СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.07.08
Справа №  20/243д/08

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Прокурора
Орджонікідзевського району м.Запоріжжя в інтересах держави в особі органу,
уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних
правовідносинах: Позивачі:  1.Управління житлового господарства
Запорізької міської ради, м.Запоріжжя

2.Комунальне підприємство
“Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №13”, м.Запоріжжя

до Приватного
підприємця  ОСОБА_1, м.Запоріжжя

про стягнення суми 14 001,18 грн. та
розірвання договору  оренди

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від прокурора -Заболотний І.Е (посвідчення №185);

Від позивача-1  -Фролов В.В. (дов.№15-01/13 від
11.01.2008р.);

Від позивача-2  -Фролов
В.В. (дов.№19 від 08.01.2008р.);

Від відповідача -ОСОБА_1.
(приватний підприємець);

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення
з  ПП ОСОБА_1. на користь місцевого
бюджету суми заборгованості по орендній платі
у розмірі 10634,07 грн. та розірвання договору оренди №550/13 від
28.08.2003р.

Ухвалою господарського суду від
07.04.2008р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/243д/08,  судове засідання  призначено на 13.05.2008р. На підставі ст.77
ГПК України розгляд справи відкладено на 29.05.2008р., потім - на 17.06.2008р.
Ухвалою голови господарського суду строк вирішення спору у справі продовжений
на один місяць -до 02.07.2008р.  Ухвалою
від 17.06.2008р. розгляд справи відкладено на 01.07.2008р., потім у судовому
засіданні оголошено перерву до 02.07.2008р.

02.07.2008р. справу розглянуто, за
згодою прокурора, представників сторін
оголошено  вступну та резолютивну
частини рішення.

Прокурором надана заява про
збільшення позовних вимог, згідно з якою просить стягнути з відповідача на
користь місцевого бюджету заборгованість з орендної плати за договором оренди
нежитлового приміщення №550/13 від 28.08.2003р. у розмірі 14001,18 грн.  та розірвати договір оренди №550/13 від
28.08.2003р.

Заява про збільшення розміру
позовних вимог на підставі ст. 22 ГПК України приймається судом до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду
справи є уточнені позовні вимоги, обґрунтовані ст.ст. 121, 124 Конституції
України,   п. 6 ст. 20 Закону
України  “Про прокуратуру”, ст.ст. 19, 26  Закону України “Про оренду державного та
комунального майна”, ст. 782 ЦК України, які прокурор та позивач просять
задовольнити.

Відповідач письмовий відзив не
надав, у судових засіданнях  усно
пояснив, що  наявність у нього
заборгованості з орендної плати визнає, оскільки це було пов'язане з
матеріальними труднощами,однак проти розірвання договору заперечив,
зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурора та представників
сторін,  суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2003р. між Управлінням
житлового господарства Запорізької міської ради (орендодавець, позивач-1) , КП
“ВРЕЖО № 13” (балансоутримувач, позивач -2) та Приватним підприємцем
ОСОБА_1(відповідач) був укладений
договір оренди нежитлового приміщення № 550/13, відповідно до якого
позивач-1 на підставі рішення виконкому Запорізької міськради від 29.07.2003р.
№ 244/48 передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нежитлове
приміщення загальною площею 133,45 кв.м. за адресою:АДРЕСА_1, що значиться на
балансі КП “ВРЕЖО № 13”.

Згідно з п. 1.2 договору приміщення
передано в оренду для розміщення атлетичного залу.

Зазначений договір діє з 28.08.2003р.
до 28.08.2006р. (п. 11.1).

На підставі ст.764 ЦК України строк
дії договору був продовжений.

Пунктом 3.4 договору встановлено,
що орендна плата перераховується відповідачем самостійно до місцевого бюджету
м. Запоріжжя за місцем знаходження об'єкта, що здається в оренду, щомісячно, не
пізніше 5 числа наступного місяця.

27.02.2004р. та 14.06.2007р. до
договору оренди укладалися додаткові угоди, згідно з якими  вносилися зміни щодо розміру та порядку
внесення орендної оплати.

Так, відповідно до цих угод розмір
плати складав 430,12 грн. (з 01.02.2004р.), 890,87 грн. (з 15.05.2007р).
Орендна плата за кожний наступний місяць перераховується орендарем самостійно,
шляхом коригування розміру місячної орендної плати на індекс інфляції
попереднього місяця до місцевого бюджету м.Запоріжжя щомісячно не пізніше 20
числа поточного місяця.

Відповідно до пункту 5.2 договору
орендар зобов'язався своєчасно і у повному обсязі вносити орендну плату.

