ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.08 Справа № 18/146/08

Носівець В.В.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерпромтех” (юридична адреса: 54052, м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15к., адреса для листування: юридична фірма “МПортал”, 54001, м.Миколаїв-1, ас 27),

до закритого акціонерного товариства “БАН” (юридична адреса: 69057, м.Запоріжжя, вул.Тамбовська, 3)

про стягнення 8989,20 грн.,

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: не прибув; в судовому засіданні 04.08.2008 р. –Пономаренко А.П., довіреність № 07630-04 від 01.07.2008 року;

від відповідача: Ватрушкін О.С., довіреність № 866 від 01.07.2008 року;

СУТНІСТЬ СПОРУ

До господарського суду Запорізької області 15.07.2008 року звернулось товариство з обмеженою відповідальністю “Інтерпромтех” з позовною заявою до закритого акціонерного товариства “БАН” про стягнення 8989,20 грн. на підставі Договору підряду №044/2005 від 16.12.2005 року та п. 2 ст. 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 17.07.2008 року порушено провадження у справі №18/146/08, судове засідання призначено на 04.08.2008 р. Ухвалою суду від 04.08.2008 року розгляд справи, в порядку ст. 77 ГПК України, був відкладений до 12.08.2008 року.

Позивач підтримав позовні вимоги, і з підстав, викладених у позові, просить суд задовольнити їх у повному обсязі та стягнути з відповідача 7465,24 грн. витрат від інфляції і 1523,96 грн. 3 % річних.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, вказує на безпідставність нарахування витрат від інфляції та 3% річних. Мотивує свої позицію тим, що позивач посилаючись на ст. 625 ЦК України, як підставу своїх позовних вимог, повинен був направити відповідачу вимогу, згідно приписів ст. 530 ЦК України. Також вважає, що сторонами був змінений порядок розрахунків за договором, в зв’язку з направленням позивачем відповідачу претензії 05.04.2007 р. із вимогою про сплату ним суми основного боргу. Крім того, зазначає, що відповідач своє зобов’язання вже виконав, хоча і примусово.

Судове засідання закінчено 12.08.2008 року оголошенням вступної та резолютивної частин рішення.

Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.12.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір підряду №№044/2005 (надалі - договір).

Відповідно умов Договору позивач зобов’язався виконати роботи, а відповідач прийняти та оплатити роботи на умовах, визначених Договором.

На виконання умов Договору позивач виконав для відповідача підрядні роботи на загальну суму 116 902,80 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт і актами приймання виконаних робіт за квітень 2006 року.

Як свідчать матеріали справи та підтверджується сторонами, позивач свої зобов’язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач частково оплатив суму за Договором, у розмір 46402,80 грн., що підтверджується виписками банку.

Заборгованість за договором у розмірі 70500,00 грн., була стягнута примусово з відповідача за рішенням господарського суду Запорізької області від 04.07.2007 року у справі № 6/242/07.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 35 ГПК України обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони...Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи...

Доводи відповідача щодо зміни порядку розрахунків за договором, в зв’язку з направленням позивачем відповідачу претензії 05.04.2007 р. із вимогою про сплату ним суми основного боргу, не знаходять свого підтвердження, оскільки при розгляді справи № 6/242/07 з’ясовано, що позивач 08.02.2007 р., згідно умов договору підряду виставив відповідачу рахунок-фактуру від 05.02.2007 р., який був вручений відповідачу 08.02.2007 р., і повинен був бути сплачений відповідачем на протязі 5 днів (тобто до 13.02.2007 р.), що зроблено відповідачем не було. До того ж, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі і це встановлено рішенням суду у даній справі.

Щодо претензії направленої в квітні 2007 р. на адресу відповідача (яку він вважає такою що змінила умови договору в частині строку і порядку розрахунків), то слід зазначити, що порядок досудового врегулювання спору не є обов’язковим на даний час, до того ж пунктом 6.3 договору підряду сторони обумовили, що порядок розрахунків може бути змінений за погодженням сторін. Але ж відповідачем вказана претензія залишена без задоволення і реагування (наприклад, в порушення п.13.3 Договору підряду), що також встановлено рішенням у справі № 6/242/07. А за таких, обставин порядок розрахунків не є зміненим і не є погодженим сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Факт порушення умов, визначених змістом зобов’язання, та факт несплати у визначений зобов’язанням термін виконаних робіт доведений під час розгляду справи №6/242/07.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача втрат від інфляції і стягнення 3% річних від простроченої суми за період часу з 13.02.2007 року по 02.11.2007 р. Мотивує вказаний період стягнення тим, що виставлений рахунок, як зазначалося раніше повинен був бути оплачений відповідачем до 13.02.2007 р. –і це є початком строку нарахування зазначених сум; а кінцевий термін нарахування (тобто 02.11.2007 р.) –є фактичним строком отримання боргу, згідно оплати, стягнутої в примусовому порядку Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби ЗМУЮ, на підставі наказу № 6/242/07 від 16.07.2007 р., що підтверджується випискою банку від 02.11.2007 р. на надходження суму боргу на рахунок позивача.

Відповідно до розрахунку позивача –сума втрат від інфляції складає 7465,24 грн., сума 3% річних –1523,96 грн.

Суд знаходить розрахунки позивача обґрунтованими, а вимоги про стягнення з відповідача витрат від інфляції в сумі 7465,24 грн. та 3% річних в сумі 1523,96 грн. за період часу з 13.02.2007 року по 02.11.2007 р., такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача під час розгляду справи, щодо посилання позивача на статтю 625 ЦК України, як підставу своїх позовних вимог, і його обов’язку направити відповідачу вимогу, згідно приписів ст. 530 ЦК України, також не знайшли свого підтвердження. Відповідач хибно розуміє приписи статті 530 та частини 2 ст. 625 ЦК України, оскільки статтею 530 ЦК України кредиторові надано право вимагати виконання зобов’язання у будь-який час, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. Главою 51 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов’язання і відповідальність за порушення зобов’язання –це статті з 610 по 625. Таким чином законодавець, згідно змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачив відповідальність за порушення зобов’язання і зобов’язав боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора (право вимагати чи не вимагати) сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з закритого акціонерного товариства “БАН” (69057, м. Запоріжжя, вулиця Тамбовська, 3; , р/р № 210 в ЗФ ТОВ “Укрпромбанк”, МФО 313935) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерпромтех” (54052, м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15к; , р/р№ 8001 в МФ АКБ “Імексбанк”, МФО 326825) 7465 (сім тисяч чотириста шістдесят п’ять) грн. 24 коп. втрат від інфляції, 1523 (одну тисячу п’ятсот двадцять три) грн. 96 коп. 3% річних, 102 (сто дві) грн. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу Видати наказ.

Суддя В.В. Носівець

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано, згідно з вимогами ст.84 ГПК України, 20.08.2008р.