ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2008 р. Справа № 58/170-08 (н.р. 33/251-06)

вх. номер 6357/3-58

Суддя Господарського суду Харківської області Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання Фоменко О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Корякін М.І., довіреність № 01-62 юр/4704 від 04.08.2008 року

відповідача - Бондаренко Н.І., довіреність бн від 16.05.2007 року

розглянувши матеріали справи за позовом: Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна", с. Огіївка Сахновщинського району Харківської області

про стягнення 377554,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просить суд стягнути з відповідача 377554,48грн. вартості електричної енергії (тарифна складова - 374310,86 грн. та ПДВ на електричну енергію - 3243,62 грн.) за графіком погашення реструктуризованої заборгованості за спожиту електроенергію, укладеним між сторонами 14.02.2002 року до договору № 47 на користування електричною енергією від 23.07.1998 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов’язання, які ним підтвердженні шляхом підписання графіку реструктуризації від 14.02.2002 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Зазначений графік реструктуризації заборгованості позивач вважає новацією, тобто новим зобов’язанням з підписанням якого припинилось первісне зобов’язання, тому зобов’язання на його думку не підлягає підтвердженню первинними документами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечує проти позову, посилаючись на те, що наявність чи відсутність будь-яких зобов’язань сторін повинна підтверджуватися первинними документами – договором, звітами про реалізацію електроенергії, актами фіксації показань приладів, заявками, рахунками, платіжними документами, банківськими виписками за відповідні розрахункові періоди тощо. Зазначив, що графік реструктуризації заборгованості – це двостороння узгоджена між сторонами угода відносно розстрочки погашення заборгованості, яку на виконання Постанови КМУ від 20.08.2000 року "Про заходи щодо погашення заборгованості реформованих сільськогосподарських підприємств на використану електроенергію", а також розпорядження Харківської обласної адміністрації № 858 від 20.08.2000 року, електропостачальник був зобов’язаний надати відповідачу як сільськогосподарському виробнику. Відповідач вважає, що при укладанні графіку сторони лише домовились про зміну строків та способів виконання зобов’язань за договором, а саме – розстрочення оплати заборгованості, що виникли за договором. Твердження представника позивача, що зазначений графік є новацією, тобто новим зобов’язанням з підписанням якого припинилось первісне зобов’язання відповідач вважає таким, що не відповідає ані обставинам справи, ані вимогам чинного законодавства України, бо у самому графіку зазначено, що він є невід’ємною частиною договору постачання електричної енергії № 75047 від 27.07.1998 року, тобто зобов’язання, які виникли за договором (первісні зобов’язання) не могли припинитися у зв’язку із підписанням графіку. Також, відповідач наголошує, що за даними його бухгалтерського обліку заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, не існує, а оскільки в графіку не зазначено періоду її виникнення, структури цієї заборгованості, то він позбавлений можливості надати докази її сплати чи не сплати. Відповідач стверджує, що у СВК "Україна" відсутня заборгованість перед позивачем за період з січня 2000 року до цього часу.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

23.07.1998 року між ДАЕК "Харківобленерго", правонаступником якої є позивач по справі та КСП "Україна", правонаступником якого є відповідач по справі, був укладений договір № 47 на користування електричною енергією.

У відповідності до умов договору позивач зобов’язався відпускати відповідачеві електричну енергію, як різновид промислової продукції, в межах 1634 кВТ, дозволеної до використання потужності згідно з визначеними цим договором умовами та величинами постачання електроенергії та потужності, а відповідач зобов’язався своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та потужність, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в цей період тарифами, індексом цін та умовами договору.

Позивач, обґрунтовуючи в позовній заяві вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 47 від 23.07.1998 року, посилається на те, що згідно з підписаним сторонами Графіком погашення реструктуризуємої заборгованості від 14.02.2002 року за період з лютого 2002 року по червень 2006 року, станом на 01.07.2006 року, стягненню підлягає заборгованість у сумі 448360,64 грн. вартості електричної енергії ( тарифна складова - 374310,86 грн. та ПДВ на ее – 3243,62 грн.), 535,62 грн. вартості екологічної складової тарифу ( тарифна складова ЕКС – 446,2 грн. та ПДВ на ЕКС – 89,42 грн.), 10464,70 грн. екологічної надбавки, 4701,12 грн. пені.

