ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"05" листопада 2008 р.

справа № 5020-11/263-5/376-11/367-13/123-11/404

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпус „Плюс”

(99840 м. Севастополь, смт Кача вул. Первомайська, 10)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Ален”

(99011 м. Севастополь, вул. Леніна, 42-А, 99040, м. Севастополь, вул. Геловані, 12-А)

про стягнення заборгованості по договору

Суддя Дмитрієв В.Є.

Представники сторін:

позивач ТОВ “Олімпус ”Плюс” –П‘янікін В.В., представник, довіреність б/н від 01.08.08

відповідач ТОВ „Ален” – Жилін І.Б., представник, довіреність б/н від 09.07.08;

СУТЬ СПОРУ:

26.10.2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Олімпус? Плюс” звернулося до господарського суду м. Севастополя з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ален” про стягнення заборгованості за договором у розмірі 112043,38 грн. Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 156 496,68 грн. боргу, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов’язання за договором поставки в результаті чого виникла заборгованість.

Представник відповідача позов визнав частково, вважає, що у зв’язку з неналежною якість товару, поставленого позивачем за договором, його борг складає 40389,12 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

16 червня 2005 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю „Олімпус? Плюс” (Постачальник) та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю „Ален” (Замовник) було укладено договір поставки № 9/05-2005-396/ПС.

Відповідно до п. 1.1 цього договору Постачальник зобов‘язався поставити та передати у власність Замовника обладнання (Товар) в асортименті, кількості та за ціною, що вказані у специфікації на Товар, а Замовник зобов‘язався прийняти Товар та оплатити його на умовах договору.

На виконання договору поставки 20 липня 2005 року на склад відповідача був поставлений Товар: нова вітрина холодильна (гастрономічна) у вигляді підкови з двома кутовими елементами, вартістю 82 389 грн 12 копійок (разом з ПДВ) та боннет морозильний „Bonnet NEVE” який був у використанні, вартістю 58 080 грн 00 копійок. Факт поставки та прийняття Товару підтверджено розхідною накладною № ОП-000000007 від 20.07.2005 року.

Згідно п. 5.4. Договору здача-приймання Товару по кількості та якості здійснюється в пункті поставки Товару по накладній або товарно-супровідним документам.

Пунктом 5.5 Договору встановлено, що при виявлені невідповідності якості або нестачі Товару на момент приймання складається акт, який підписується представниками сторін.

Згідно п. 5.7. Договору введення обладнання в експлуатацію здійснюється Постачальником та визначається окремим договором на проведення монтажних робіт.

Розділом 2 договору поставки встановлено порядок розрахунку сторін та вартість поставки. Відповідно до цього розділу ціна на Товар фіксується у специфікації на Товар, що є додатком до договору поставки. Пунктом 2.3. Договору встановлено, що відповідач має сплатити за поставлений товар грошові кошти поетапно. Останнім днем оплати Товару встановлено 01 січня 2006 року.

Пунктом 6.7. Договору встановлена відповідальність Замовника за несвоєчасну оплату Товару в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Проте відповідачем сплачено лише 42 000 грн 00 копійок, що підтверджується платіжними дорученнями № 2593 від 17.06.2005 року (1 000 грн 00 коп), № 226008885 від 17.06.2005 року (19 000 грн 00 коп), № 2333 від 23.06.2005 року (2 000 грн 00 копійок), № 2642 від 23.06.2005 року (20 000 грн 00 коп).

03 серпня 2005 року відповідачем складено акт приймання продукції виробнично-технічного призначення за якістю. Відповідно до цього акту боннети морозильні фірми „Bonnet NEVE” за своїми технічними характеристиками не забезпечують температуру в охолоджуваному об’ємі –18єС –20єС, тобто не відповідають вимогам договору та специфікації по якості. Позивач вказаний акт не підписав та висловив свою думку в додатку № 1 до акту. У цьому додатку позивач не погодився з висновками відповідача стосовно якості боннетів морозильних через те, що при перевірці якості боннетів морозильних використовувалися холодильна централь та компресори не відповідної потужності, а також через те, що представник позивача не приймав участі у розрахунку виробничих потужностей системи та монтажі продукції, а був присутнім (на прохання відповідача) лише при настройці обладнання. Нести відповідальність за роботу монтажників та спеціалістів відповідача позивач не може.

