ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"20"
серпня 2008 р.

Справа
№ 9/5-2А.

за
позовом Підприємця
ОСОБА_1, м.  Луцьк

до
відповідача Луцької
об?єднаної державної податкової інспекції, м. Луцьк

про
визнання
протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.10.2007 р.
№/0 та рішення ДПА у Волинській області від 25.01.2008 р. №1118/25-00

Головуюча суддя Соломка Л.І.

При секретарі Кідиба Т.О.

Представники:

від
позивача: ОСОБА_1
-підприємець;

ОСОБА_2 - представник, довіреність №5 від
26.11.2007 р.;

від
відповідача: Дячук
В.М. - заст. начальника юрид. відділу Луцької ОДПІ,   довіреність №111 від 01.04.2008 р.;

Права та обов'язки представникам сторін
роз'яснені відповідно до ст.ст. 49,51 КАС України.

Відводу складу суду не заявлено.

Відповідно до ст.126 КАС України
представникам сторін повідомлено про здійснення повного фіксування  судового процесу  технічними засобами, а саме:
програмно-апаратного комплексу
„Діловодство суду” за ініціативою суду.

Суть
спору: Позивач -
суб?єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1звернувся до
господарського суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та
скасування  податкового
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 19.10.2007 р. №/0, згідно якого
за результатами перевірки Луцькою ОДПІ визначено суму податкового зобов?язання
з податку на додану вартість у розмірі 9 820,60 грн. (в тому числі, 6 075,94
грн. - основний платіж, 3 744,66 грн. штрафні (фінансові) санкції). Також
просить визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду
повторної скарги ДПА у Волинській області від 25.01.2008 р. №1118/25-006.

З
врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 08.07.2008р. просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції від 17.04.2008р. №/3 про визначення
податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 9 113,91 грн.
(в.т.ч. 6045,94 грн. основний платіж, 3037,97 - штрафні (фінансові) санкції).

Свої
позовні вимоги обгрунтовує наступним:

- при
проведенні перевірки фінансово-господарської діяльності працівники  Луцької ОДПІ дійшли висновку про порушення
підприємцем підп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 р. №168/97-ВР (далі - Закон України №168/97-ВР),
а саме, віднесено до складу податкового кредиту
суми ПДВ у зв?язку з придбанням будівельних матеріалів, що не стосуються
здійснюваного ним виду господарської діяльності - надання послуг з перевезення
вантажів автомобільним транспортом, та використання яких не підтверджено
документально;

- на
думку позивача ним подані до перевірки всі документи в підтвердження  виконання будівельних робіт  по поліпшенню та ремонту офісного та
інших  виробничих приміщень, що
використовувались  ним  у підприємницькій діяльності, тому вважає, що
правомірно на підставі наявних
податкових накладних відніс ці суми до податкового кредиту.

Відповідач
-Луцька ОДПІ  проти позову заперечує у
запереченнях від 21.05.2008 р. №178/10/10-002 та у  судовому засіданні з тих підстав, що
матеріалами перевірки податкового органу
підтверджено безпідставне віднесення сум до податкового кредиту з ПДВ 6
075,94 грн. за перевірений період з вартості
придбаних будівельних матеріалів та товарів, використання яких на
витрати, пов'язані з господарською діяльністю документально не підтверджено. За
наслідками перевірки Луцькою ОДПІ сформовано
та направлено платнику податкове повідомлення-рішення   від 19.10.2007 р. №/0  про нарахування  ПДВ у загальній сумі 9 820,60 грн. (основний
платіж -6 075,94 грн.,  штрафна
(фінансова) санкція -3 744,66 грн.).

На
думку відповідача  позивачем  під час перевірки і на час розгляду справи в
суді не подано доказів використання ТМЦ, за які проведена оплата і виписані
податкові накладні, у власній господарській діяльності. Крім  того, нез'ясованим  є питання чи мали операції з придбання та
реалізації  ТМЦ реальний характер,
оскільки наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до
Закону України “Про податок на додану вартість”необхідні для віднесення  певних сум до податкового кредиту, зокрема
виданих продавцями  податкових  накладних, не є безумовною  підставою для відшкодування ПДВ, якщо
податковий орган доведе, що наведені в таких документах  відомості не відповідають дійсності, зокрема,
коли не проводилися самі операції.

