ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.11.08                                                                                           Справа № 3/156

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді –Гнатюк Г.М.

суддів          - Кравчук Н.М.

- Мирутенко О.Л.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “МТТ”, с.Засулля, Лубенського району від 03.10.2008р. №11

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 19.09.2008р.

у справі № 3/156

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “МТТ”, с.Засулля, Лубенського району на бездіяльність міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, м.Ужгород при виконанні наказу у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “МТТ”, с.Засулля, Лубенського району через приватне підприємство “Фірма “С.Е.Л.”, м.Ужгород

до відповідача: Закарпатського обласного дочірнього підприємства ДАК “Хліб України”, м.Ужгород та до Державної акціонерної компанії “Хліб України”, м.Київ

про стягнення 134192,66грн.

За участю представників :

від позивача —Іващенко А.М. - представник

від відповідача - не з‘явився

від ВДВС –не з’явився

Позивачу роз‘яснено їх права та обов‘язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Представники ВДВС та відповідача в судове засідання не з’явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №№3711075, 3711067 від 28.10.2008р.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Встановив :

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 19.09.2008р. (суддя Мокану В.В.) відмовлено у задоволенні скарги на дії міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції та відмовлено у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником пропущений встановлений ст.1212 ГПК України десятиденний термін для оскарження дій органу ДВС, а також тим, що стягувач просить видати дублікат наказу за спливом більше як трьох років після закінчення передбаченого ст.118 ГПК України трьох річного терміну для пред’явлення наказу до виконання.

З даною ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю “МТТ” не погодилося і оскаржило її в апеляційному порядку оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу №43332/08 від 20.11.2008р. (вх.№7320 від 24.11.2008р.) міський відді ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції та у запереченні на апеляційну скаргу №91/юр від 20.11.2008р. ДАК “Хліб України” спростовують доводи скаржника з підстав зазначених у цих відзивах та просять оскаржувану ухвалу місцевого господарького суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ “МТТ” без задоволення..

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та оцінивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвалу господарського суду Закарпатської області від 19.09.2008р. у справі №3/156 слід залишити без змін, а апеляційну скаргуТзОВ “МТТ” без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Закарпатської області від 11.01.2002 року у справі № 3/156 присуджено до стягнення з Закарпатського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії „Хліб України", м. Ужгород на користь ТОВ „МТТ", с. Засулля Лубенського району Полтавської області суму 130 085 грн. 66 коп. основного боргу, 1 300 грн. 86 коп. на відшкодування витрат по оплаті державного мита та суму 66 грн. 89 коп. витрат по оплаті інформаційно - технічного забезпечення судового процесу. На виконання даного рішення 22.01.2002 року господарським судом області видано наказ № 3/156.

11.04.2002 року стягувач звернувся із заявою про примусове виконання наказу № 3/156 від 22.01.2002 року до відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції, у зв’язку з чим, 18.04.2002 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Листом від 12.09.2002 року відділ ДВС повідомив стягувача про те, що здійснювані ним платіжні вимоги, повернені банком без виконання у зв'язку з невідповідністю форми платіжної вимоги додатку 4 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 29.03.2001 року № 135. У зв’язку з цим, стягувач звернувся із заявою від 21.10.2002 року до господарського суду Закарпатської області, якою просив змінити спосіб та порядок виконання рішення господарського суду від 11.01.2002 року № 3/156 та звернути стягнення на майно боржника, про що видати відповідний наказ, в результаті розгляду якої, господарським судом Закарпатської області 31.10.2002 року винесено ухвалу про залишення заяви стягувача без розгляду у зв'язку з неподанням доказів неможливості виконання рішення від 11.01.2002 року способом, встановленим у даному рішенні, так як повернення платіжного документу не перешкоджає виконанню рішення шляхом стягнення грошових коштів тому, що стягувач вправі повторно подати належно оформлену платіжну вимогу.

11.03.2003 року стягувач повторно звернувся до відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції із заявою про примусове виконання наказу № 3/156. і державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції 14.03.2003 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу № 3/156 від 22.01.2002 року.

Як вбачається з заперечень на скаргу міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 06.08.2008р., 22.04.2003 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження" та повернено 22.04.2003р. наказ стягувачеві, що підтверджується відміткою в журналі обліку виконавчих проваджень (а.с.28-29).

Про отримання постанови ДВС та наказу суду свідчить також подана до господарського суду заява № 40 від 08.05.2003 року, якою стягувач просив змінити порядок виконання рішення господарського суду від 11.01.2002 року та звернути стягення на всі рахунки боржника. При цьому до заяви додавалась копія наказу.

Листом від 06.06.2003 року скаржника повідомлено про те, що господарським судом Закапатської області вже розглядалася заява стягувача від 21.10.2002 року № 3/156 про зміну способу виконання рішення суду заявлена з тих же підстав, з яких подана заява від 08.05.2003 року № 30, що була залишена судом без розгляду, з огляду на те, що стягувачем не було подано доказів відсутності коштів на рахунку боржника для покриття заборгованості та відсутністю у господарського суду підстав для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення в порядку, встановленому ст.121 ГПК України, з огляду на приписи ст. 1 Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" від 29.11.2001 року № 2864-ІИ.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оригінал наказу залишився у стягувача і міг бути повторно пред'явлений до виконання в порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів ДВС щодо виконання рішень господарських судів можуть бути надані протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії або з дня, коли про неї стало відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Оскільки стягувачем оскаржено бездіяльність органу виконавчої служби при виконанні виконавчого документу, тоді як такий був повернутий йому у квітні 2003 року, то заявником пропущено встановлений ст. 1212 ГПК України десятиденний термін для оскарження дій органу ДВС, і відсутні підстави для відновлення строку для оскарження.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про видачу дубліката наказу також не підлягає задоволенню, так як у відповідності до ст. 120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Проте, стягувач просить видати дублікат наказу за спливом більше як трьох років після закінчення передбаченого ст. 118 ГПК України трьохрічного терміну для пред'явлення наказу для виконання.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала місцевого господарського суду прийнята у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105,106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1.          Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 19.09.2008 року у справі №3/156 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “МТТ” залишити без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

3.          Справу №3/156 повернути до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя                                                            Гнатюк Г.М.

Суддя                                                                                Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                Мирутенко О.Л.