20 вересня 2005 року відповідач звернувся до позивача з проханням надати паспорта та правила монтажу та експлуатації обладнання, які були необхідні для роботи експерта Севастопольської торгово-промислової палати.

18 жовтня 2005 року відповідач в односторонньому порядку відмовився від договору поставки № 9/05-2005-396/ПС від 16.06.05 року , що підтверджується заявою відповідача (вих. № 1329 від 18.10.05 р).

Відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву, він визнав існування заборгованості по договору № 9/05-2005-396/ПС від 16.06.05 року перед позивачем в розмірі 40 389 грн 12 коп. Решту позовних вимог просить суд не задовольняти. Під час досудового врегулювання спору та під час судового розгляду відповідач не сплатив на користь позивача визнаної їм суми заборгованості.

Відповідно до висновку комісійної комплексної судової товарознавчої експертизи № 261 від 02.07.2007 року отримані наступні висновки:

1)          Через відсутність в експертній установі технічної бази та через ненадання такої бази позивачем та відповідачем встановити якість та технічний стан боннету морозильного „Bonnet NEVE” не виявляється можливим.

2)          Робота боннету морозильного „Bonnet NEVE” без підключення до холодильної установки (холодильного агрегату з компресором) не можлива.

3)          Забезпечення температури –18єС –22єС при використанні компресора, розрахункове вироблення холоду якого складає 23 100 Вт при температурі кипіння фреону R-404a-35 ОС на базі трьох компресорів Frascold S 10-51 S-Y, було розраховано та рекомендоване підприємством ТОВ „Варс” (м. Київ).

4)          Забезпечення температури –18єС –22єС при використанні компресора, розрахункове вироблення холоду якого менше ніж 23 100 Вт, не можливо, оскільки розрахункова потужність випарника боннету складає 28,2 кВт.

5)          Робота морозильного боннету в температурному режимі від –18єС –22єС залежить від хладопродуктивності холодильного обладнання, температури кипіння хладагенту, типу використовуваного хладагенту, температури навколишнього середовища і повноти завантаження боннету.

Суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню через наступні обставини.

Договором поставки № 9/05-2005-396/ПС від 16.06.05 року встановлено, що відповідач має сплатити фактично отриманий ним товар на умовах, встановлених договором. Відповідно п. 5.4. договору поставки та накладної № 000000007 від 20.07.2005 року відповідач отримав Товар та не мав на час його отримання претензій з кількості та якості, а через такі обставини позивач вважається таким, що виконав свої зобов’язання за договором в повному обсязі належним чином.

Відповідно до пункту 5.7. Договору відповідач мав укласти окремий договір з позивачем на монтаж та введення в експлуатацію обладнання, поставленого за договором № 9/05-2005-396/ПС від 16.06.05 року. Натомість відповідач 03 серпня 2005 року самостійно, після спливу 14-ті днів після фактичного отримання товару, почав монтаж обладнання та його введення в експлуатацію. Перед початком монтажу відповідач не звернувся до позивача з пропозицією укласти договір на монтаж та не витребував у позивача технічної документації для монтажу та введення в експлуатацію обладнання, отриманого за договором поставки. Відповідно до ст. 268 ч. 2 ГК України номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу. Відповідач звернувся до позивача з вимогою про надання технічної документації лише 20.09.2005 року, тобто після спливу двох місяців з дати фактичної поставки товару та спроби його самостійного монтажу. До того ж метою отримання технічної документації на товар було не монтаж обладнання, а надання цієї документації експерту Севастопольської ТПП. Проте необхідність та можливість участі експерта Севастопольської ТПП в прийманні по якості та перевірці холодильного обладнання піддається судом сумніву через наявність в матеріалах справи відомостей про відсутність в Севастопольській ТПП спеціалістів належної кваліфікації.