14.08.2008р.
представник позивача подав суду пояснення у якому зазначено, що підприємець
ОСОБА_1 за перевірений період надавав послуги з перевезення вантажів та
здійснював транспортно-експедиційну діяльність. Для підтримання рухомого складу
у належному стані, підприємець з механіками та водіями проводив ремонт
автомобілів та придбавав витратні матеріали, суму ПДВ з цих витрат у сумі 1
879,25 грн. вважає правомірно віднесеною до податкового кредиту.

Також представник позивача у судовому
засіданні стверджував, що ним подані достатні докази використання придбаних
підприємцем матеріалів і товарів для будівництва офісу і гаража у господарській
діяльності, вважає, що розмір зобов'язань в оспорюваному повідомленні-рішенні
повинен бути зменшений на суму 2 985,83 грн.

Податкові накладні на суму 1 210,86
грн. (7 податкових накладних) ним взагалі не включались до складу податкового
кредиту, не  були включені ні до
податкових декларацій з ПДВ ні в реєстри  податкових накладних, тому вважає
безпідставним виключення цієї  суми в
ході проведення перевірки.

Ухвалою
суду від 14.08.2008р. було зобов'язано Луцьку ОДПІ провести звірку по даних
податкового органу та долучених позивачем поясненнях та реєстрах податкових
накладних.

На
виконання винесеної ухвали суду Луцька ОДПІ повідомила, що в справі платника
ОСОБА_1 відсутні реєстри виданих та отриманих податкових накладних за спірний
період, тому провести звірку не є можливим, подані суду реєстри отриманих
податкових накладних не являються документами суворої звітності, не
прошиваються і не реєструються у податковому органі, тому не можуть свідчити
про наявність/відсутність тих фактів, що були на момент перевірки.

У
судовому засіданні 20.08.2008р. позивач подав клопотання про приєднання до
матеріалів справи акту комісійного обстеження від 18.08.2008р. щодо
використаних в загально будівельних і зовнішніх та внутрішніх оздоблювальних
роботах та загальногосподарській діяльності будматеріалів та інструментів на
загальну суму 17 915 грн. (в т.ч. ПДВ 2 985,83 грн.).

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити,
представник відповідача заперечував проти позову, просив у позові відмовити.

Із
пояснень представників сторін, матеріалів справи, господарський суд, -
В С Т А Н О В И В:

Луцькою
об'єднаною державною податковою інспекцією проведена планова документальна
перевірка дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні підприємницької
діяльності СПД -фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.10.2005р. по
30.06.2007р., за результатами перевірки складений акт від 02.10.2007р.
№242/17-235/ (а.с.8-18).

Перевіркою
правильності визначення податкового кредиту з ПДВ встановлено завищення
податкового кредиту в жовтні -грудні 2005р., січні -березні, травні -листопаді
2006р.; квітні, травні, червні 2007р. на загальну суму 6 075,94 грн., чим
порушено підпункт 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», а саме: підприємцем віднесено до складу податкового кредиту з
ПДВ суми у зв'язку з придбанням будівельних матеріалів, що не стосуються
здійснюваного виду діяльності та використання яких для здійснення
підприємницької діяльності не підтверджено документально (для перевірки не
подано інформацію про виконавців будівельних робіт, локальні кошториси, тощо)
згідно переліку податкових накладних.

За
результатами перевірки Луцькою ОДПІ направлено платнику податкове
повідомлення-рішення від 19.10.2007р. №/0, згідно якого визначено
податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 9
820,60 грн., 6075,94 грн. -основний платіж, 3477,66 грн. штрафні (фінансові)
санкції.

