ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

28.08.08
Справа  № 4/78-92

Львівський апеляційний господарський суд
в складі колегії:

головуючого-судді

Кравчук
Н.М.

суддів

Гнатюк
Г.М.

Мирутенко
О.Л.

розглянувши           апеляційне подання Прокурора міста
Луцька за № 2297-вих від 19.05.2008р. та апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 за № 1 від 28.05.2008р.

на рішення                     Господарського суду
Волинської області від 06.05.2008р.

у
справі                     № 4/78-92

за
позовом                     Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансгазіндастрі АГ»(надалі ТзОВ «Трансгазіндастрі АГ»), м.
Луцьк

до
відповідача-1:           Луцької міської ради, м. Луцьк

до
відповідача-2:          Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (надалі СПД ФО ОСОБА_1.), м. Луцьк

про                               визнання недійсним договору оренди
землі від 22.02.2007р., скасування його державної реєстрації та зобов'язання
демонтувати незаконно встановлений об'єкт незавершеного будівництва,

з
участю учасників судового процесу:

від
прокуратури: Яворський
Я.Т. -прокурор відділу

від
позивача: Книш С.В.
-представник (довіреність у матеріалах справи)

від
відповідача-1: не
з'явився

від
відповідача-2: не
з'явився

Права
та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 28 ГПК України учасникам судового
процесу роз'яснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від
представників не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Волинської області від 06.05.2008р. у справі № 4/78-92
позовні вимоги ТзОВ «Трансгазіндастрі АГ»задоволено частково. Визнано недійсним
договір оренди землі від 22.02.2007р., зареєстрований 22.03.2007р. в книзі
записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 77,
укладений між Луцькою міською радою та підприємцем ОСОБА_1.; скасовано державну
реєстрацію договору оренди землі від 22.02.2007р за № 77 в книзі
записів державної реєстрації договорів оренди землі; стягнуто з Луцької міської
ради на користь ТзОВ «Трансгазіндастрі АГ»85,00 грн державного мита та 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині
позову щодо зобов'язання підприємця ОСОБА_1демонтувати незаконно встановлений
об'єкт незавершеного будівництва, а саме торговий павільйон в критій зупинці
громадського автотранспорту, за його рахунок, -відмовлено.

Приймаючи
рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що рішення Луцької міської
ради № 10/67 від 06.02.2007р. визнано протиправним і скасовано судом, а тому,
договір оренди землі від 22.02.2007р., який був укладений на підставі
зазначеного вище рішення міської ради, в силу ст. 6 Закону України «Про оренду
землі», ст. 124 ЗК України, визнається недійсним.

Не
погоджуючись з даним рішенням, прокурор міста Луцька та підприємець ОСОБА_1.
оскаржили його в апеляційному порядку. Скаржники рішення суду першої інстанції
вважають незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для
справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. Зокрема, на думку скаржників, суд безпідставно
відмовив в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та про
залучення до справи в якості третьої особи -ОСОБА_2. Крім того, скаржники
зазначають, що позов подано юридичною особою, чиї права та обов'язки жодним
чином не порушуються спірним договором.

Позивач
в судовому засіданні та у заперечені на апеляційне подання та апеляційну скаргу
проти доводів скаржників заперечує, рішення господарського суду вважає законним
та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційне подання та
апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідачі
-1 та 2 в судове засідання жодного разу не з'явилися. Враховуючи, що останні
належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, колегія
суддів вважає за можливе слухати справу за їх відсутності в порядку ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши
матеріали справи, подані апеляційне подання та апеляційну скаргу, заслухавши
представника позивача та прокурора, Львівський апеляційний господарський суд
встановив:

На
підставі рішення Луцької міської ради № 10/67 від 06.02.2007р. «Про надання
земельної ділянки на умовах оренди підприємцю ОСОБА_1. для будівництва та
обслуговування критої зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном по
АДРЕСА_1»22.02.2007р. між Луцькою міською радою та підприємцем ОСОБА_1. було
укладено договір оренди землі, який зареєстровано в книзі записів державної
реєстрації договорів оренди землі 22.03.2007р. за № 77 (а.с.
11-13,18-19).

На
виконання умов договору Луцька міська рада передала підприємцю ОСОБА_1. в
строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування
критої зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном, яка знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується актом приймання-передачі земельної
ділянки від 22.02.2007 р. (а.с. 14).