Як вбачається з матеріалів справи
(зокрема, розрахунків позивача, акту звірки взаємних розрахунків) відповідач
протягом дії договору взяті на себе зобов'язання щодо оплати орендних платежів
належно не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка  станом на травень 2008 року склала 14001,18
грн.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього
Кодексу  застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності цим
Кодексом.

Такі ж приписи стосовно
застосування Господарського кодексу України містяться в п. 4 Прикінцевих
положень цього Кодексу.

Правовідносини сторін виникли у
2003р. і продовжують існувати після 01.01.2004р., тому суд застосовує норми
Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до
вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не
допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять
п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з  ст. 18
Закону України “Про оренду державного та комунального майна”  орендар зобов'язаний  вносити орендну плату своєчасно і у повному
обсязі.

Відповідач суму боргу з урахуванням
збільшення позовних вимог визнав, у судовому засіданні 20.07.2008р. надав
квитанції №3639 від 01.07.2008р. та №742_28_2 від 02.07.2008р., згідно з якими
повністю сплатив заявлену до стягнення суму боргу.

Враховуючи, що сума боргу була
сплачена відповідачем після звернення прокурора із позовом до суду, тому суд
вважає, що провадження у справі №20/243д/08 в частині стягнення з відповідача
суми 14001,18 грн. слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за
відсутністю предмету спору.

Також заявлена вимога про
розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 550/13 від 28.08.2003р.,
укладеного між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, КП
“ВРЕЖО № 13” та Приватним підприємцем ОСОБА_1.

Відповідно до ст.26 Закону України
“Про оренду державного та комунального майна” договір оренди може бути
розірвано за погодженням  сторін. На  вимогу
однієї  із  сторін договір оренди може бути достроково
розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі  невиконання сторонами  своїх
зобов'язань  та  з
інших підстав,  передбачених
законодавчими актами України.

Згідно з ст. 651 ЦК України, яка
не вказана у підставі позову, договір може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 11.3 договору оренди
встановлено, що він може бути достроково розірваний за згодою сторін або на
вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду та у випадках,
передбачених чинним законодавством.

Порядок розірвання господарських
договорів встановлений ст.188 ГК України. Відповідно до цієї норми сторона
договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати  пропозиції про це другій стороні за
договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у
разі неодержання відповіді у встановлений двадцятиденний строк з урахуванням
часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на
вирішення суду.

Із змісту ст.ст.15,16 ЦК України,
ст.20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду  за
захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до приписів п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.
33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та
подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається
на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Згідно з ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський суд у визначеному  законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а
також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Статтею 782 ЦК України, якою
прокурор та позивач обґрунтовують вимогу про розірвання договору, встановлено,
що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців
підряд. У разі відмови наймодавця  від
договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем
повідомлення  наймодавця про відмову від
договору.

Тобто, вказана у підставі позову
норма закону встановлює право відмовитись від договору, а не розірвання
договору в судовому порядку, що не є тотожними поняттями.  Законодавством встановлені і різні моменти
розірвання договору  (з моменту одержання
наймачем повідомлення  наймодавця про
відмову від договору чи з моменту набрання рішенням суду про розірвання
договору законної сили).

Таким чином, позовна вимога про
розірвання договору оренди з підстав, які заявлено задоволенню не підлягає,
оскільки статтею 782 ЦК України передбачена відмова від договору, а не його
розірвання. При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що у разі порушення у
подальшому зобов'язання щодо своєчасної сплати орендної плати орендодавець не
позбавлений права відмовитись від договору чи заявити вимогу про розірвання
договору з нових підстав.

Згідно з ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь Державного бюджету України слід стягнути суму 140 грн.
01 коп. державного мита та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, оскільки спір доведений до суду з його вини,
сума боргу сплачена після надходження позовної заяви та порушення провадження у
справі.

Керуючись  ст.ст.22, 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82 -
85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Припинити провадження у справі
№20/243д/08 у частині позовної вимоги про стягнення суми 14 001грн.18 коп.
заборгованості з орендної плати за відсутністю предмету спору.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного
бюджету України (отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району, банк
отримувача: Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій
області, р/р 0007, МФО 813015, , код бюджетної
класифікації 22090200, символ банку 095) суму 140  грн. 01 коп. державного мита.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)  на користь Державного бюджету України
(отримувач: Державний бюджет Орджонікідзевського району, банк отримувач:
Головне управління Державного казначейства України у Запорізькій області,
р/р0007, МФО 813015, , код бюджетної класифікації
22050000, символ звітності банку 259) суму 118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

У частині позовних вимог про
розірвання договору оренди  нежитлового
приміщення №550/13 від 28.08.2003р. відмовити.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення
оформлено і підписано у повному обсязі
01.09..2008р.