаного
Закону невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з  відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних
сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Законом.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання  договору  недійсним відповідно до закону.

Статтею 17 Земельного кодексу
України встановлено наступні правила: "Передача об'єкта оренди орендарю
здійснюється орендодавцем у строки та на умовах,  що визначені у  договорі
оренди  землі,  за актом приймання-передачі."

У даному випадку Тимчасова угода не
містить строків та умов щодо передачі земельної ділянки в оренду за актом
приймання - передачі.

Фактично угода укладена без проекту
відведення земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) відсутній, сторони за угодою не складали акта приймання - передачі
земельної ділянки орендарю в користування.

Пунктом 3 Тимчасової угоди щодо
оренди землі передбачено, що тимчасова угода діє з моменту підписання до моменту
виготовлення проекту відведення земельної ділянки та його затвердження з
послідуючим укладенням договору оренди землі. Після укладення договору оренди
землі тимчасова угода припиняє свою дію. Тобто, угодою щодо оренди землі не
визначений певний календарний строк її дії.

Визначена в пункті 4 Тимчасової
угоди орендна плата не містить положень щодо
порядку її  перегляду.

Отже, зміст угоди порушує вимоги
статей 15, 17, 19  Закону України
"Про оренду землі".

Господарський суд виходить з того,
що також підставою для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки є,
у тому числі, його невідповідність вимогам частини 1 ст. 124 Земельного
кодексу, якою встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Але  в матеріалах справи рішення Куцеволівської
сільської ради про надання в оренду відповідачеві відповідної земельної ділянки
відсутнє.  Рішенням  Куцеволівської сільської ради № 18 від
14.04.2006 р., посилання на яке міститься у пункті 1 Тимчасової угоди,  надано лише дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельних ділянок для подальшої передачі їх в
оренду з правом послідуючого викупу, а не надано земельну ділянку  в оренду.

Відповідно до ч. 2 ст. 126
Земельного кодексу України  право оренди
землі оформляється договором, який реєструється
відповідно до закону.

Спірна Тимчасова угода, в порушення
вимог ст. 20 Закону України "Про оренду землі" та  Тимчасового порядку ведення державного
реєстру земель, затвердженого  наказом
Державного комітету України по земельних ресурсах  № 174 від 02.07.2003 р. і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України
25.07.2003р. за № 641/7962 з наступними змінами та доповненнями, не була
зареєстрована, а тому  згідно ст. 18
Закону України "Про оренду землі" не набрала чинності.

Оскільки поняття "момент
укладення угоди" та "момент набрання чинності угодою" не у всіх
випадках є тотожними, і в даному конкретному випадку такими не є, господарський
суд прийшов до висновку, що укладена відповідачами Тимчасова угода підлягає
визнанню недійсною в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставою для недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, дослідженні судом обставини
справи дають можливість зробити висновок про те, що в момент вчинення правочину
відповідачами не додержано вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України, що відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для
визнання даної Тимчасової угоди недійсною.

А тому вимоги прокурора є
обґрунтованими, позов прокурора підлягає задоволенню повністю.

У відповідності до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу України
державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу  стягуються з відповідача  у доход державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49,
82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України,  господарський
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати тимчасову угоду щодо оренди
землі для розміщення торгової точки площею 196 м.кв., що знаходиться в
АДРЕСА_2, укладену 05.06.2006 р. між Куцеволівською сільською радою та
приватним підприємцем ОСОБА_1 недійсною.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 (28122, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у доход Державного
бюджету на р/р 0002 в ГУДКУ в Кіровоградській області, МФО 823016,
ідентифікаційний код 24145329 -  85 грн.
державного мита.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 (28122, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)  у доход Державного бюджету України на р/р
0002, отримувач коштів: УДК у м. Кіровограді, банк отримувача: ГУДКУ
у Кіровоградській області, МФО 823016, код 24145329 - 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України рішення господарського  суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного  строку з дня його
прийняття.

Рішення може бути оскаржене до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд
Кіровоградської області.

Суддя                      В.В.Тимошевська