ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

справа
№  12/147

19.08.08

За
позовом          Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1

До          Відкритого акціонерного товариства "Завод
КІНАП"

Про                    визнання
права власності

Суддя     Прокопенко Л.В.

Представники:

Від
позивача          ОСОБА_2
-предст.(дов.б/н від 10.06.2008р.), ОСОБА_3 -предст. (дов. б/н від 11.08.2008
р.)

Від
відповідача          не з'явився

Обставини
справи:

Позивач
звернувся до суду з позовом до ВАТ "Завод КІНАП" про визнання за СПД-
фізична особа ОСОБА_1 права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме:
будівлю столярного цеху, загальною площею 340 кв. м, що знаходиться у м. Києві
по вул. Фрунзе, 160, та деревообро6не обладнання, визначене в додатку № 1 до
Договору оренди з правом викупу № 28/2 від 02.08.1999р. укладеного між
позивачем - суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою - ОСОБА_1 та
відповідачем - ВАТ «Завод КІНАП».

Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов укладеного
Договору оренди з правом викупу № 28/2 від 02.08.1999р., а саме п. 7.1. статті
7, яким передбачається порядок викупу майна, що орендується, він перерахував на
розрахунковий рахунок відповідача у вигляді орендної плати залишкову вартість
майна, що є предметом договору оренди № 28/2, і відповідно майно перейшло у
його власність, а у відповідача виник обов'язок по передачі та цього майна
позивачеві шляхом підписання сторонами акту протягом 5 днів з моменту повної
сплати всіх платежів викладених в п. 7.1 Договору.

Позивач
зазначає, що відповідач не визнає права власності позивача на майно, а тому
такою бездіяльністю відповідач порушує врегульовані законодавством права позивача
щодо набуття права власності на майно, що є предметом укладеного договору
оренди з правом викупу № 28/2 від 02.08.1999р., чим порушує вимоги ст. 392
Цивільного кодексу України, ст. 289 Господарського кодексу України.

Ухвалою
суду від 18.07.2008 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження
у справі  № 12/147 та призначено розгляд
справи на 29.07.2008 р.

Відповідач
відзив на позовну заяву не надав, представника в судове засідання 29.07.2008 р.
не направив.

В
ході судового засідання 29.07.2008 р. представником позивача подано клопотання
про відкладення розгляду справи з підстав, викладених у клопотанні.

Зважаючи
на відсутність представника відповідача, суд задовольнив клопотання позивача.

Ухвалою
суду від 29.07.2008 р. відкладено розгляд справи на 12.08.2008 р. на 11 год. 00
хв.

В
судове засідання 12.08.2008 р. представник відповідача знову не з'явився.

За
таких обставин розгляд справи відкладено на 19.08.0208 р., про що 12.08.2008 р.
винесено відповідну ухвалу, втретє зобов'язано відповідача виконати вимоги
ухвали Господарського суду м. Києва від 18.07.2008 р. про порушення провадження
у справі  № 12/147, попереджено
відповідача, що у разі не направлення до суду свого повноважного представника,
справа буде розглянута на підставі ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами

Вже
після закінчення судового засідання, а саме о 11 год. 56 хв. 12.08.2008 р., від
представника відповідача п. Пеньківського М.В., відділом діловодства суду
отримано клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з
матеріалами справи для підготовки відзиву та заперечень, оскільки відповідач не
був повідомлений про слухання справи, позовна заява не була отримана, з
матеріалами справи відповідач не ознайомлений.

Але в
судове засідання 19.08.2008 р. знову з'явились лише представники позивача,
представник відповідача не з'явився, про причини нез'явлення суд не
повідомлено, клопотань про відкладення судом не отримано, відзив відповідачем
не наданий, вимог ухвал суду від 18.07.2008 р., 29.07.2008 р. та від 12.08.2008
р. не виконано.

В
судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному
обсязі, а також подали письмові пояснення в якому повідомили суд про наступне.

Після
подачі позову позивач дізнався про те, що перераховані кошти платіжним дорученням
№ 072 від 10.06.2008р. на розрахунковий рахунок відповідача в сумі 17653,66
грн. були повернуті відповідачем на рахунок позивача. Підстава повернення -
„помилково перераховані …згідно дог.28/2 від 02.08.1999 р.".

Відповідно,
кредитор - ВАТ „Завод „КІНАП" ухиляється від прийняття виконання
зобов'язання з боку боржника - СПД - ОСОБА_1.

В
зв'язку з відмовою кредитора від прийняття грошей і неможливістю виконати
зобов'язання безпосередньо, позивач, керуючись нормами ст. 537 Цивільного
кодексу України, звернулася із заявою до приватного нотаріуса з проханням
прийняти на свій депозитний рахунок грошові кошти від суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, для передачі кредитору ВАТ „Завод
„КІНАП".

Згідно
квитанції № 6 від 08 серпня 2008 р., виданою приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу Соколовим О.Є., на його депозитний рахунок були
прийняті кошти від позивача для передачі відповідачу.

Відповідно,
позивач виконав зобов'язання належним чином і у спосіб, визначений законодавством.