Згідно
рішення про результати розгляду повторної скарги від 25.01.2008р. №1118/25-006
ДПА у Волинській області частково скасовано податкове повідомлення-рішення
Луцької ОДПІ від 19.10.2007р. №/0 про нарахування ПДВ в частині
застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 706,69 грн.

В
ході адміністративного оскарження Луцька ОДПІ сформувала та направила платнику
податкове повідомлення-рішення від 04.02.2008р. із значком/2 на суму 9 113,91
грн. та від 17.04.2008р. із значком/3 на суму 9 113,91 грн. (в т.ч. 6045,94
грн. основний платіж 3037,97 -штрафні (фінансові) санкції), яке є предметом
спору у даній справі.

Оцінивши
зібрані по справі докази у їх сукупності, керуючись Конституцією України та
законами України суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на
чинному законодавстві та до задоволення не підлягають.

При цьому суд
виходив з такого:

Відповідно
до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори
в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно
з пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану
вартість»податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Податковий
кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом
6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх
імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням
(будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку
(п.7.4.1).

Відповідно
до підп. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону якщо платник податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку,
сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Таким
чином, невід'ємною ознакою наявності підстав для віднесення сум до складу  податкового кредиту є використання товарів
(робіт, послуг) для здійснення господарської діяльності.

Позивач
ОСОБА_1є суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою, зареєстрований
Луцькою районною державною адміністрацією
28.07.1993 р. реєстраційний запис НОМЕР_1, види діяльності -надання
послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом та
транспортно-експедиційна діяльність, перебуває на загальній системі оподаткування
і звітності.

Відповідно
до статті 320 ЦК України власник майна має право використовувати своє майно для
здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.
Виходячи із даної норми, фізична особа, яка у встановленому порядку зареєструвалась
підприємцем має право використовувати належне йому майно для підприємницької
діяльності, в даному випадку офісне приміщення і гаражі, при цьому сплачуючи
податки і збори в порядку і розмірах визначених законом та зобов'язана вести
податковий облік.

Водночас, дані податкового обліку
базуються на даних бухгалтерського обліку (ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(996-14), що покладає на
підприємця обов'язок ведення бухгалтерського обліку  в тих об'ємах, що передбачені системою
оподаткування, обліку та звітності, яку обрав сам підприємець (в даному випадку
загальна система оподаткування, також позивач є платником податку на додану
вартість).

Особливості оподаткування доходів
від зайняття підприємницькою діяльністю та інших доходів визначені розділом ІV
Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992 р. №13-92 (редакція від 03.06.2005 р.).

Відповідно до ст.13 Декрету до
складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, належать витрати,
які  включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про
оподаткування  прибутку підприємств».
Підприємець ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності використовує основні  фонди. Відповідно до підп. 8.3.6 ст.8 Закону
України  «Про оподаткування прибутку
підприємств»порядок бухгалтерського обліку балансової вартості груп основних
фондів установлюється Міністерством фінансів України, зокрема ПСБО-7
«Основні  засоби»затверджені наказом
Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000 р. Пунктом 5 Методичних
рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України №561 від 30.09.2003 р. визначено, що господарські
операції з будівництва, виготовлення, придбання, введення в експлуатацію,
підтримання в робочому стані, поліпшення і вибуття основних засобів
оформлюються  первинними документами, які
розкривають інформацію про: назву первинного документа, яка характеризує
оформлену господарську операцію; дату складання; назву підприємства, від імені
якого складено документ; зміст, кількісні та вартісні показники обсягу
господарської операції; назву об'єкта основних засобів, його інвентарний номер,
дату початку і місце експлуатації, термін корисного використання; технічну
характеристику (площа, обсяг, місткість, потужність тощо) та вартість об'єкта
основних засобів, його переоцінку, ремонт, поліпшення та амортизацію;посади
осіб, які здійснювали господарську операцію та оформлення первинних документів
з їх підписами; перелік технічної документації, що передається (приймається)
разом з об'єктом основних засобів, вид і кількість дорогоцінних металів, що
містяться в об'єкті основних засобів; походження коштів (власні, цільові),
використаних для придбання, будівництва і поліпшення основних засобів, та про
безоплатно одержані основні засоби; особистий підпис або інші дані, що дають
змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Вимоги до первинних облікових
документів визначені також ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні». Зокрема,
згідно з п.1 підставою  для  бухгалтерського обліку господарських
операцій  є первинні документи, які
фіксують факти  здійснення господарських
операцій. Первинні документи  повинні
бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо
-безпосередньо після її закінчення.

