ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.08.08 Справа №11/143/08

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

, Шевченко Т. М.

при секретарі Шерник О.В.

За участю представників позивача: Немерюк О.А. – дов. №б/н від 07.02.08р.

представників відповідача: Подоляк С.В. – дов. №12-юр від 15.04.08р.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Театр Данилко”, м. Київ

на ухвалу господарського суду Запорізької області від 28.05.2008р. у справі №11/143/08

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Театр Данилко”, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Єременко Вадима Валентиновича, м. Запоріжжя

про стягнення 10 300 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №1469 від 12.08.2008р. справа № 11/143/08 передана для розгляду колегії суддів у складі: Головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач); суддів: Коробки Н.Д., Шевченко Т.М.

Колегія суддів прийняла справу до провадження.

За заявою представників сторін судовий процес здійснювався без фіксації технічними засобами, за їх згодою у судовому засіданні 12.08.2008р. оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.05.2008р. у справі №11/143/08 (суддя Гончаренко С.А.) відмовлено ТОВ «Театр Данилко» у задоволенні позову до Фізичної особи - підприємця Єременко Вадима Валентиновича про стягнення 10300грн. компенсації за порушення авторських прав на текст та музику музичного твору «А я смеюсь» у виконанні Верки Сердючки.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що ТОВ «Театр Данилко» є неналежним позивачем у справі, оскільки на теперішній час виключне авторське право і суміжні права на музичну композицію «А я смеюсь» належить ПП «Українське музичне видавництво» згідно договору від 03.01.06р. №11/06, відповідно до якого останнє придбало виключне право на використання авторських майнових прав на Твори, вказані в Каталозі, в тому числі на Твір “А я смеюсь” (автор –“Любаша”).

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням, ТОВ «Театр Данилко» звернулось до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення, яким порушено права інтелектуальної власності ТОВ «Театр Данилко». Вказує, що судом порушено норму ст.15 Закону України «Про авторське право та суміжні права», згідно якої лише автору чи іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. До матеріалів справи було надано договори від 20.06.05р. та від 27.12.05р., які підтверджують наявність виключних авторських прав на музичну композицію «А я смеюсь» ТОВ «Театр Данилко» у повному обсязі. В 2006 році разом із іншими творами, твір «А я смеюсь» позивачем випущено в альбомі Верки Сердючки «Tralli – Valli». На обкладинках альбомів з фонограмами чітко зазначається, що автором тексту та музики твору є «Любаша», а власником авторських прав на нього є ТОВ «Театр Данилко». Також при винесенні рішення судом не були враховані вимоги абз.2 ч.1 ст.15 та ст.ст.31,32 Закону України «Про авторське право та суміжні права», які передбачають передачу виключних авторських прав лише на підставі договору.

У судовому засіданні представник ТОВ «Театр Данилко» підтримав доводи апеляційної скарги. Крім того зазначив, що згідно договору від 03.01.06р. №11/06 «Про передачу виключних майнових авторських прав», укладеного між ТОВ «Театр Данилко» та ПП «Українське музичне видавництво», останньому надано виключне право на використання авторських майнових прав на Твори, зазначені в Каталозі, лише з наступним їх використанням у формі Мобільного контенту або у формі «караоке». Відповідачем же музична композиція «А я смеюсь» використовувалась публічно без відповідних на те дозволів з музичного автомату.

Фізична особа - підприємець Єременко Вадим Валентинович відзив на апеляційну скаргу не надав, його представник у судовому засіданні вказав на законність винесеного судом рішення, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Статтею 2 Закону України “Про авторське право і суміжні права” передбачено, що законодавство України про авторське право і суміжні права базується на Конституції України і складається з відповідних норм Цивільного кодексу України, цього Закону, законів України “Про власність”, “Про кінематографію”, “Про телебачення і радіомовлення”, “Про видавничу справу”, “Про розповсюдження примірників аудіовізуальних творів та фонограм” та інших законів України, що охороняють особисті немайнові права та майнові права суб'єктів авторського права і суміжних прав.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першою статті 11 Закону України “Про авторське право і суміжні права” передбачено, що первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Музикальна композиція “А я смеюсь” є результатом творчої роботи автору Тетяни Залужної, відомої під псевдонімом “Любаша”.

Згідно ч.2 ст.32 Закону, передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору.

20.06.05 між “Любашею” (Автор) та ТОВ “Мама Мьюзік” (Правонабувач) укладені договори б/н про відчуження авторських прав, згідно яких Автор відчужує на користь Правоотримувача за плату, а Правоотримувач отримує виключні, всі в повному обсязі, авторські майнові права на Твір (за одним договором –оригінальний текст, а за іншим –завершена музична форма, під робочою назвою “Смеюсь (А я смеюсь).

27.12.05 між ТОВ “Мама Мьюзік” (Правовідчужувач) та ТОВ “Театр Данилко” (Правонабувач) укладений аналогічний договір про відчуження авторських прав та суміжних прав, згідно якому виключні права на ряд творів, в тому числі на Твір “А я смеюсь” передані ТОВ “Театр Данилко”.

Позивач вказує, що з дня укладення договору з ТОВ “Мама Мьюзік” він став суб'єктом авторського права відповідно до вимог ст.7 Закону України “Про авторське право і суміжні права”, якому належать всі виключні майнові авторські права, передбачені ст.15 Закону, зокрема й виключне право дозволу на використання музичного твору іншими суб'єктами.