Відповідно
до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

В
судовому засіданні 19.08.2008 р. оголошено повний текст рішення.

Ознайомившись
з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між
Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (надалі по
тексту -позивач) та Відкритим акціонерним Товариством „Завод „КІНАП” (надалі по
тексту -відповідач) 02.08.1999 р. укладено Договір оренди з правом викупу №
28/2.

Згідно
з умовами договору (п.1.1. Договору № 28/2) в оренду з правом викупу було
передано будівлю столярного цеху загальною площею 340 кв. м, розташовану за
адресою: м. Київ, вул. Фрунзе,160, деревообробне обладнання та прилеглу
земельну ділянку загальною площею 3000 кв. м.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 19.06.2007 р., залишеним без змін Постановою
Вищого Господарського Суду України від 06.02.2008 р., (Відповідно до Ухвали
колегії суддів Верховного Суду України від 27.03.2008 р., відповідачу
відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду Постанови Вищого
Господарського Суду України від 06.02.2008 р. по справі № 17/397), укладений
між позивачем та відповідачем договір оренди з правом викупу № 28/2 від 02.08.1999
р., був визнаний недійсним в частині передачі в оренду з правом викупу
прилеглої земельної ділянки площею 3000 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе,
160.

В
частині передачі в оренду нежитлового приміщення, а саме: будівлі столярного
цеху загальною площею 340 кв. м, розташованої за адресою: м. Київ, вул.
Фрунзе,160, та  деревообробного
обладнання, згідно з додатком № 1 до Договору, договір оренди з правом викупу №
28/2 від 02.08.1999 р., укладений між позивачем та відповідачем, визнаний
дійсним.

Нерухоме
майно, а саме: будівля столярного цеху, та рухоме майно деревообробне
обладнання, що було передане в оренду з правом викупу позивачу, належить
відповідачу - ВАТ «Завод КІНАП»на праві власності, що підтверджується
Свідоцтвом про право власності на майновий комплекс від 03.02.1999 р., серія МК
№ 010002033, виданим Київською міською Державною адміністрацією.

Майно,
яке є предметом Договору № 28/2 від 02.08.1999 р., знаходилося в орендному
користування позивача на підставі договору № 28 про оренду нежилих приміщень та
земельної ділянки з правом викупу від 02.08.1999 р. та Додатку № 1 до цього
Договору. Вказаний Договір оренди № 28 було розірвано Рішенням Господарського
суду м. Києва від 28.01.2003 р. у справі № 3/306 за позовом ВАТ „Завод „КІНАП”
до СПД -фізичної особи - ОСОБА_1

Відповідно
до вказаного Рішення, у виселенні СПД -ОСОБА_1 було відмовлено в зв'язку з
чинністю укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди з правом
викупу № 28/2 від 02.08.1999 р., предметом якого є теж саме майно, що й
предметом договору № 28, а також в зв'язку з виконанням з боку позивача (СПД
-ОСОБА_1) умов п. 4.1. договору № 28/2 щодо внесення разової орендної плати за
орендоване майно.

Відповідно
до норм ст. 35 Господарського процесуального кодексу України -факти, встановлені
рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням
Господарського суду м. Києва від 19.06.2007 р. у справі № 17/397 було
встановлено, що на момент розірвання Договору оренди № 28 від 02.08.1999р.
відносини оренди між сторонами не припинялися, фактичного припинення
користування орендованим приміщенням та обладнанням не було, так як на момент
розірвання Договору оренди № 28 був чинний Договір оренди з правом викупу №
28/2 від 02.08.1999 р., предметом якого було те ж саме майно, а тому Додаток №
1 до Договору № 28 від 02.08.1999 р., в якому визначено перелік деревообробного
обладнання та залишкова вартість нежитлового приміщення і деревообробного
обладнання, що передалося в оренду, залишився чинним.

Залишкова
вартість будівлі столярного цеху та деревообробного обладнання становить 18 567
грн., з яких залишкова вартість будівлі столярного цеху становить 10 851 грн.,
залишкова вартість деревообробного обладнання 7 716 грн..

Відповідно
до п. 4.1. Договору № 28/2 орендна плата за оренду будівлі та обладнання
стягується одноразово та становить 66 000 гривень.

Відповідно
до прибуткового касового ордеру № 64 від 02.08.1999 р., який був досліджений
судом під час розгляду справи № 3/306, достовірність якого встановлена
висновками судово-технічної та судово-почеркознавчої експертиз, орендна плата у
розмірі 66 000 грн. була перерахована в касу відповідача - ВАТ «Завод КІНАП»
позивачем повністю. Тобто, одноразова орендна плата за користування орендованою
будівлею та обладнанням відповідно до умов договору оренди № 28/2 була сплачена
позивачем одночасно з укладенням договору та прийнята відповідачем.

За
наданими у справу копіями платіжних доручень, позивач перерахував на
розрахунковий рахунок відповідача суми в розмірі: 913,34 гривень як плату за
договором № 28/2 від 02.08.1999 р. платіжним дорученням № 019 від 23 квітня
2003 р. та 17 653,66 грн. платіжним дорученням № 072 від 10.06.2008 р., -
оплата залишкової вартості майна, загалом 18 567 гривень, всю залишкову
вартість майна.