Між тим, підприємцем ОСОБА_1 під
час проведення податкової перевірки і неодноразових судових слухань не було
подано доказів про виконавця будівельних робіт, актів списання матеріалів на
будівництво, дозволів на будівництво чи поліпшення основних фондів,
правовстановлюючих документів на право  власності
чи користування  земельною ділянкою,
інших документів  для встановлення
зв'язку між придбаними будівельними
матеріалами та господарською діяльністю підприємця. У судовому засіданні
19.06.2008 р. представник позивача стверджував, що вимоги Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»на позивача не
поширюються і жодних  первинних
документів у нього немає і не повинно бути.

Водночас, у судове засідання
13.08.2008 р. подана довідка про використання будівельних матеріалів для
будівництва приміщення ПП ОСОБА_1 за період з 01.10.2005 р. по 30.11.2007 р. на
загальну суму 17 915 грн. (в тому числі ПДВ, 2 985,83 грн.) підписана
підприємцем  та зазначено, що дані
будівельні  матеріали обліковуються на
рахунку НОМЕР_2 бухгалтерського обліку
та підлягатимуть використанню в майбутніх періодах.

Також, у дане судове засідання  подані акти прийняття-передачі виконаних
робіт по ремонту рухомого складу на загальну суму за червень 2007 р., які не
були пред'явлені ні в ході перевірки, ні при апеляційному  узгодженні з вищестоящими податковими
органами ні на стадії судового розгляду. В даних актах зазначено лише, що на
ремонт автомобілів використані матеріали
без зазначення їх вартості, тому дані акти не відповідають вимогам до
первинних бухгалтерських документів та
складені не в момент виконання
господарських операцій, тому не можуть бути доказами  у розумінні ст.69 КАС України.

Твердження позивача, що
частина  податкових накладних (7) на
загальну суму 1 210,86 грн. взагалі не були включені  до податкового кредиту  спростовується тим, що платником  при подачі
до податкового органу податкових декларацій з ПДВ за спірний період не
долучались копії реєстру  виданих та
отриманих податкових накладних, тому перевірити даний факт не видається  можливим, оскільки реєстри податкових
накладних не є документом суворої звітності, не прошиваються і не
скріплюються  печаткою податкового органу.

Посилання позивача на акт
комісійного обстеження  від 18.08.2008 р.
за участю спеціаліста (інженера-будівельника) не заслуговує на увагу суду,  оскільки висновки спеціалістів з відповідних
питань, подані ними поза межами проведення судової  експертизи, не є експертизою у розумінні
ст.ст. 81,82 КАС країни, а тому не можуть прийматись до уваги судом.

Враховуючи вищенаведене, підстави
до задоволення позову відсутні, тому у позові слід відмовити.

Керуючись Конституцією
України, Законами України «Про податок на додану вартість», ст.ст.69,71,79,86,158-160
КАС України, господарський суд

п о с т а н о  в и в:

1. У позові відмовити.

На постанову  через суд
першої інстанції може бути  подано
заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови
в повному обсязі.

Апеляційну  скаргу може бути подано через суд першої
інстанції протягом двадцяти днів після
подання заяви  про апеляційне
оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду
апеляційної  інстанції.

Апеляційну скаргу може  бути
подано без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
установлений для подання  заяви про
апеляційне  оскарження.

Постанова набирає  законної сили
після закінчення строків для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Л.І. Соломка

Дата виготовлення повного

тексту постанови - 26.08.2008 р.