ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом:          ТОВ „Київське будівельне управління МВСУ”;

До:                    Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву;

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці

відповідача:          Міністерство внутрішніх справ України;

Про:                    визнання права оренди цілісного майнового комплексу.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Павлюк В.С., представник, довіреність №03/09/08-КБУ від 18.09.2008 р.;

Від відповідача:          Ємець Ю.В., представник, довіреність №83 від 13.10.2008 р.;

Від третьої особи:          Горбась Д.В., представник, довіреність №01/2008 від 17.03.2008 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2008 р. порушено провадження у справі №18/284, справа призначена слуханням на 25.09.2008 р.

На підставі статті 77 ГПК України справа була відкладена слуханням: з 25.09.2008 р. до 14.10.2008 р., з 14.10.2008 р. до 11.11.2008 р., про що господарським судом винесені відповідні ухвали від 25.09.2008 р. та від 14.10.2008 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2008 р. строк вирішення спору у даній справі продовжений на невизначений термін; до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено Міністерство внутрішніх справ України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить визнати за останнім першочергове право на укладення договору оренди цілісного майнового комплексу, що перебуває на балансі Державного підприємства „Київське будівельне управління МВС України”, та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 26 з мотивів, вказаних у позовній заяві.

10.10.2008 р. від позивача до господарського суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить зобов”язати Міністерство внутрішніх справ України надати дозвіл позивачеві на оренду останнім цілісного майнового комплексу Державного підприємства „Київське будівельне управління МВС України”.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судових засіданнях позовні вимоги позивача заперечував, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що пунктом 7 статті 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що за наявності заяв про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу (за умови відсутності заяви господарського товариства, створеного членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу) або заяв про оренду нерухомого майна від двох або більше фізичних чи юридичних осіб орендар визначається орендодавцем на конкурсних засадах. Конкурс на право укладення договору оренди об’єкта полягає у визначенні орендаря, який запропонував найкращі умови подальшої експлуатації об’єкта та найбільшу орендну плату.

Відповідно до частини 4 Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 03.09.1999 р. №1677, конкурс оголошується за ініціативою орендодавця або за наявності заяв про оренду від двох або більше фізичних чи юридичних осіб (за умови відсутності серед поданих заяв заяви про оренду від господарського товариства, створеного членами трудового колективу підприємства, організації, їх структурного підрозділу в разі оренди цілісного майнового комплексу).

Відповідно до Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 03.09.1999 р. №1677, оголошення про конкурс публікується в засобах масової інформації. Відповідач зазначає про те, що не розміщував в засобах масової інформації оголошень щодо оренди цілісного майнового комплексу ДП „Київське будівельне управління МВС України”, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 26.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач зазначає про те, що за відсутності у Регіональному відділенні Фонду державного майна України заяви про оренду цілісного майнового комплексу ДП „Київське будівельне управління МВС України” та пакету документів, необхідних для укладення договору оренди, твердження позивача про першочергове право ТОВ „Київське будівельне управління МВС України” на укладення договору оренди цілісного майнового комплексу є необґрунтованими та безпідставними.

Третя особа у наданих письмових поясненнях та представник останньої у судовому засіданні зазначає про безпідставність позовних вимог позивача, посилаючись на наведене нижче:

—майно Державного підприємства „Київське будівельне управління МВС України” не підлягає приватизації в розумінні Закону України „Про приватизацію державного майна” та не може бути об’єктом оренди в розумінні Закону України „Про оренду державного та комунального майна”;

—згідно з абзацом 3 підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2008 р. №313 „Про заходи щодо удосконалення управління об’єктами державної власності” центральні органи виконавчої влади можуть приймати виключно на підставі окремих актів Кабінету Міністрів України рішення стосовно укладення нових договорів оренди цілісних майнових комплексів підприємства з визначенням орендаря виключно на конкурсних засадах. Кабінетом Міністрів України не приймався акт щодо передачі в оренду цілісного майнового комплексу Державного підприємства „Київське будівельне управління МВС України”;

—позивач не звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву стосовно укладення договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства „Київське будівельне управління МВС України”.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наведеного нижче.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” не можуть бути об'єктами оренди:

—цілісні майнові комплекси державних підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України „Про підприємництво”;

—цілісні майнові комплекси казенних підприємств;

—цілісні майнові комплекси структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць) казенних підприємств, що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України „Про підприємництво”;

—об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України „Про приватизацію державного майна” (крім пам'яток культурної спадщини), а також об'єкти, включені до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України „Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, які випускають підакцизну продукцію, крім цілісних майнових комплексів, які випускають підакцизну продукцію, переданих в оренду до набрання чинності Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 29 червня 2004 року.

Як визначено абзацом 1 та підпунктом а) абзацу 2 частини 2 статті 5 Закону України „Про приватизацію державного майна” приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають:

а) об'єкти, які забезпечують виконання державою своїх функцій, забезпечують обороноздатність держави, її економічну незалежність, та об'єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема:

—майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, майно Збройних Сил України (крім майна, щодо якого цим Законом встановлено особливості приватизації), Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, правоохоронних і митних органів;

—надра, корисні копалини загальнодержавного значення, водні ресурси та інші природні ресурси, які є об'єктами права власності Українського народу;

—майнові комплекси підприємств з лісовідновлення, лісорозведення та охорони лісу, лісництва, їх підрозділи;

—сортовипробувальні станції, дільниці, інші організації з експертизи сортів рослин;

—золотий і валютний фонди та запаси, державні матеріальні резерви;

—емісійна система, майнові комплекси підприємств і установ, що забезпечують випуск та зберігання грошових знаків і цінних паперів;

—радіотелевізійні передавальні центри, а також об'єкти, що забезпечують зв'язком органи законодавчої та виконавчої влади;

—державні радіоканали та телевізійні канали;

—засоби урядового, фельд'єгерського та спеціального зв'язку;

—інші об'єкти права державної власності, які забезпечують виконання державою своїх функцій.