В обґрунтування порушень умов договору стосовно оплати отриманого товару представник відповідача посилався на те, що поставлене обладнання було неналежної якості. Свої вимоги представник відповідача обґрунтовував актом приймання продукції виробнично-технічного призначення за якістю від 03.08.2005 року. Проте з доводами представника відповідача не можна погодитися через те, що висновки вказаного акту спростовуються висновком комплексної комісійної товарознавчої судової експертизи, якою встановлено, що робота боннету морозильного „Bonnet NEVE” без підключення до холодильної установки (холодильного агрегату з компресором) не можлива, а також те, що забезпечення температури –18єС –22єС при використанні компресора, розрахункове вироблення холоду якого менше ніж 23 100 Вт, не можливо, оскільки розрахункова потужність випарника боннету складає 28,2 кВт. Компресор вказаної експертами потужності відповідачем не підключався до обладнання, тому прийняти до уваги висновки акту від 03.08.2005 року не вбачається за можливе.

Представник відповідача заявив клопотання про проведення додаткової судової експертизи з метою перевірки якості поставленого товару. При цьому відповідач зобов’язався забезпечити експерту технічну базу для проведення дослідження. Але ж після задоволення клопотання представника відповідача та призначення додаткової експертизи, проведення експертизи стало неможливим саме через не забезпечення експерту технічної бази для проведення дослідження.

Згідно положень статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Інших доказів належної якості товарів, які б могли бути підставою для відмови в позові, відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення суми основного боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, згідно доданого розрахунку обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України та статті 549 Цивільного кодексу України виконання зобов’язань може забезпечуватися пенею.

Позивачем, згідно умов договору нарахована пеня в сумі 13 574 грн. 26 коп, яка підлягає стягненню.

Згідно з вимогами статті 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті державного мита і витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу та витрати з проведення експертизи пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИР1ШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ален” (99011 м. Севастополь, вул. Леніна, 42-А, 99040, м. Севастополь, вул.. Геловані, 12-А, рахунок у Севастопольській філії ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 384986, рахунок № 788) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Олімпус? Плюс” (м. Севастополь, вул. Первомайська, 10, рахунок у Севастопольській філії АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 324195, р/с № 7581) заборгованість за обладнання поставлене за договором № 9/05-2005-396/пс від 16.06.2005 року в розмірі 156 496 грн 68 коп (сто п’ятдесят шість тисяч чотириста дев’яносто шість гривень 68 копійок), у тому числі: 98 469 грн 12 коп –сума основного боргу за поставлене обладнання, 13 574 грн 26 коп –сума пені по договору, 36 045 грн 59 коп –індекс інфляції, 8 514 грн 71 коп –сума 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ален” (99011 м. Севастополь, вул. Леніна, 42-А, 99040, м. Севастополь, вул.. Геловані, 12-А, рахунок у Севастопольській філії ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 384986, рахунок № 788) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Олімпус? Плюс” (м. Севастополь, вул. Первомайська, 10, рахунок у Севастопольській філії АКБ „Укрсоцбанк”, МФО 324195, р/с № 7581) судові витрати по справі в розмірі 2 264 грн 17 коп, у тому чилі: 1564 грн 97 коп –державне мито, 118 грн 00 коп –витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, 581 грн 20 коп –оплата за проведення судової експертизи.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Копії рішення направити на адресу сторін.

Суддя В.Є. Дмитрієв

Розсилка:

ТОВ “Олімпус „Плюс”

(99840 м. Севастополь, смт Кача вул. Первомайська, 10)

ТОВ “Ален”

(99011 м. Севастополь, вул. Леніна, 42-А, 99040, м. Севастополь, вул. Геловані, 12-А)