Вказані
кошти були прийняті відповідачем.

12
червня 2008 р. позивачем на адресу відповідача було направлено лист (вхідн. №
41 від 12.06.2008 р.), в якому зазначається про повну сплату позивачем
залишкової вартості предмету оренди за договором № 28/2 та пропонується
відповідачу виконати визначені а. 7.2. договору № 28/2 від 02.08.1999 р.
обов'язки по передачі та оформленні права власності на майно.

Відповіді
на лист позивач не отримав.

Відповідно
до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї події.

11.06.2008
р. відповідач повернув на розрахунковий рахунок позивача перераховані кошти в
сумі 17 635, 66 грн. -оплачену позивачем залишкову вартість майна, як помилково
перераховані.

Позивач
відповідно до ст. 537 ЦК України виконав свій обов'язок шляхом внесення
належних з нього відповідачу грошей у депозит нотаріуса, що підтверджується
квитанцією № 6 від 08.08.2008 р., виданою приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу Соколовим О.Є.

Позивач
зазначає, що зазначені вище дії з боку відповідача є незаконними та такими, що
порушують права та законні інтереси позивача -СПД -ОСОБА_1

Проаналізувавши
матеріали справи та пояснення представників позивача, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно
ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно
до п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання
має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або
відсутності прав.

Відповідно
до ст. 144 ГК майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання
виникають з угод, передбачених законом, а також із угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно
ч. 1 ст. 289 ГК України - орендар має право на викуп об'єкта оренди, якщо таке
право передбачено договором оренди.

Укладеним
між сторонами договором оренди № 28/2 від 02.08.1999 р., а саме розділом 7
цього договору, такий порядок передбачений, і судом встановлено, що з боку
позивача він виконаний повністю.

Статтями
626, 628, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав
та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно
до ст. ст. 328, 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене законом
або договором.

Згідно
ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно
до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом
встановлено, що право власності позивача на майно, що є предметом договору
оренди з правом викупу № 28/2 від 02.08.1999 р., відповідачем не визнається і,
такою бездіяльністю відповідач відмовляється від виконання взятих на себе
зобов'язань за укладеним Договором № 28/2 від 02.08.1999 р.

За
таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача
покладаються витрати по сплаті державного мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.  Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2.
Визнати за Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою - ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер -НОМЕР_1) право власності на об'єкт
нерухомого майна: будівлю столярного цеху, загальною площею 340 м. кв, що
знаходиться у м. Києві по вулиці Фрунзе, 160.

3.
Визнати за Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою -ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер -НОМЕР_1) право власності та деревообробне
обладнання, а саме: вентилятор, залишкова вартість 0,00 грн.; пила циркулярна,
Ц-5, 1978 року випуску, інвент. № 2079, залишкова вартість 0,00 грн.;
свердлильно-пазовальний станок СВА-2, інвент. № 1188, залишкова вартість 182,00
грн.; деревообробний станок ШЛДБ, 1988 року випуску, інвент. № 5143, залишкова
вартість 0,00 грн.; фуговальний станок СФ6-1, 1985 року випуску, інвент. №
3304, залишкова вартість 883,00 грн.; рейсмусний станок СР6-8, 1972 року
випуску, інвент. № 1185, залишкова вартість 51,00 грн.; лентопильний станок
8А531, 1974 року випуску, інвент. № 1547, залишкова вартість 33,00 грн.;
фрезерний станок ФСШ-11, 1984 року випуску, інвент. № 2996, залишкова вартість
1792,00 грн.; шипорізний станок ШПА-40, 1974 року випуску, інвент. № 1585,
залишкова вартість 46,00 грн.; прес холодної пресовки, 1974 року випуску,
залишкова вартість 0,00 грн.; точильно-шліфувальний станок 3Б633, 1976 року випуску
інвент. № 2077, залишкова вартість 43,00 грн.; напівавтомат заточки ТЧП6-5,
1985 року випуску, інвент. № 3305, залишкова вартість 3303,00 грн.; маятникова
пила ЦМ32-м, 1973 року випуску, з/н 57305, залишкова вартість 0,00 грн.;
токарний по дереву, 1980 року випуску, інвент. № 1186, залишкова вартість
276,00 грн.; станок шліфувальний ШЛПС-7, 1985 року випуску, інвент. № 3401,
залишкова вартість 1107,00 грн.

4.
Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Завод КІНАП" (04073,
м. Київ, вул.. Фрунзе, 160, код 14311850, п/р 0052 в Мінській філії
АКБ "УСБ" м. Києва, МФО 322131, а у випадку відсутності коштів -з
будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання
судового рішення) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізична особа
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер -НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 в АКБ
"Правекс-Банк" м. Києва, МФО НОМЕР_3) 185 (сто вісімдесят п'ять) грн.
67 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня
прийняття.

Суддя
Л.В. Прокопенко