Державне підприємство „Київське будівельне управління Міністерства внутрішніх справ України” перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України.

Міністерство внутрішніх справи України, відповідно до пункту 1 положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.2006 р. за №1383, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань формування і реалізації державної політики у сфері захисту прав і свобод людини та громадянина, охорони громадського порядку, забезпечення громадської безпеки, захисту об'єктів права власності, інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, безпеки дорожнього руху, громадянства, імміграційної та паспортної роботи, протидії незаконній міграції.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2008 р. №313 „Про заходи щодо удосконалення управління об’єктами державної власності” встановлено:

1) продаж нерухомого майна державних підприємств, установ та організацій (далі - підприємства) здійснюється на аукціонах;

2) відчуження об'єктів нерухомого військового майна здійснюється на аукціонах виключно разом із земельними ділянками, на яких вони розташовані, або майновими правами на них;

21) центральні органи виконавчої влади, інші суб'єкти управління корпоративними правами держави за погодженням з Кабінетом Міністрів України:

—приймають рішення щодо реорганізації господарських товариств, у статутному фонді яких частка держави перевищує 50 відсотків;

—затверджують завдання своїм представникам на голосування у відповідних органах управління товариств під час прийняття зазначених рішень;

3) центральні органи виконавчої влади, інші суб'єкти управління об'єктами державної власності, у тому числі Національна та галузеві академії наук, можуть приймати виключно на підставі окремих актів Кабінету Міністрів України рішення стосовно:

—передачі державного майна до статутних фондів господарських товариств, утворених за участю держави та суб'єктів господарювання недержавної форми власності;

—укладення нових договорів оренди цілісних майнових комплексів підприємств з визначенням орендаря виключно на конкурсних засадах;

—продажу нерухомого військового майна разом із земельними ділянками, на яких воно розташовано;

—передачі нерухомого військового майна у комунальну власність (крім об'єктів житлового фонду, соціальної та інженерної інфраструктури військових містечок);

4) кошти, отримані від продажу майна, яке перебуває безпосередньо на балансі міністерств та інших державних органів і належить до основних фондів, залишаються у розпорядженні цих органів згідно із законодавством.

Слід зазначити про те, що Кабінетом Міністрів України не приймався окремий акт стосовно передачі цілісного майнового комплексу у м. Києві по вул. Волинська, 26 на баланс ТОВ „Київське будівельне управління МВС України”.

Згідно зі статтею 7 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” ініціатива щодо оренди майна може виходити від фізичних та юридичних осіб, які можуть бути орендарями відповідно до статті 6 цього Закону, пропозиція може надходити від орендодавців, зазначених у статті 5 цього Закону. Орендодавець може оголосити конкурс на право оренди майна у порядку, встановленому частиною сьомою статті 9 цього Закону.

За наявності ініціативи щодо оренди цілісного майнового комплексу орендодавець у триденний термін повинен повідомити про це трудовий колектив підприємства, його структурного підрозділу, щодо майна якого подано заяву про оренду.

Трудовий колектив протягом п'ятнадцяти днів, враховуючи день отримання повідомлення про наявність заяви (ініціативи) щодо оренди цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, має право прийняти рішення про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, утворити господарське товариство та подати орендодавцю у встановленому порядку заяву щодо оренди відповідного майна.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що трудовий колектив відповідного державного підприємства має право прийняти рішення про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, утворити господарське товариство та подати орендодавцю у встановленому порядку заяву щодо оренди відповідного майна лише після прийняття рішення щодо оренди цілісного майнового комплексу цього підприємства з боку орендодавців, визначених у статті 6 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, і інформування про це трудового колективу.

Матеріали справи свідчать про те, що ніяких рішень щодо передачі в оренду цілісного майнового комплексу Державного підприємства „Київське будівельне управління МВС України” не приймалось ані МВС України, ані Фондом державного майна України, ані Кабінетом Міністрів України.

Як визначено частиною 1 статті 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орендодавець у п”ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном, для отримання згоди на оренду.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п’ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

Абзацом 5 статті 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” визначено, що орендодавцем цілісних майнових комплексів державних підприємств можуть виступати лише Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

З матеріалів справа вбачається, що позивач не звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву з заявою про укладення договору оренди цілісного майнового комплексу, розташованого у м. Києві по вул. Волинській, 26.

Подана позивачем заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій останній просить заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву, Міністерству внутрішніх справ України та будь-яким третім особам вчиняти дії, пов”язані з переходом права власності, права володіння, права користування, права розпорядження та обтяження цілісного майнового комплексу Державного підприємства „Київське будівельне управління МВС України”, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 26, зокрема, дії по передачі зазначеного майна в оренду, управління, спільну діяльність, повне господарське відання, оперативне управління чи передачі на баланс іншої юридичної особи, по проведенню конкурсів на право оренди та укладенню договорів оренди цілісного майнового комплексу або окремих його частин, списанню майна, а також заборонити вчиняти дії, спрямовані на вилучення земельної ділянки (її частини) за адресою: м. Київ, вул. Волинська, 26 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як визначено статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується :

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві ;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії ;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору ;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем до поданої до господарського суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову не додано доказів, які підтверджують викладені в заяві обставинами. Також позивачем не доведена наявність обставин, визначених статтею 66 ГПК України, на підставі яких він пропонував вжити заходів щодо забезпечення позову.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем до матеріалів справи не додано та представниками позивача у судових засіданнях не доведено обставини, які були б підставами для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В. Мандриченко