ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"18" листопада 2008 р.

Справа № 17/94

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Таран С.В., розглянувши матеріали справи №17/94

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія України", м. Кіровоград

до відповідача: фермерського господарства "Кос"янчук", с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області

про стягнення 125 800 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Олійник Д.С., довіреність №28 від 10.10.2008р. представник;

від відповідача - участі не брали.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія України" подано позов до фермерського господарства "Кос"янчук" про визнання недійсним договору купівлі-продажу №29/09/08 від 29.09.2008р., укладеного між позивачем та відповідачем, та про стягнення з фермерського господарства "Кос"янчук" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія України" 62900грн. заборгованості та 62900 грн. пені.

Заявою про зміну позовних вимог б/н від 18.11.2008 р. (вх.№02-14/34722 від 18.11.2008 р.), яка за своїм змістом є заявою про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути з фермерського господарства "Кос"янчук" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія України" 62900грн. заборгованості та 62900 грн. штрафу (а.с.27-29).

Відповідач до суду не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №3634881 від 07.11.2008 року (а.с.25 ); проте надіслав на адресу суду відзив на позов, в якому визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати дану справу без його участі (а.с.36-37).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія України" („покупець”) та фермерським господарством "Кос"янчук" ("продавець") укладено договір купівлі-продажу №29/09/08 від 29.09.2008 року (далі - договір №29/09/08 від 29.09.2008р.), за умовами якого продавець зобов’язався поставити і передати у власність покупцю товар (соняшник), а покупець - прийняти та оплатити вартість товару (а.с. 11). Згідно специфікації №1, яка є невід'ємною частиною договору №29/09/08 від 29.09.2008р., ціна за тонну насіння соняшника складає 1300 грн. (а.с. 12).

Сторонами узгоджено також термін та умови передачі товару, а також форму та порядок проведення розрахунків за отриманий товар.

Додатковою угодою від 29.09.2008 р. до договору №29/09/08 від 29.09.2008р. сторонами змінено строки та порядок поставки товару (а.с.30).

Пунктами 3.1, 5.1 договору №29/09/08 від 29.09.2008р. в редакції додаткової угоди від 29.09.2008 р. визначено, що товар повинен бути поставлений покупцю на наступний день після оплати за товар. Отже, умовами договору передбачено проведення попередньої оплати за поставлений товар.

На виконання умов зазначеного договору позивачем на рахунок відповідача перераховано 62900 грн., що підтверджується платіжним дорученням №108 від 30.09.2008 року, в рядку "призначення платежу" якого зазначено "попередня оплата за насіння соняшника згідно договору № 29/09/08 від 29.09.2008р." (а.с.10).

Між тим взяті на себе зобов’язання за договором №29/09/08 від 29.09.2008 р. відповідач належним чином не виконав; товар (насіння соняшника) не поставив.

Згідно вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов"язання- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Як встановлено частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи те, що відповідачем не виконані зобов’язання з передачі оплаченого товару, господарський суд визнає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 62900 грн. вартості оплаченого, але не поставленого товару.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь штраф в сумі 62900 грн.

У відповідності до пункту 8.3 договору №29/09/08 від 29.09.2008р. в редакції додаткової угоди від 29.09.2008 р. в разі не поставки товару протягом 10 днів з моменту проведення оплати, продавець сплачує штраф в розмірі 100% від перерахованої за товар суми.

Згідно приписів статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

На підставі статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до правил статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Враховуючи викладене, а також те, що факт невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором №29/09/08 від 29.09.2008р. встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 62900 грн. штрафу також заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського господарства "Кос"янчук", с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, (Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Злинка, вул. пер. Свердлова, 1-а, ідентифікаційний код 33418180, р/р № в Райффайзен банк "Аваль" м. Київ, МФО 380805) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія України" (25006, м. Кіровоград, вул. Шевченка, 25, кв. 3, ідентифікаційний код 34977580, р/р №7 в КФ КБ "Західінкомбанк", м. Кіровоград, МФО 383040) - 62900 грн. боргу, 62900 грн. штрафу, 1258 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя