ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2008 р.

Справа № 6/58

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Юрія Івановича при секретарі Цюрак А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ТзОВ "Туристичне агенство "Тирлич" вул.Дачна, 2, м.Яремча,Івано-Франківська область,78500

до відповідачів 1) Приватного підприємства "В.І.В." вул. Руська, 281-б/33, м.Чернівці, Чернівецька область,58000

2) Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації вул.Переяславська,2, м.Коломия, Коломийський район, Івано-Франківськаобласть,78200

третя особа 1: Яремчанське споживче товариство, вул.Свободи, 311, м.Яремче, Івано-Франківська область, 78500

третя особа 2: ЗАТ "Карпатська туристична компанія", вул.Дачна, 2, м.Яремче, Івано-Франківська область

третя особа 3: ПП "Карпатська компанія", вул.Руська, 219Г/12, м.Чернівці, 58013

про визнання права власності

Представники:

Від відповідача: Леник Ю.М., (довіреність № б/н від 11.08.08 представник Приватного підприємства "В.І.В." )

Від відповідача: Яремин О.М., (довіреність № 232 від 22.08.07 юрисконсульт )

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов про визнання права спільної часткової власності на 49/100 майнового комплексу ресторану "Гуцульщина", що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м.Яремче, вул.Дачна, 2 та зобов"язання Коломийського МБТІ зареєструвати право спільної власності на 49/100 майнового комплексу ресторану "Гуцульщина", що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м.Яремче, вул.Дачна, 2.

В судовому засіданні 09.10.08 оголошувалася перерва до 16.10.08.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на те, що згідно договору оренди від 20.03. 2000 позивач має першочергове право на викуп майнового комплексу ресторану "Гуцульщина" в разі його продажу, однак орендодавець не повідомляв орендаря про намір відчуження майнового комплексу.Зауважує, що ним здійснено за згодою наймодавця невід"ємні поліпшення майнового комплексу, які становлять 49% від його вартості, внаслідок чого створено новий майновий комплекс , що згідно ст.332 ЦК України, дає йому право на набуття права власності на нову річ.

Представник відповідача 1) - приватного підприємства "В.І.В." з вимогами позивача не погоджується, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема вказує на те, що договір оренди, на який посилається позивач від 20.03.2000 втратив чинність починаючи з 08.07.06, дозволу на проведення покращень орендованого майна орендарю не надавалося, твердження орендаря про те, що внаслідок проведеного ремонту майнового комплексу ним створено нову річ є безпідставним та згідно чинного законодавства, не дає йому права на набуття права спільної власності на спірний об"єкт.

Представник відповідача 2) - Коломийського МБТІ письмового відзиву на позов не подав. В судовому засіданні проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що

20.03.2000 року між ТзОВ «Туристичне агентство «Тирлич»та Яремчанським споживчим товариством укладено договір оренди майна, відповідно до умов якого Яремчанське споживче товариство( орендодавець) передало в оренду ТзОВ «Туристичне агентство «Тирлич»(орендар) ресторан «Гуцульщина», колибу та всі інші допоміжні будівлі, що знаходяться на території земельної ділянки за адресою місто Яремча, вулиця Дачна, 2.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.4.1 Договору оренди майна від 20 березня 2000 року термін дії договору складає 2 роки.

Рішенням від 24 лютого 2006 року господарського суду Івано-Франківської області у справі №3/243 термін дії договору оренди майна від 20.03.2000 року з посиланням на статтю 260 Цивільного кодексу УРСР визнано поновленим на невизначений строк, на тій підставі, що орендарем продовжено користування майном після закінчення строку договору при відсутності заперечень з боку наймодавця.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського бюро технічної інвентаризації, на момент розгляду даної справи судом право власності на комплекс нежитлових споруд ресторану «Гуцульщина»належить приватному підприємству «В.І.В.». Матеріалами справи підтверджується, що 14 червня 2006 року відповідачем1 по справі - приватним підприємством «ВІВ»направлено на адресу позивача лист-повідомлення №14.06-06 про розірвання договору оренди майна від 20.03.2000 року.

Таким чином, не можуть бути прийняті судом посилання позивача на те, що договір оренди є чинним, оскільки продовжений за рішенням суду на невизначений строк і орендодавець не заперечував проти такого продовження терміну дії договору.

Твердження позивача, про те, що ним, згідно пункту 7.2. договору оренди майна, яким передбачено право орендаря обладнати об’єкт, що орендується на власний розсуд і право упорядкувати територію, прилеглу до об’єкта, що орендується, на власний розсуд, за згодою з власником нежитлових приміщень, здійснено невід’ємні поліпшення орендованого майна на загальну суму 97764,69 грн., в результаті чого створено нову річ, не можуть бути підставою для задоволення позову оскільки, вказаним пунктом Договору не визначено якісних та кількісних характеристик можливого поліпшення. Вказаним пунктом договору закріплюється право орендаря виключно обладнати об’єкт оренди, що не є тотожним з правом на проведення поліпшення орендованого майна на власний розсуд.

Крім того, частиною 1 статті 778 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Суду не подано доказів щодо надання власником нежитлових приміщень такої згоди на проведення поліпшення предмета найму орендарю.

Правовідносини щодо особливостей виникнення права власності на нову річ регулюються ст.ст. 331, 332 Цивільного кодексу України. Позивачем не доведено і зібраними у справі доказами не підтверджується той факт, що в результаті виконання ним ремонтних робіт було створено нову річ, що є обов’язковою правовою передумовою можливості виникнення права спільної власності на таку річ. Тому, посилання позивача на те, що в результаті проведення ним ремонтних робіт, у нього виникло право на частку в спільній власності спростовуються ст. 778 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником.

В ході розгляду справи відповідачем -1 - приватним підприємством «В.І.В.»подано заяву про необхідність застосування судом строків позовної давності при розгляді даної справи, оскільки у відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи приписи частини 5 статті 261 ЦК України, якою передбачено, що за зобов'язаннями строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання, право на звернення з позовом про визнання права спільної власності на річ виникає з моменту підписання акту виконаних робіт, який підтведжує фактичне проведення поліпшення орендованого майна. Таким чином, строк позовної давності на момент пред"явлення позову минув.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 257,261, 331, 332, 778 Цивільногокодексу України, ст.ст.33, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Грица Юрій Іванович

рішення підписане 16.10.08

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Сивак Ірина Михайлівна