23.11.07 постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя по справі про притягнення до адміністративної відповідальності Єременка В.В., що здійснює господарську діяльність в якості приватного підприємця, було встановлено, що ним 21.09.07 о 18.00год. в кафе “Раж” незаконно використовувався об'єкт права інтелектуальної власності, а саме: публічно виконувався музичний твір “А я смеюсь” у виконанні Верки Сердючки (протокол огляду від 21.09.07) за відсутності авторського договору та договору на виплату винагороди (роялті) за використання фонограм, опублікованих з комерційною метою.

У зв'язку зі спливом двомісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, провадження по цій справі про адміністративне правопорушення припинено.

Позивач вказує, що своїми діями відповідач порушив його виключне майнове авторське право і на підставі ст.52 Закону України “Про авторське право і суміжні права” просить стягнути з останнього відповідні компенсації, а саме: 5150грн. за порушення авторських прав та текст музичного твору та 5150грн. за порушення авторських прав на музику музичного твору.

Колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного:

Частиною 2 ст.426 ЦК України передбачено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об’єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об’єкт на власний розсуд.

Згідно ст.1 Закону України “Про авторське право і суміжні права” виключне право –майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст. 426 ЦК України, використання об’єкту права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об’єкту права інтелектуальної власності.

Як на підставу для відмови у задоволенні позову ТОВ «Театр Данилко» господарський суд послався на договір про передачу виключних майнових авторських прав №11/06 від 03.01.06 (з додатковою угодою і додатками), згідно якому ТОВ “Театр Данилко” (Правоволодар) надає, а ПП “Українське Музичне Видавництво” (Видавник) дає згоду придбати виключне право на використання авторських майнових прав на Твори, вказані в Каталозі, в тому числі на Твір “А я смеюсь” (автор –“Любаша”). Як наслідок, суд дійшов висновку, що ТОВ «Театр Данилко» є неналежним позивачем у даній справі, оскільки виключні авторські права та музичний твір “А я смеюсь” належать на теперішній час ПП “Українське Музичне Видавництво”.

Між тим, згідно частини 3 ст.32 Закону України “Про авторське право і суміжні права” за авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор ( чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються.

З цього випливає, що виключне право на використання твору може передаватися як в повному обсязі так і в будь-якій частині.

Як вбачається з п.2.1 договору укладеного між ТОВ «Театр Данилко» та ПП “Українське Музичне Видавництво”, останньому надано виключне право на використання авторських майнових прав на твори, зазначені в Каталозі, в тому числі і на музичних твір “А я смеюсь”, при здійсненні наступних дій:

а) перепрацьовувати, переробляти або іншими подібними способами змінювати твори виключно з метою наступного використання творів у формі Мобільного контенту (запис твору у форматі, який дозволяє відтворення в мобільному телефоні);

б) відтворення та розповсюдження творів у формі Мобільного контенту. Перепрацьовувати, переробляти або іншими подібними способами змінювати твори виключно з метою їх використання у формі «караоке» виключно за узгодженням з Правоволодарем;

в) відтворення та розповсюдження Творів у формі «караоке».

Такий вид використання твору “А я смеюсь”, як публічне виконання, ТОВ «Театр Данилко» не передавався ПП “Українське Музичне Видавництво”.

Відповідно до п.2.2. зазначеного вище договору, ПП “Українське Музичне Видавництво” було лише уповноважене на збір винагороди за використання авторських майнових прав на твори такими способами, як публічна демонстрація, публічне виконання (за згодою Правоволодаря), тощо.

Таким чином, з моменту укладення договору з ТОВ «Мама Мьюзік», ТОВ «Театр Данилко» належать всі виключні майнові авторські права, передбачені ст.15 Закону України “Про авторське право і суміжні права”, в тому числі й виключне право дозволу на використання музичного твору іншими суб’єктами, що підтверджується й пунктами 1.1. – 1.3. укладеного Договору.

Крім того слід зазначити, що господарський суд не дав належної оцінки тому, що строк дії договору, укладеного ТОВ “Театр Данилко” з ПП “Українське Музичне Видавництво”, скінчився 31.12.07р., у звязку з чим і прийшов до помилкового висновку, що ТОВ “Театр Данилко” є неналежним позивачем.

Згідно ст.52 Закону України “Про авторське право і суміжні права” за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції, у тому числі з позовами про виплату компенсації за здійснене порушення.

Виплата компенсації визначається судом у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

За таких обставин колегія суддів вважає вимоги ТОВ «Театр Данилко» про стягнення з Фізичної особи - підприємця Єременко Вадима Валентиновича 10300грн. компенсації за порушення авторських прав на текст та музику музичного твору «А я смеюсь» у виконанні Верки Сердюки законними та обґрунтованими. Позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, у тому числі за апеляційний перегляд, відповідно до ст.49 ГПК України, віднести на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Театр Данилко”, м. Київ задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2008р. у справі №11/143/08 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Єременко Вадима Валентиновича, м. Запоріжжя на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Театр Данилко”, м. Київ 10300грн. компенсації за публічне виконання музичного твору “А я смеюсь” без отримання дозволу. Видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Єременко Вадима Валентиновича, м. Запоріжжя на користь Державного бюджету України 85грн. державного мита, 42грн. 50коп. за апеляційний перегляд та 118грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Видачу відповідних наказів з урахуванням поштових та банківських реквізитів сторін доручити господарському суду Запорізької області.

Шевченко Т. М.