Згідно з Постановою Вищого господарського суду України від 17.04.2008 року по справі № 33251-06 предметом судового розгляду даної справи є позовні вимоги АК "Харківобленерго" до СВК "Україна" в частині стягнення 377554,48 грн. вартості електричної енергії.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що 14.02.2002 року між сторонами укладено Графік погашення реструктуризованої заборгованості за спожиту відповідачем електроенергію, за яким сторони дійшли згоди щодо того, що реструктуризації підлягає заборгованість на загальну суму 521522,95 грн. Вищезазначений Графік було укладено згідно з п. 7.5. "Правил користування електричною енергією", затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України за № 28 від 31.07.1996 р. зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою НКРЕ "Про внесення змін та доповнень до "Правил користування електричною енергією № 928 від 22.08.2002 року", у разі виникнення заборгованості за спожиту електричну енергію сторони мають право укласти графік погашення заборгованості. У разі укладення та обопільного погодження, графік погашення заборгованості є невід’ємною частиною договору.

Таким чином, уклавши цей графік сторони фактично змінили строки виконання відповідачем зобов’язання щодо оплати за договором на користування електричною енергією, при цьому первісне зобов’язання не припинилось. Твердження представника позивача, що зазначений графік є новацією, тобто новим зобов’язанням з підписанням якого припинилось первісне зобов’язання не відповідає обставинам справи та вимогам ст. 604 Цивільного Кодексу України, бо у самому графіку зазначено, що він є невід’ємною частиною договору постачання електричної енергії № 75047 від 23.07.1998 року, тобто зобов’язання, які виникли за договором (первісні зобов’язання) не могли припинитися у зв’язку із підписанням графіку.

Позивачем до матеріалів справи, окрім договору №47 від 23.07.1998 року та графіку погашення реструктуризованої заборгованості за спожиту відповідачем електроенергію від 14.02.2002 року, надано також договір № 75047 про постачання електричної енергії від 17.08.2004 року між СВК "Україна" та АК "Харківобленерго", якій свідчить про те, що з 17.08.2004 року дію договору № 47 від 23.07.1998 року припинено у зв’язку з укладенням нового договору. При цьому, у позовній заяві періодом, за який виник борг за договором № 47 від 23.07.1998 року позивач визначає період з лютого 2002 року по червень 2006 року, але ж у зазначений період договір № 47 від 23.07.1998 року вже припинив свою дію, та діяв новий договір. Відповідачем по справі надані документи, які підтвердили відсутність поточної заборгованості за період з січня 2000 року, що також у судовому засідання підтвердив представник позивача.

Оскільки позивач обґрунтовує свої вимоги невиконанням відповідачем Графіку до договору № 75047 від 23.07.1998 року, суд зобов’язав позивача надати розрахунок суми боргу з зазначенням конкретного періоду, у якому виникла заборгованість, а також надати підтвердження того, що договір № 74047 від 23.07.1998 року, невід’ємною частиною якого є Графік від 14.02. 2002 року та договір № 47 від 23.07.1998 року є тотожними. Крім пояснень представника позивача, ніяких письмових доказів, які б регламентували порядок присвоєння номерів договорам чи номерів особових рахунків споживачів, позивачем суду надано не було, у зв’язку з чим, суд вважає недоведеним той факт, що Графік від 14.02.2002 року є додатком саме до договору № 47 від 23.07.1998 року.

Позивачем було надано розрахунок суми боргу по графіку погашення заборгованості від 14.02.2002 року за період з лютого 2002 року по червень 2006 року станом 01.07.2006 року. Проаналізувавши розрахунок суми боргу, наданий позивачем 20.11.2008 року, суд дійшов висновку, що цей документ є лише розшифруванням щомісячного погашення по Графіку від 14.02.2002 року, а саме яким чином кошти розподіляються по складовим та не містить даних, які було витребувані судом, а саме даних про період виникнення заборгованості. Також, з наданого розрахунку, не вбачається на підставі яких саме нормативів та вимог позивач розрахував суми щомісячного погашення заборгованості за спожиту відповідачем електроенергію, встановлені відповідно до Графіку.

З урахуванням цього, підставою виникнення заборгованості за спожиту електричну енергію є лише договір про користування електричною енергією, а наявність або відсутність заборгованості повинна підтверджуватися первинними документами. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість, яку позивач просить стягнути за відповідним графіком, має бути доведена відповідними первинними документами.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з цього, саме позивач повинен довести наявність порушень, тобто грошові вимоги позивача до відповідача мають бути підтверджені відповідними доказами – договором, звітами про реалізацію електроенергії, актами фіксації показань приладів, заявками, рахунками, платіжними документами, банківськими виписками за відповідні розрахункові періоди, а не лише додатком до договору, який встановлює порядок та строки оплати.

За умов коли позивачем не надано до суду первинних документів, що підтверджують заявлені вимоги до боржника наданий Графік реструктуризації заборгованості від 14.02.2002 року суд не приймає у якості належного доказу, на підставі якого можливо задовольнити позовні вимоги позивача.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями ст.ст.1, 12, 47, 49, 82-84 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 10.12.2008 року.

Суддя Присяжнюк О.О.