З
матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду Волинської
області від 20.09.2007р. у справі № 4/97-11А визнано протиправним та скасовано
рішення Луцької міської ради за № 10/67 від 06.02.2007р. «Про надання земельної
ділянки на умовах оренди підприємцю ОСОБА_1. для будівництва та обслуговування
критої зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном в АДРЕСА_1».
Докази скасування даної постанови в матеріалах справи відсутні. В основу
висновку суду про скасування рішення № 10/67 від 06.02.2007р. покладено те, що
Луцькою міською радою при прийнятті згаданого рішення було порушено норми
законодавчих актів, а саме порушенням порядку набуття права оренди земельної
ділянки. Так суд зазначив, що при надходженні заяв від СПД ФО ОСОБА_1. та ТзОВ
«Трансгазіндастрі АГ»на оренду однієї і тієї самої ділянки, що перебуває у
власності Луцької міської ради, остання повинна була провести конкурс або
аукціон щодо набуття права оренди земельної ділянки (а.с. 7-8).

За
загальним правилом частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин). Згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК України вимога про
застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена
будь-якою заінтересованою особою.

З
огляду на те, що ТзОВ «Трансгазіндастрі АГ»був одним із претендентів на оренду
спірної земельної ділянки, твердження скаржників, що права та обов'язки
позивача не порушені не заслуговують на увагу.

Згідно
з частиною другою статті 236 ЦК України,
якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на
майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

В
силу статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок,
що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Зважаючи
на те, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення
відповідного органу про надання цієї земельної ділянки в оренду. В даному
випадку рішення Луцької міської ради №10/67 від 06.02.2007р. «Про надання
земельної ділянки на умовах оренди підприємцю ОСОБА_1. для будівництва та
обслуговування критої зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном по
АДРЕСА_1»скасовано, тому договір оренди землі від 22.02.2007р.слід визнати
недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Згідно
ст. 417 ЦК України у разі припинення права користування земельною ділянкою, на
якій була споруджена будівля (споруда), власник земельної ділянки та власник
цієї будівлі (споруди) визначають правові наслідки такого припинення.

У
разі недосягнення домовленості між ними власник земельної ділянки має право
вимагати від власника будівлі (споруди) її знесення та приведення земельної
ділянки до стану, в якому вона була до надання її у користування.

З
огляду на викладене, місцевий господарський суд правомірно відмовив в
задоволенні позову про зобов'язання підприємця ОСОБА_1демонтувати незаконно
встановлений об'єкт незавершеного будівництва, а саме торговий павільйон в
критій зупинці громадського автотранспорту, за його рахунок, оскільки позивач
не є власником земельної ділянки, а, отже не вправі звертатися до суду з
подібною вимогою.

Щодо
тверджень скаржників про безпідставну відмову суду в задоволенні клопотання про
зупинення провадження у справі, то колегія суддів зазначає наступне.

Подаючи
клопотання про зупинення провадження у справі № 4/78-92 до вирішення пов'язаної
з нею іншої справи № 4/97-11А, з посиланням як на доказ розгляду справи лише
квитанції про відправлення касаційної скарги та самої касаційної скарги, не є
підставою для зупинення провадження у справі (а.с. 29-33). Оскільки відповідно
до ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що
розглядається іншим судом. Ухвалою суду від 08.04.2008р. ОСОБА_1.
зобов'язувалося подати суду докази прийняття касаційної скарги Вищим
адміністративним судом України, однак дані докази в матеріалах справи відсутні.

Щодо
клопотання СПД ФО ОСОБА_1. про залучення до справи третю особу без самостійних
вимог ОСОБА_2., в зв'язку з тим, що остання придбала у підприємця ОСОБА_1.
торговий павільйон в критій зупинці громадського транспорту по АДРЕСА_1,
колегія суддів зазначає, що підстав для задоволення даного клопотання немає,
оскільки право власності торгового павільйону не є предметом спору в даній
справі, а рішення про визнання недійсним договору оренди землі від
22.02.2007р., скасування його державної реєстрації та зобов'язання демонтувати
незаконно встановлений об'єкт незавершеного будівництва не вплине на права та
обов'язки ОСОБА_2.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в
задоволенні вищезгаданих клопотань.

З
огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий
господарський суд правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права, тому це рішення належить
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись,
ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,
Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Волинської області від
06.05.2008р. у справі № 4/78-92 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без
задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і
може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3.          Справу передати в місцевий господарський суд Волинської
області.

Головуючий
суддя
Н.М. Кравчук

судді
Г.М. Гнатюк

О.Л. Мирутенко